Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Адвокат Морозова О.С., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою 16 лютого 2022 року, в якій просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №24908, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 16 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 16\~749 грн. 13 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 16 червня 2021 року за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі за текстом ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24908 про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 16\~749 грн. 13 коп. Наразі зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. Про його наявність [PERSON] стало відомо, коли за місцем її роботи у відділі медичного асистансу Регіональній дирекції у м. Кривий Ріг АТ «Страхова компанія «Країна», де вона працює на посаді керівника групи фахівців з допоміжної діяльності у сфері страхування, надійшла постанова приватного виконавця про звернення стягнення на її заробітну плату на погашення заборгованості, стягнутої за виконавчим написом. Представник зауважила, що в будь-яких зобов`язальних відносинах з ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» позивач ніколи не перебувала, кредитний договір не укладала. На думку представника позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчилася в наявності повідомлення позичальника з боку ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» щодо наявності заборгованості, як і не встановила безспірність такого боргу, заявленого з пропуском строку позовної давності, чим порушила п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». Окремо представник зауважила, що як слідує з копії виконавчого напису №24098 від 16 червня 2021 року, він вчинений на кредитному договорі №121219/0005XSGF ивід 24 квітня 2013 року, укладеному з ПАТ «Платинум Банк», який не є нотаріально посвідченим, що в силу приписів закону виключає здійснення на ньому виконавчого напису як способу позасудового стягнення заборгованості з позичальника. Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року задоволено заяву представника [PERSON] адвоката Морозової О.С. про забезпечення позову: зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрованим в реєстрі за №24098, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 16749 грн. 13 коп. (в рамках виконавчого провадження №67682879). Ухвалою суду від 01 березня 2022 року позов прийнято до провадження із призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача адвокат Морозова О.С. подала заяву, направлену через електронну пошту суду, про розгляд справи за відсутності позивача та її як представника. На задоволенні позовних вимог наполягала. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, що підтверджується поштовими повідомленнями, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженого Законом України №2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 16 червня 2021 року за заявою ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке є правонаступником ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» за договором про відступлення прав вимоги №20140428-Г від 28 квітня 2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24098, за яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №121219/0005XSGF від 24 квітня 2013 року за період з 28 квітня 2014 року по 06 квітня 2021 року в загальному розмірі 16\~749 грн. 13 коп., яка включає, зокрема, кредитну заборгованість 15 549 грн. 36 коп. та витрати за вчинення виконавчого напису на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат». Позивач та її представник вказували, що будь-яких зобов`язань перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Піддубна М.В. не має та кредитного договору з товариством не укладала. Однак суд критично оцінює такі доводи сторони позивача, оскільки в матеріалах справи наявний договір про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту №121219/0005XSGF від 24 квітня 2013 року, підписаний [PERSON] , за умовами якого [PERSON] як позичальник отримала в ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» кредитні кошти в розмірі ліміту 10\~000 грн., зараховані на спеціальний платіжний засіб міжнародну платіжну картку Visa Electron, з метою здійснення операцій, що передбачені Правилами користування банківською платіжною карткою, умовами кредитування та обслуговування поточного рахунку, за поточним рахунком № [NUMBER] . Мета кредитування проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку (споживчі потреби). Строк дії кредитного договору 36 місяців з дати укладення договору. Доказів, які б свідчили, що [PERSON] таку заяву не підписувала та кредитні кошти не отримувала, нею на підтвердження наведених обґрунтувань суду не надано. До того ж з матеріалів справи слідує, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є дійсним кредитором в кредитно-договірних зобов`язаннях з [PERSON] , оскільки набуло права вимоги до неї на підставі договору відступлення прав\~вимоги №20140428-Г від 28 квітня 2014 року. На підставі оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 29 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження №67682879 за заявою стягувача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» від 04 листопада 2021 року №108/14842425/3 (надійшла за вх.№24719 від 21 листопада 2021 року). Боржником в рамках виконавчого провадження визначено [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . У ході виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] отримує дохід в АТ «Страхова компанія «Країна», де з 16 листопада 2020 року офіційно працює на посаді керівника групи фахівців з допоміжної діяльності у сфері страхування відділу медичного асистансу регіональної дирекції в м. Кривий Ріг, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці [NUMBER] від 03 вересня 2002 року, виданій на її ім`я (стор.6). У зв`язку з цим постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 24 грудня 2021 року звернуто стягнення на її доходи шляхом здійснення відрахувань в розмірі 20% із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в межах суми звернення стягнення 18\~924 грн. 04 коп., з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 1674 грн. 91 коп., витрат виконавчого провадження на організацію та проведення виконавчих дій - 500 грн. 00 коп., боргу на користь стягувача 16\~749 грн. 13 коп. З інформації про виконавче провадження №67682879 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень слідує, що постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] передано до АТ «Страхова компанія «Країна», де вона працює. Наразі відомості про прийняття кінцевого рішення в рамках виконавчого провадження відсутні. Звертаючись до суду з позовом, представник [PERSON] посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними та заявлені з пропуском строку позовної давності. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як не надано й доказів отримання нею вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам сторони позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, чи іншим способом, встановленим договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня1999 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідженням змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса встановлено, що він вчинений на кредитному договорі №121219/0005XSGF від 24 квітня 2013 року про стягнення заборгованості за період з 28 квітня 2014 року по 06 квітня 2021 року в загальному розмірі 16\~749 грн. 13 коп., яка включає, зокрема, кредитну заборгованість 15\~549 грн. 36 коп. (прострочену заборгованість за сумою кредиту 9916 грн. 50 коп., прострочену заборгованість за комісією 2189 грн. 00 коп., строкову заборгованість за пенею 500 грн. 00 коп.) та витрати за вчинення виконавчого напису. Однак, жодних посилань на безспірність заборгованості, заявлену з пропуском строку позовної давності, виконавчий напис не містить. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22 лютого 2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22 лютого 2017 року, отже і\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~\~постановою Кабінет Міністрів України №\~1172\~\~від\~\~29 червня 1999 року\~у редакції станом на\~\~час вчинення\~\~оспорюваного виконавчого\~\~напису стосувався\~\~лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким з [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Дослідженням копії договору, наявної в матеріалах справи, встановлено, що за своїми характером він є договором приєднання та укладений у простій письмовій формі. Представник позивача також вказувала, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернути стягнення за виконавчим написом на адресу позивача не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи представника позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу кредитного договору, укладеного з [PERSON] - відсутні, доказів зворотного відповідачем суду не надано. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1488 грн. 60 коп. (з яких: 992 грн. 40 коп. за пред`явлення позову, 496 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову). Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 18 лютого 2022 року в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).

Outcome: approved