Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою до Городоцької міської ради Львівської області, Львівської районної державної адміністрації Львівського району Львівської області, про: -Визнання недійсним розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації від 12.02.2002 за №68 в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельних ділянок площею 1.9360 га та 0.1559 га призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області; -Визнання недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №016548, виданий 12.02.2002 Городоцькою Районною державною адміністрацією про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 2.0919 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Речичанської сільської ради та скасувати його державну реєстрацію за №114. -Визнання за нею права на земельну частку (пай), площею 1.8 га, призначеної для ведення товарного сількогосподарського виробництва, згідно Сертифікату ЛВ №138138 від 01.02.1999 виданого на підставі рішення Городоцької районної державної адміністрації від 12.01.1996 №24, що розташована на території Речичанської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог, позивачка посилається на те, що [INFO] померла її мама [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0919 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту І-ЛВ №016548 виданого на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 12.02.2002 за №68 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за №114, тобто після смерті спадкодавця. Вона проживала з матір`ю без реєстрації, фактично вступила в управління спадковим майном, є єдиною спадкоємицею після смерті матері. Інша спадкоємиця за законом [PERSON] (рідна сестра) померла. Між тим, коли звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Мухи М.Т. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на вищеозначену земельну ділянку, листом нотаріуса від 14.02.2022, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що державний акт видано після смерті спадкодавця. Посилаючись на відсутність спору щодо вказаної земельної ділянки, інших спадкоємців, те, що державний акт виданий після смерті спадкодавця, що вона позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, змушена звертатися до суду із позовом про визнання вказаного державного акта та розпорядження в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки недійсними та про визнання права на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 26.04.2022 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивачка 29.06.2022 подала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач у справі представник Городоцької міської ради Львівської області, у судове засідання не з`явився, надіслав до суду пояснення, у якому зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову, та просить справу розглядати без участі представника Городоцької міської ради та покладається на думку суду. Відповідач у справі представник Львівської районної державної адміністрації Львівського району Львівської області у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності. Оскільки у судове засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відтак, з огляду на зазначену правову норму, вбачається, що позивачка прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак, не оформила своїх спадкових прав нотаріально, через те, що правовстановлюючі документи на землю видані після смерті спадкодавця. Так, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд встановив, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Таке підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16.10.1998, серії [NUMBER] , актовий запис №17 (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Речичанської сільської ради Львівської області площею 2,0919 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту І-ЛВ №016548 виданого 12.02.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 12.02.2022 за №68 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за №114, що стверджується копією державного акту (а.с.14). Між тим, як вбачається із витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,80 умовних кадастрових гектари на підставі Сертифікату ЛВ №138138, та зареєстрованого за №628 від 01.02.1999, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації №24 від 12.01.1996 (а.с. 15). З витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.02.2022 №68515870, №68515880, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. (а.с.10). У довідках від 14.02.2022 №57 та №58 виданих старостою Речичанського старостинського округу Городоцької міської ради Львівської області зазначено, що до дня смерті матері позивачки [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з наступним складом сім`ї : дочка - [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] (яка проживала без реєстрації). Зокрема, підтверджується, що [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, а саме: доглядає за вказаним будинком і присадибною територією (а.с. 12). Після смерті матері, позивачка фактично вступила у спадщину, так як постійно проживала без реєстрації з нею, що підтверджується вказаними довідками. Однак, коли звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Мухи М.Т.із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 2.0919 га, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину листом нотаріуса з тих підстав, що Державний акт видано після смерті спадкодавця (а.с.11). Таким чином, розпорядження голови Городоцької РДА №68 від 12.02.2002 в частині передачі у власність [PERSON] земельних ділянок площею 1.9360 га та 0.1559 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що видане після її смерті в цій частині слід визнати недійсним. Також, на підставі вказаного розпорядження був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, тому, такий Державний акт теж необхідно визнати недійсним та скасувати запис про реєстрацію права власності в Поземельній книзі. Зокрема, як вбачається із витягу з книги реєстрації сертифікатів за 21.02.2022, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,80 умовних кадастрових гектари на підставі Сертифікату ЛВ №138138 виданого 01.02.1999 та зареєстрованого за №628, такий виданий на підставі розпорядження голови Городоцької районної ради №24 від 12.01.1996, що свідчить про те, що [PERSON] , ще за життя була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із Постановою Верховного суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-319 цс-15, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку». З огляду на наведене, беручи до уваги підставність позовних вимог та обґрунтованість їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору, залишає такий за позивачкою.

Outcome: approved