Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

У вересні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, просить стягнути з Державного бюджету України 9 902,07 3% річних, 34 061,51 грн інфляційних втрат.Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що постановою Верховного Суду від 07.10.2020 р. у справі № 569/12383/17 за його позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Управління Служби безпеки України в Рівненській області, про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування, стягнуто на його користь 908 310,10 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, виконавчий лист був виданий 02.07.2019 р. та з 25.07.2019 р. знаходився на виконанні в Державній казначейській службі України, фактично виконаний 30.12.2020 р. Ухвалою суду від 03.09.2021 р. відкрито провадження у справі; 08.02.2022 р. матеріали справи передано судді Волковій С.Я. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями). Відповідачем Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 18.07.2022 р. закрито підготовче провадження у справі. Суд, вивчивши заяву [PERSON] від 14.06.2022 р. про розгляд справи за відсутності сторони, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Надані пояснення позивача, відповідача свідчать про те, що пакет документів у справі № 569/12383/17 за позовом [PERSON] до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Управління Служби безпеки України в Рівненській області, про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування надійшов до Державної казначейської служби України 25.07.2019 р. і, починаючи з цієї дати, знаходився в казначействі на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна, стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб». Казначейством в межах бюджетних призначень та в порядку черговості 30.12.2020 р. перераховано кошти на користь позивача. [PERSON] ,звертаючись до суду із позовом до Державної казначейської служби України про стягнення заборгованості, свої вимоги обґрунтовує статтею 625 ЦК України, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Суд знаходить помилковим посилання [PERSON] на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зокрема, на частину четверту статті 3, згідно якої перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів, тому, що означеним законом передбачено механізм виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу, державного підприємства, установи, організації, юридичної особи, примусова реалізація майна якого забороняється відповідно до законодавства, між тим поданий позивачем виконавчий лист у справі № 569/12383/17, яким передбачено право на стягнення моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування, виконувався на підставі Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 р., який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, боржником у даному випадку є саме держава. При цьому таким Порядком визначено, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється за черговістю надходження таких рішень. Суд знаходить помилковим і посилання [PERSON] на статтю 625 ЦК України, яка визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань, втім між позивачем [PERSON] та відповідачем Державною казначейською службою України до ухвалення рішення про стягнення моральної шкоди не існувало будь-яких зобов`язань, спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, а отже до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Outcome: dismissed