Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

В листопаді 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права на спадкове майно, вказавши, що вона [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) по КСП «Надзбруччя», після смерті [PERSON] .. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, рекомендовано за захистом прав та законних інтересів звернутися до суду. Крім того, 19.05.2022 року подала до суду заяву про збільшення позовних вимог щодо включення у списки членів колгоспу - [PERSON] , оскільки останній працював у колгоспі та був прийнятий в члени КСП «Надзбруччя», відтак мав право на земельну частку пай та пропущений у списках безпідставно. Представник позивача в судове засідання з`явилася, позов підтримує, просить його задовольнити повністю. Представник відповідача Гуківської сільської ради в судове засідання з`явився, позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки [PERSON] був позбавлений рішенням загальних зборів права на земельну ділянку, як такий, що вибув з КСП без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2000 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.06.1980 року позивач [PERSON] народилася [INFO] , її батьком записаний [PERSON] . Як вбачається із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.03.2002 року, після реєстрації шлюбу з [PERSON] , прізвище позивача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] на підставі розпорядження Чемеровецької РДА №507 від 23.01.1997 року дійсно було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 2,3242 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП «Надзбруччя» с. Пукляки по Пукляківській сільській раді серії ХМ № 0204863, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за №172, державний акт не видавався, що підтверджується довідкою № 32-22-0.34-45/177-21 виданої Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.06.2021 року. Відповідно до архівної довідки №1788/01-18 від 29.06.2021 року виданої Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом, після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №348/2000 від 20.09.2000 року спадкоємцям: дочці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом: 20.09.2000 року за р. № 2-5004 на ј частину квартири [ADDRESS] . Так, [PERSON] звернулася до Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори з заявою стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що належало померлому [PERSON] , однак їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). У зв`язку з тим, що даний сертифікат загублений позивач була вимушена подати у Чемеровецьку районну газету "Нове Життя" оголошення про визнання сертифікату на право на земельну частку (пай) загубленим та вважати його недійсним, яке опубліковане в районній газеті "Нове Життя" від 25.06.2021 року. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» пройшло розпаювання земель колгоспів і право на отримання земельного паю мали особи, які були членами сільськогосподарських підприємств. Згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вказали, що [PERSON] працював лише один місяць у КСП «Надзбруччя» та вважають, що останній не має права на земельну частку. Так, [PERSON] працював у колгоспі та був прийнятий в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Надзбруччя», що підтверджується протоколом Загальних зборів членів КСП «Надзбруччя» с. Пукляки, Чемеровецького району, від 21.12.1995 року №4, та архівною довідкою №150 а 04-03 від 24.03.2022 року виданою Чемеровецьким трудовим архівом, відтак мав право на земельну частку пай. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Відповідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства згідно списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи. Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). На підставі вищевикладеного, [PERSON] , пропущений у списках безпідставно, разом із тим, дане питання про його включення, не може бути вирішене в інший спосіб, тільки за рішенням суду. Крім того, питання про позбавлення права на земельну частку пай, прийнято у не визначений законом спосіб, оскільки «позбавлення особи права на земельну частку пай», можлива лише за рішенням суду, заявниками у таких справах є прокуратура. Посилання відповідача на зміст протоколу №1 від 20.01.2000 року Загальних Зборів КСП «Надзбруччя», у якому вказано: «позбавити права на земельну частку пай [PERSON] », не може бути актом дії, та не несе жодних юридичних наслідків, вказане рішення прийнято після спливу трьох років після видачі сертифікату [PERSON] у 1997 році. Щодо вимоги про визнання права на спадкове майно, слід зазначити, що відповідно до вимог діючого на момент відкриття спадщини, встановлено ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тому, [PERSON] в силу вимог закону, спадщину прийняла, та не відмовилася від неї. Згідно зі ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємця, який прийняв спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких підстав, суд вбачає, що відносно суб`єктивного земельного права створюється неможливість реалізації позивачем свого права на земельну ділянку через втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), чинним законодавством в даному випадку не визначено позасудовий порядок вирішення даного спірного питання, в зв`язку з чим позовна вимога про визнання права на спадкове майно, також підлягає задоволенню.

Outcome: approved