Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у якому народилась спільна дитина сторін. У червні 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано і на момент звернення до суду із вказаної позовною заявою спільна дитина сторін проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Однак, у зв`язку із перебуванням позивача у відпустці по догляду за дитиною остання позбавлена можливості працювати та здійснювати належне матеріальне забезпечення дитини. З огляду на викладене, позивач просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та відповідно без фіксації його перебігу і заперечень щодо такого порядку розгляду справи від учасників справи не надходило і судом не встановлено. В свою чергу, відповідачем скеровано до суду відзив згідно якого останній визнає позов частково, а саме у частині стягнення аліментів на спільну дитину сторін. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання позивача, відповідач зазначає, що заперечує проти вказаної вимоги, оскільки на момент розгляду даної справи він є безробітним, проживає із хворими батьками пенсіонерами, а відтак у нього відсутня об`єктивна можливість здійснювати матеріальне утримання позивача. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. У сторін є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Донька сторін проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно військового квитка [PERSON] останній зарахований в запас та на військовій службі не перебуває. З 9 липня 2020 року відповідач не працює. Разом з тим [PERSON] проживає разом з батьками [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, положення ст. 184 СК України вказують на те, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Окрім цього, відповідно до ст. 191 ЦПК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Положеннями ч. 6 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що освітлені раніше фактичні обставини справи дають достатні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини. Водночас, щодо вимог про стягнення коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд вирішує їх відхилити, оскільки, як встановлено судом, відповідач є безробітним і позивачем не доведено факту того, що останній дійсно може надавати позивачу матеріальну допомогу. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial