Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/5 частини земельної ділянки площею 0,0611 га, кадастровий номер 3210700000:10:033:0007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після смерті її спадкодавця вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлої; однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену частину вказаної земельної ділянки, оскільки неможливо визначити частку спадкового майна яка належала спадкодавцю. Позивач, представник відповідача і треті особи в судове засідання не прибули; надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 квітня 2016 року (а.с. 52). Спадкоємцем померлої є [PERSON] - позивач по даній справі, про що свідчить копія заповіту від 18 серпня 1998 року на її ім`я (а.с. 55). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У визначений законом строк позивачка звернулася до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої. Постановою державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Хоменко С.А. від 29.01.2019 року № 44/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом на частину земельної ділянки площею 0,0611 га, кадастровий номер 3210700000:10:033:0007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки неможливо визначити частку спадкодавця у спадковому майні (а.с. 65 - 66). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Норма частини першої статті 126 ЗК України в редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця, передбачала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2019 року земельна ділянка площею 0,0611 га, кадастровий номер 3210700000:10:033:0007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , - належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] без виділення їх частком співвласників (а.с. 59 - 60). Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд враховує настпуні положення законодавства. Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» містить роз`яснення, що розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК України спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Норма частини другої статті 370 ЦК України передбачає, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Також, згідно із частинами четвертою і п`ятою статті 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Натомість, у суду відсутні дані про те, що співвласники [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] земельної ділянки площею 0,0611 га, кадастровий номер 3210700000:10:033:0007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , - що перебуває у їх спільній сумісній власності, здійснили її поділ або виділення з неї окремої частки співвласника. У зв`язку із цим, відповідно до наведених норм цивільного і земельного законодавства [PERSON] має право на спадкування не усієї земельної ділянки як цілого, а лише тієї частини земельної ділянки, що належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] в розмірі її частки даного нерухомого майна. Проте, розмір частки [PERSON] не визначено. При цьому суд враховує, що з наведених вище обставин перебування зазначеної земельної ділянки у спільній сумісній власності двох осіб та без виділу відповідної частки із вказаної земельної ділянки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, неможливо встановити саме ту частку, на спадкування якої має право спадкоємець. У зв`язку з цим, суд вважає, що та обставина, що усі три співвласники не здійснили виділ своїх часток із спільного сумісного майна, унеможливлює спадкування права власності позивача на відповідну частину зазначеної земельної ділянки. Про правомірність і обґрунтованість висновків суду додатково свідчить той факт, що спадкоємцю іншого співвласника - [PERSON] (якого судом залучено в якості третьої особи по даній справі), постановою приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області Іванкової І.О. грудня 2020 року № 145/02-14, також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (один із співвласників даної земельної ділянки) за законом на частину земельної ділянки площею 0,0611 га, кадастровий номер 3210700000:10:033:0007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки неможливо визначити частку його спадкодавця у спадковому майні (а.с. 171 - 173). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом першочергового визначення частки її спадкодавця у спільній сумісній власності на земельну ділянку. Однак, позивач не заявляє відповідних вимог. За таких обставин, позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права, а тому позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed