Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач 12.03.2021 р. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Біржі «Катеринославська нерухомість», треті особи: державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості» Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Дворецька Юлія Олексіївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Васильєва Ярослава Олександрівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстраційних дії та поновлення права власності. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що їй, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1993 року, виданого трестом «Днепрогорстрой» на підставі розпорядження № П-107 від 02.07.1993 року, а також зареєстрованого в Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації за номером 40п-97, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (колишня назва проспект імені газети «Правда»). Так, у грудні 2020 року позивачу випадково, під час оформлення довіреності на продаж своєї квартири та ведення справи з приводу зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, від приватного нотаріуса стало відомо про те, що 06 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , начебто було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Зазначений договір було зареєстровано на біржі «Катеринославська нерухомість» за № 1054-Н. Державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] було проведено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.01.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості» Дібровської сільської ради Синельниківського району, Дніпропетровської області Дворецькою Ю.О, номер запису про право власності 24398325, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1462176712101. Разом з тим позивач не підписувала жодного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.06.2002 року, так само як і не була присутня при підписанні даного договору купівлі-продажу, оскільки ніколи не була на біржі «Катеринославська нерухомість», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, як стало відомо позивачу, в подальшому; а саме 13.04.2018 року, між [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] було укладе договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказаний договір, серія та номер: 217 від 13.04.2018 року було посвідчено приватні нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Васильєвою Ярославою Олександрівною та проведено державну реєстрацію на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень номер:40627703 від 13.04.2018року. Вищенаведений ланцюг юридичних фактів та обставин свідчить про те, що без відома та згоди позивача невідомі особи, діючи у складі організованої злочинної групи шляхом підроблення та використання офіційних документів заволоділи належним [PERSON] нерухомим майном, оформивши право власності на нього в подальшому за [PERSON] , [INFO] . З огляду на вищевикладені обставини, 02 березня 2021 року [PERSON] була подана заява про кримінальне правопорушення відносно вищезазначених осіб, яка наразі зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12021041660000035 від 09.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 cт. 190 КК України, копія витягу з ЄРДР долучена до позову. У контексті вищенаведеного наразі постало питання про захист у судовому порядку прав позивача, як єдиного законного власника вищевказаної квартири. \~ \~ \~ \~Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2021 року, для розгляду справи визначено суддю Мачуського О.М. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року вжито заходів забезпечення позову за заявою позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до клопотання позивача від 22.04.2021 р. ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року по справі залучено у якості відповідача [PERSON] та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Нодарі Михайлович. Клопотання мотивовано тим, що під час розгляду справи, спірна квартира була ще раз продана, а саме [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Угоду купівлі продажу було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Нодарі Михайловичем (Запис про право власності № 40980514 від 15.03.2021 року 14:14:00). \~ \~ \~ \~Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року задоволено клопотання представника [PERSON] адвоката Литвина Р.О. про витребування доказів. \~ \~ \~ \~Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року задоволено клопотання представника [PERSON] адвоката Литвина Р.О. про витребування додаткових доказів. \~ \~ \~ \~Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року задоволено клопотання представника [PERSON] адвоката Литвина Р.О. про витребування документів. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року задоволено клопотання представника [PERSON] адвоката Литвина Р.О. про призначення судової почеркознавчої експертизи, зупинено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року за клопотанням експерта поновлено провадження у справі для надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2022 року зупинено провадження у справі на час проведення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2022 року поновлено провадження у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] адвокат Каліна Ю.О. в судовому засіданні пояснила, що з урахуванням висновку експертизи, а саме те, позивач не підписувала договір, на підставі якого її було позбавлено права власності на квартиру, [PERSON] не заперечує проти позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , представник відповідача Біржа «Катеринославська нерухомість» в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату та час слухання справи. Треті особи державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості» Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Дворецька Юлія Олексіївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Нодарі Михайлович в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату та час слухання справи. \~ \~ \~ \~Третя особа по справі - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Васильєва Ярослава Олександрівна згідно поданих до суду заяв, просила розглядати справу за її відсутністю. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши думку учасників, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами статті 328 Цивільного кодексу Украйни право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові (ст.ст. 321, 319, 658 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1993 року, виданого трестом «Днепрогорстрой» на підставі розпорядження № П-107 від 02.07.1993 року, зареєстрованого в Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації за номером 40п-97 [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1054-Н, а саме: квартири [ADDRESS] , укладеного 06 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на біржі «Катеринославська нерухомість» державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості» Дібровської сільської ради Синельниківського району, Дніпропетровської області Дворецька Юлія Олексіївна, зробила запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 39216552 від 16.01.2018 року 12:53:36. Відповідно до частини першої\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підставою недійсності правочину відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 цього Кодексу. Отже, не підписання стороною договору свідчить про відсутність її волевиявлення на укладення цього правочину та є підставою для визнання його недійсним на підставі ч. 3 ст.\~203\~та ч. 1 ст.\~215 ЦК України\~(такий правовий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постановах від 24 грудня 2019 року у справі №490/9543/13-ц, від 04 лютого 2020 року у справі №387/710/18). Згідно Висновку експерта № 449-22 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, встановлено що підпис від імені [PERSON] у графі «Продавець» в розділі «Підписи сторін» Договору купівлі-продажу нерухомого майн, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 06.06.2002 на біржі «Катеринославська нерухомість» за №1054-Н, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. З урахуванням наведеного, позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1054-Н, а саме: квартири [ADDRESS] , укладеного 06 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого на біржі «Катеринославська нерухомість» підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 13.04.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Васильєвою Ярославою Олександрівною. На підставі укладеного договору нотаріусом було вчинено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 40627703 від 13.04.2018 року 17:15:18. \~ \~ \~ \~ [PERSON] 15.03.2021 р. продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Нодарі Михайловичем (Запис про право власності № 40980514 від 15.03.2021 року 14:14:00). \~ \~ \~ \~Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на час розгляду справи право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Статтею 387 ЦК України\~передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже статтею 388 ЦПК України \~встановлено порядок та умови витребування майна від добросовісного набувача. Згідно з положеннями цієї статті власник може витребувати майно від добросовісного набувача лише у разі, коли воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, та коли такий набувач набув це майно за відплатним договором. У постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1203цс15 та від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15 Верховний Суд України, вирішуючи питання правомірності витребування майна у добросовісного набувача залежно від обставин, передбачених положеннями\~статті 388 ЦК України, висловив такий правовий висновок. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України\~залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом\~статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України\~можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. Зазначений правовий висновок підтримав у своїй постанові від 05 грудня 2018 року й Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 752/2124/16-ц (провадження № 61-20676св18). Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин. Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне. За пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача є за наявності у діях власника майна волі на передачу майна. Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Оскільки договір, на підставі якого спірне майно було вилучено з володіння позивача, визнано судом недійсним в силу того, що позивач його не підписувала (підроблений договір), то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника поза його волею й він має право витребовувати його від добросовісного набувача за правилами статті 388 ЦК України. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо витребування спірної квартири від [PERSON] , як останнього набувача. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав або нотаріусу, заяву та рішення суду, що набрало законної сили. Рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. З метою забезпечення повноцінного захисту порушеного права позивача, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог щодо поновлення [PERSON] , в праві власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів державних реєстраторів зроблених за недійсним правочином та подальшими правочинами та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запису про право власності [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1993 року, виданого трестом «Днепрогорстрой» на підставі розпорядження № П-107 від 02.07.1993 року, зареєстрованого в Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації за номером 40п-97.

Outcome: approved