Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Стислий виклад заяви про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. Заявник [PERSON] 31.08.2022 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області із заявою у порядку окремого провадження (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 11376), в якій просить суд ухвалити рішення про встановлення факту народження [INFO] на тимчасово окупованій території України дитини - у м. Донецьк, малолітньої [PERSON] , від батьків, котрі перебувають у шлюбі: матір [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , громадяни України. Ухвалене рішення за його заявою у порядку окремого провадження заявник [PERSON] просить допустити до негайного виконання. Заяву обґрунтовано тим, що заявник [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка народилася у м. Донецьк, котрий є тимчасово окупованим внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Зазначена дитина народилася за час перебування у шлюбі заявника [PERSON] та його дружини - [PERSON] , котрий був зареєстрований виконавчим комітетом Опаківської сільської ради Дрогобицького району Львівської області 26.01.2018 року, після чого зазначена дружина заявника на деякий час переїхала на місце проживання у м. Донецьк, звідкіля родом, та де має близьких родичів. Однак, яку уже зазначено, на територію м. Донецьк фактично поширюється юрисдикція Російської Федерації, відповідно, застосовується її законодавство, а тому документи про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , були видані за формою, встановленою Російською Федерацією, яка є неприйнятною для українських державних органів реєстрації актів цивільного стану. Заявник [PERSON] зазначає, що скільки м. Донецьк є окупованою територією, то свідоцтво про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , видане на тимчасово окупованій території, є недійсним та, відповідно, не є підставою для реєстрації народження зазначеної дитини на території України. У свою чергу, встановлення факту народження дочки заявника [PERSON] необхідне останньому для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України цієї дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянки України. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 31.08.2022 року вищевказану заяву [PERSON] , з участю заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, прийнято до розгляду. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання щодо розгляду справи по суті, враховуючи невідкладність розгляду справи даного типу, призначено на 31.08.2022 року о 14.15 год., з урахуванням особливостей, визначених у статтях 294, 317 ЦПК України. Суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Стрийським МВ ГУ МВС України у Львівській області (копія міститься у справі, а. с. 5-6), а його зареєстрованим місцем проживання на території України з 03.08.2004 року є [ADDRESS] . Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Опаківської сільської ради Дрогобицького району Львівської області 26.01.2018 року (копія міститься у справі, а. с. 11), заявник [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26.01.2018 року, про що було складено актовий запис № 01, а після державної реєстрації цього шлюбу прізвище дружини визначено як « [PERSON] ». У свою чергу, [PERSON] , [INFO] , також є громадянкою України, що стверджується її паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Куйбишевським РВ ДМУ РУ МВС України в Донецькій області 05.08.2009 року (копія мітиться у справі, а. с. 8-9), а її зареєстрованим місцем проживання на території України з 12.08.2009 року є [ADDRESS] . 06.01.2022 року у м. Донецьк, за час перебування у зареєстрованому шлюбі, у заявника [PERSON] , [INFO] , та його дружини [PERSON] , [INFO] , народилася дочка, яку вони назвали [PERSON] , а документи про її народження були видані за формою, встановленою Російською Федерацією, яка тимчасово окупувала м. Донецьк (копії містяться у справі а. с. 12, 13, 14-19, 2021, 22, 23). Встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , будучи батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , не може отримати свідоцтво про її народження встановленого законодавством України зразка та підтвердження громадянства України цієї дитини, у зв`язку з чим необхідним є встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, для реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянки України. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 1, а також ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України, й у такий перелік входить місто Донецьк. Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях, визначені як тимчасово окупована територія. В силу ч. 2 ст. 4 вказаного Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 9 вказаного Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, зроблених зокрема у справах «Лоїзіду проти Туреччини» («Loizidou v. Turkey», заява № 15318/89 рішення від 18.12.1996 року) , «Кіпр проти Туреччини» («Cyprus v. Turkey», заява № 25781/94, рішення від 10.05.2001 року), а також «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»» («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», заява № 11138/10, рішення від 23.02.2016 року) та «Ілашку та інші проти Республіки Молдова та Росії» («Ilascu and Others v. Moldova and Russia», заява № 48787/99, рішення від 08.07.2004 року), першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Пунктом 7 частини 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Як роз`яснюється у пунктах 10, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. У цей-же час, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, котрі видають уповноважені на те органи, а є лише підставою для їх одержання. В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. Відповідно до статей 12, 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Висновок суду за результатами розгляду справи. За встановлених обставин, а також беручи до уваги те, що факт народження особи на тимчасово окупованій території України може бути встановленим у порядку окремого провадження, виходячи також з інтересів заявника [PERSON] щодо захисту права його малолітньої дочки на державну реєстрацію її народження й отримання відповідного свідоцтва про народження, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити факт народження [PERSON] , жіночої статі, яка народилася [INFO] в м. Донецьк, Україна, від батьків, які перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.01.2018 року виконавчим комітетом Опаківської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 01: батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, мати - [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків заявника [PERSON] , зокрема буде служити підставою для отримання ним свідоцтва про народження своєї малолітньої дочки встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України цієї дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянки України. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки заявник [PERSON] був звільнений від сплати судового збору за пред`явлення ним до суду заяви про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України на підставі пункту 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то такі судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved