Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

24 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 4 липня 2006 року між ним та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено договір поруки № SR-009/494/2006, за яким він зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її боргових зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором від 4 липня 2006 року № ML-009/494/2006. 4 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір до вищевказаного договору поруки. У зв`язку з порушенням боржником за кредитним договором умов кредитного договору та не виконанням взятих на себе зобов`язань, відповідачем в липні 2016 року було подано до Солом`янського районного суду м. Києва позовну заяву до [PERSON] та до нього (позивача) про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 04.01.2015 по 05.06.2016. Тобто боржником було порушено строк виконання зобов`язання за кредитним договором, починаючи з 04.01.2015 і право пред`явлення вимоги у відповідача до нього як до поручителя виникло, починаючи з 04.01.2015, проте така вимога відповідачем в установлені строки до нього пред`явлена не була. Вважає, що порука за договором поруки від 04.07.2006, укладеним між ним та відповідачем за № SR-009/494/2006 є припиненою, оскільки відповідач вчасно в установлені строки не скористався своїм правом пред`явлення вимоги до поручителя, що призвело до припинення поруки. Оскільки відповідачем ці обставини не визнаються, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, що охороняються законом. Позивач просить суд визнати поруку за договором поруки від 4 липня 2006 року, укладеним між ним та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», № SR-009/494/2006, та додатковим договором до договору поруки № SR-009/494/2006 від 4 липня 2006 року, укладеним між ним та АТ «ОТП Банк», припиненою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 8 січня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження (а.с. 27). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову. 1 квітня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, застосувавши загальний строк позовної давності у три роки за вимогами позову [PERSON] (а.с. 32-34). Зазначив, що позивач безпідставно посилається на припинення поруки, оскільки ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду в межах шестимісячного строку від дня направлення досудової вимоги 13.05.2016, тобто в межах строку дії поруки. Будь-яких інших приписів чи вказівок з приводу того, що шестимісячний строк на припинення поруки має почати свій перебіг з дня невнесення чергового платежу немає, а тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та безпідставними. У такому випадку підлягають застосуванню правила частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється. Якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже станом на час звернення позивача до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором (лютий 2017 року) та розгляду справи в судах порука за вказаним договором не припинилася, оскільки банк звернувся в межах 6 місячного строку від дня направлення досудової вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. 19 червня 2020 року позивач подав відповідь на відзив АТ «ОТП Банк» на позовну заяву (а.с. 60-63), в якій звернув увагу суду на те, що відповідно до п. 3.1 ст. 3 договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині. Враховуючи вказані положення право пред`явлення вимоги у відповідача до нього як до поручителя виникає в тому числі у випадку виникнення заборгованості у боржника за кредитним договором щодо сплати чергового (окремого платежу) за кредитним договором. Тому посилання відповідача на те, що нібито будь-яких приписів чи вказівок з приводу того, що шестимісячний строк на припинення поруки має почати свій перебіг з дня невнесення чергового платежу немає, не відповідає дійсності. Також позивач зазначив, що з договору поруки та додаткового договору до вказаного договору поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, оскільки договір діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, тому в цьому разі підлягають застосування норми ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення договору поруки, а саме про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Таким чином, вважає, що порука за договором поруки, укладеним з ним як поручителем в якості забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором вважається припиненою, оскільки банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не пред`явив вимоги до нього як поручителя про погашення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року (а.с. 88-89) клопотання позивача про витребування доказів задоволено, зобов`язано АТ «ОТП Банк» надати суду інформацію про дату (число, місяць та рік) виникнення заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2006 року за № ML-009/494/2006, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Аваль» та [PERSON] , що стало підставою для відновлення кредитором порушеного права позичальником за договором [PERSON] . Підготовчі засідання неодноразово відкладалися за клопотання сторін. В підготовчому засіданні 1 березня 2022 року сторони відсутні, про час і місце розгляду справи в підготовчому засіданні повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 1 березня 2022 року (а.с. 109) закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач та третя особа подали до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 116). Відповідач про причини неявки представника суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 4 липня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-009/494/2006, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його у розмірі 300000 доларів США зі сплатою 11% річних на весь строк дії кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 4 липня 2021 року (а.с. 13-16). Повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником платежів рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Відповідно до п. 1.9.1 договору кредиту незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку не виконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором (у тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7 та ст. 3 цього договору) та/або умов договору Іпотеки, та/або умов договору поруки. При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. У випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань понад 38 календарних днів, банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, шляхом відправлення на поштову адресу позичальника відповідного листа (п. 1.9.3 договору). 04 серпня 2014 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору № ML-009/494/2006 від 4 липня 2006 року, відповідно до умов якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: на період з 4 серпня 2014 року до 3 січня 2015 року (включно) або до допущення прострочених боргових зобов`язань 30 календарних днів для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка 6.5% річних (п. 2.1.1). На період з 4 січня 2015 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором або до допущення прострочених боргових зобов`язань 30 календарних днів для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка 11.00% річних (п. 2.1.1.1). На період з 31 календарного дня прострочених боргових зобов`язань до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка 11.84 % річних (п. 2.1.2). Відповідно до п.п. 2.1.5.1 п. 2.1.5 додаткового договору у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань понад 92 календарних дні чи не виконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладення кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 календарних днів, та/або у випадку пред`явлення будь-яких позовів відносно предмету іпотеки на суму (ціну), що складає більш ніж 10% від ринкової вартості предмета іпотеки, та/або пред`явлення будь-яких позовів відносно позивача на суму (ціну), що складає більш ніж 10% від розміру (суми) кредиту, та/або у випадку пред`явлення позичальником та/або третіми особами, будь-яких позовів до банку, сторони домовилися, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору в зв`язку з чим позичальник зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному обсязі та в строки відповідно до п.п. 2.1.5.2 цього договору. Незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем боргових та/чи інших зобов`язань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги (п. 2.1.5.2 договору). 4 липня 2006 року між позивачем та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено договір поруки № SR-009/494/2006 (а.с. 7), за яким він зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її боргових зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором від 4 липня 2006 року № ML-009/494/2006. Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Статтею 4 договору поруки встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) та діє до повного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі. 4 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір до вищевказаного договору поруки, відповідно до умов якого поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 1 (одного) банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора, якщо інше не передбачено цим договором. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю додатково. За вимогою кредитора погашення боргових зобов`язань може бути здійснено на рахунок боржника. Цей додатковий договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по договору поруки та цьому додатковому договору в повному обсязі (п IV додаткового договору). У зв`язку з порушенням боржником за кредитним договором умов кредитного договору та не виконанням взятих на себе зобов`язань, ПАТ «ОТП Банк» в липні 2016 року звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 23). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку . Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. Як встановив суд, боржник [PERSON] (а відтак і поручитель) взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними відсотками до 04.07.2021 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до інформації наданої АТ «ОТП Банк» на виконання ухвали суду від 17 березня 2021 року про витребування доказів, судом встановлено, що враховуючи проведення реструктуризації боргу 04.08.2014 з капіталізацією всієї простроченої заборгованості на дату проведення, перший несплачений платіж на дату розрахунку (15.06.2016) виник 04.02.2015 (а.с. 94). 13.05.2016 року позивачу була направлена вимога банку від 26.04.2016, відповідно до змісту якої банк через свого повіреного ТОВ «ОТП Факторинг» повідомив позичальника про необхідність дострокового повернення кредиту у строк через 30 днів з дати отримання вимоги. Новий строк повернення кредиту було встановлено - 13.06.2016 року. Проте, доказів отримання позивачем вказаної вимоги відповідачем суду не надано. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) пред`явити вимоги до поручителя. Протягом шести місяців після настання строку виконання основного зобов`язання (перший несплачений платіж виник 04.02.2015), а саме в період з 04.02.2015 року по 03.08.2015 року, банк не звернувся до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості. В матеріалах справи також відсутні докази про отримання позивачем вимоги про погашення боргу від 13.05.2016 року. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання договору поруки припиненим до АТ «ОТП Банк», підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved