Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~житлом. Позов мотивований тим, що позивач на підставі рішення Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 18.04.2008 зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира перебуває у комунальній власності Скороходівської селищної ради. Як зазначає позивач у вказаній квартирі, крім неї зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Проте відповідач [PERSON] не проживає у вказаному житлі з 12.07.2018 без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, що підтверджується відповідними актами обстеження житла. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] понад 6 місяців не проживає у найманому житлі, позивач просила суд задовольнити позов та визнати його такими, що втратив право на користування житлом. 16.05.2022 відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження. 21.07.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, згідно вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. Правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання : [ADDRESS] , що підтверджується даними паспорта позивача (а.с.6-7). Згідно копії карток реєстрації особи, за вищевказаною адресою також зареєстровані: чоловік позивача, [PERSON] , 1966 р. народження та дочка позивача [PERSON] , 1993 р. народження (а.с.12-15). Як вбачається із Актів виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області про встановлення фактів від 27.03.2020, 06.09.2021, 22.10.2021, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає (а.с.16,19,20). Матеріалами справи встановлено, що згідно рішення 9 сесії XXIV скликання Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 11.04.2003 за №125, житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] перебуває у комунальній власності Артемівської територіальної громади, а балансоутримувачем та користувачем майна є Артемівська госпрозрахункова дільниця «Сількомунгосп» (а.с.8-9). Згідно листа Скороходівської селищної ради від 14.06.2022 за №02-18/1115, вбачається, що [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та перебуває у комунальній власності Скороходівської селищної ради. Остання сплачує рахунки за комунальні послуги вчасно, всі розрахункові книги та комунальні послуги виписані на її ім`я (а.с.23-26, 86). За змістомст.47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст.65\~ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Порядок користування жилими приміщеннями у будинках державного та громадського житлового фонду регулюють положення ст.ст.71,72 ЖК України. Стаття 71\~ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз ст.ст.71, 72\~ЖК України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: 1) не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та 2) відсутність поважних причин. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Отже, при тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатися намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності, а також ставлення відповідача до спірного житла. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Матеріали справи свідчать про те, що спірна квартира [ADDRESS] не приватизована, на теперішній час у ній зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично в ній не проживає, що підтверджується вищевказаними актами виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області. Як зазначає позивач, факт реєстрації відповідача [PERSON] в зазначеній квартирі перешкоджає в повній мірі користуватися житловим приміщенням, а саме унеможливлює оформлення субсидії, приватизації, тощо. Отже, порушене право та перешкоди в користуванні позивача вищевказаною квартирою, можливо усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відомості про те, що [PERSON] цікавиться спірним житлом, збереженням з ним будь-якого зв`язку, або дані про те, що він звертався до позивача щодо надання йому іншого придатного для проживання жила відсутні, як і відсутні дані про перешкоджання відповідачу у здійсненні його прав. Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем понад 6 місяців, судом також не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , тривалий час, значно більший ніж 6-ть місяців, втратив зв 'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ст.ст.71, 72 ЖК України втрачає право на користування житловим приміщенням зазначеної квартири. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду\~на те,\~що позивач\~при пред`явленні\~позову сплатила\~судовий збір\~на суму\~908,00\~грн,\~що підтверджується\~квитанцією №29-11973915-С\~від 29.11.2021\~(а.с.29), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] вищезазначену суму судового збору.

Outcome: approved