Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

У травні 2022 року позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказала, що з відповідачем по справі шлюб зареєстрували 09 березня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 29. Від подружнього життя мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося, сім`я розпалася. Вони втратили почуття кохання і поваги один до одного; шлюбні відносини не підтримують; бюджет ведуть окремо. Мотивуючи позов також тим, що подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам, взаємні почуття втрачені, а припирення неможливе, позивачка просила шлюб розірвати без надання строку на примирення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач позов не визнав та просив надати строк для примирення подружжя. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.03.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 29. Від подружнього життя мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, ведуть окремі бюджети й окремий побут та не підтримують сімейних відносин. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до положень ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як у позовній заяві, так й у судових засіданнях позивачка неодноразово категорично заперечила проти надання строку на примирення. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, примирення є неможливим. Наголосила, що [PERSON] 01.06.2022 погрожував її вбити й у неї є реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, оскільки до 31.05.2022 він вже намагався позбавити її життя та вказані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022116320000076. Позивачка також надала копію рішення Яготинського районного суду Київської області від 09.06.2022 року у справі № 382/502/22 (провадження № 2-о/382/38/22), яким заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису, задоволено частково та встановлено обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно громадянина [PERSON] , який фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , шляхом: - заборони [PERSON] наближатися на визначену безпечну відстань не менше 5 метрів до [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; - заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та переслідувати її; - заборони [PERSON] перебувати у місці проживання [PERSON] [INFO] ( [ADDRESS] ). Вживаючи заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та застосовуючи до кривдника обмежувальний припис строком на шість місяців, суд врахував очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] ; превентивний засіб застосовано у якості методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника. В силу ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, сім`я фактично розпалася, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивачка звинувачує відповідача у вчиненні неправомірної поведінки, яка може містити ознаки кримінального правопорушення, стверджує про погрози зі сторони відповідача, побоюється за своє життя, в категоричній формі заперечує проти самої навіть гіпотетичної можливості примирення. Наразі встановлено обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно громадянина [PERSON] , який фактично проживає окремо, заборонено йому наближатися на визначену безпечну відстань не менше 5 метрів до [PERSON] , розшукувати та переслідувати її, перебувати у місці її проживання. Існування цього припису додатково підтверджує доводи позивачки щодо неможливості примирення сторін; виконання цього припису протягом шести місяців (до грудня 2022 року) фактично унеможливлює вчинення відповідачем законних дій, направлених на примирення сторін, а його невиконання призведе до встановленої законом відповідальності й буде мати незаконний та нелегітимний характер, що, з урахуванням категоричної позиції позивачки, додатково свідчить про відсутність будь-якого сенсу встановлення в цьому випадку строку для примирення. Крім цього, суд також додатково враховує, що з часу подання позову вже пройшло фактично три місяці, але цей період часу не тільки не сприяв примиренню, проте навпаки призвів до виникнення ще більшої розбіжності між сторонами у поглядах щодо подальшого збереження шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновків про те, що сім`я розпалася остаточно і шанси на її збереження втрачені; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; вжиття судом заходів щодо примирення подружжя в цьому випадку, з урахуванням встановлених судом обставин, вочевидь порушує як права позивачки, так й суперечить моральним засадам суспільства. Наведене унеможливлює в цьому випадку встановлення строку для примирення. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки кошти на відшкодування судового збору, сплаченого при подачі позову, у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved