Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

28.09.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив в судовому порядку визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради «Про висновок щодо доцільності призначення опікуна недієздатного [PERSON] » №370 від 25 травня 2021 року. 04.10.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та 16.05.2022 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 02.08.2022 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у задоволенні позовної заяви [PERSON] до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, третя особа: [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, відмовлено. 08.08.2022 представник третьої особи, адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович, подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі (зареєстрована судом 11.08.2022), щодо відшкодування судових витрат третьої особи [PERSON] на професійну правову допомогу на загальну суму 5000,00 грн.,\~ мотивуючи тим, що 02 серпня 2022 року судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, до ухвалення судом рішення у справі представником третьої особи було заявлено заяву, що до суду буде подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат на правничу допомогу. 08.06.2021 між АО «Кузьменко, Діденко та партнери» та [PERSON] , було укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до п. 3.1 сторонами узгоджено порядок розрахунку та вартість послуг. 08.06.2022 сторонами було укладено додаток №1 безпосередньо по цій справі №357/11426/21, в якому пунктом 2 погодили вартість послуг, форму та порядок оплати, яка визначає тверду суму в розмірі 5000 грн., яка сплачується [PERSON] протягом п`яти днів після ухвалення рішення та виставлення рахунку фактури. Враховуючи, що ні [PERSON] ні представник не знали, коли буде остаточне рішення по справі, завчасно ці документи не було можливим долучити до матеріалів справи. Після ухвалення рішення у справі АО «Кузьменко, Діденко та партнери» було виставлено рахунок для [PERSON] , який нею був оплачений 07.08.2022, про те враховуючи, що цей день припадає на вихідний, то за таких обставин нами подається заява про ухвалення додаткового рішення у справі на наступний робочий день. Також, сторонами підписано акт наданих послуг 06.08.2022, яким погоджено вартість та повноту наданих послуг станом на день ухвалення рішення. При встановленні розміру гонорару встановлюється складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші обставини. Гонорар мас бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тому, враховуючи значний час. який потрібно було витратити на підготовку справи, надання консультації, підготовку процесуальних документів, та часу зайнятого в судових засіданнях, вважає, що витрати в сумі 5 000 грн. та стаж адвоката, який складає 11 років є співмірним затраченому часу. Отже, підсумовуючи наведене, зазначає, що розмір понесених третьою особою витрат на правничу допомогу є цілком співмірним із: складністю справи та виконаних робіт, наданих послуг, часом витраченим на виконання відповідних робіт наданих послуг, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, участю в судових засіданнях, підготовкою документів по справі допитуванням свідків по справі. Тому, просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. 18.08.2022 представник виконавчого комітету Білоцерківської міської ради за довіреністю Жуковська Алевтина Олександрівна подала до суду правову позицію відповідача щодо ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу третьої особи у справі, та просить врахувати, що особа, яка надає таку допомогу має бути адвокатом, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Встановлено, що представник третьої особи в судовому засіданні 02.08.2022 відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України зробив усну заяву про те, що докази щодо розміру понесених третьою особою судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Також, заява про ухвалення додаткового рішення разом з доказами, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правничу допомогу, подано 08.08.2022, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому,\~ відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Зміст цієї норми дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Як вбачається з наявних матеріалів справи, [PERSON] була залучена у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та фактично виступала на стороні відповідача і заперечувала проти задоволених позовних вимог. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Представник третьої особи на підтвердження понесених [PERSON] судових витрат надав: договір №12/-К про надання правничої допомоги від 08.06.2021, копію додатку №1 від 08.06.2022 до договору №12/-К від 08.06.2021, копію акта наданих послуг від 06.08.2022 до договору №12/-К від 08.06.2021, копію рахунку-фактури №10 від 06.08.2022 та квитанцію до прибуткового касового ордера №33 від 07.08.2022, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 81-85,87). Відповідно до п. 3.1 Договору №12/-К про надання правничої допомоги від 08.06.2021 сторонами узгоджено порядок розрахунку та вартість послуг. Відповідно до п. 2 Додатку №1 від 08.06.2022 до договору №12/-К від 08.06.2021сторонами погоджено вартість послуг, форму та порядок оплати, яка визначена в сумі 5000 грн.. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу,що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку було недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Отже, представник третьої особи, адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович, підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу та є визначеним в розмірі 5000,00 грн., який підлягає розподілу за результатами розгляду справи (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19). У Рішенні "ZUSTOVIC v. Croatia" (№27903/15) Європейський Суд з прав людини вказав, що заявник вважається таким, який поніс судові витрати, якщо він їх оплатив або був зобов`язаний оплатити внаслідок юридичного чи договірного зобов`язання (до прикладу, HaJnal v. Serbia, no. 36937/06, параграф 154, 19 червня 2012 року, пункт 109 рішення). Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до п.2 ч. 2 якої, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Так, рішенням суду від 02.08.2022 у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі, тому, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, приймає до уваги конкретні обставини справи, принципи справедливості, пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, приходить до висновку, про ухвалення додаткового рішення, та стягує з позивача - [PERSON] на користь третьої особи - [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved