Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

16 листопада 2021 року [PERSON] в інтересах якого діє представник [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лавріщєв Олег Анатолійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про зняття арешту з майна, відповідно до якої просив ухвалити рішення, яким скасувати арешт з домоволодіння [ADDRESS] , належного [PERSON] , накладеного ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2007 року по цивільній справі № 2-1555/2007 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М.; ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що з 12.01.2008р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. [INFO] дружина позивача [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS] . Позивач звернувся із письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лавріщєва О.А., а саме про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] , яке належало на праві власності померлій [PERSON] . Однак, нотаріус розглянувши подані документи прийшов до висновку, що нотаріальна дія не може бути вчинена, так як на вищевказане спадкове домоволодіння накладено арешт відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2007р. по справі № 2-1555/2007, а тому своєю письмовою постановою № 1 від 23.11.2020 р. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, до зняття арешту з вказаного об`єкта нерухомого майна. Позивач двічі 03.11.2020 р. та 30.11.2020 р. звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявами про скасування заходу забезпечення позову накладеного ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2007р. по цивільній справі № 2-1555/2007 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М.; ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення. Ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2020 р. та 04.12.2020 р. заяву [PERSON] було повернуто заявнику у зв`язку із тим, що при розгляді справи він не брав у ній участі. [PERSON] не погодився із постановленою ухвалою суду першої інстанції та оскаржив її у апеляційному порядку, але постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.04.2021 р. його апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2020 р. залишено без змін. Тому наявність в реєстрі речових прав на нерухоме майно та обтяжень, арешту на спадкове майно, перешкоджає позивачу отримати у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом і він вимушений з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів звернутися до суду із цією позовною заявою. Протоколом автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~16\~листопада 2021\~року,\~головуючим суддею\~у розгляді\~вказаної позовної\~заяви визначено\~суддю Слюсар\~Л.П., ухвалою якої від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 12 січня 2021 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив від відповідача не надійшов. Заяв та клопотань до суду не надійшло у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лавріщєв О.А. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали цивільної справи №2-1555/07, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2008 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 12.01.2008 р. Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 2. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 16.04.2020 р. Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 427. Після смерті\~ [PERSON] відкрилася\~спадщина на\~нерухоме майно\~-\~домоволодіння [ADDRESS] ,\~яке належало\~їй на\~підставі договору\~дарування від\~31.05.2000р.,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу Василенко\~В.М.\~за реєстровим\~№3115,\~зареєстрованого у КП «Дніпропетровське БТІ» ДОР 20.07.2020 р. та записано в реєстрову книгу №306 за реєстровим №68. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №229825309 від 27.10.2020 року наявне обтяження - арешт майна, реєстраційний номер обтяження: 5524140, зареєстровано 21.08.2007 року реєстратором Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження ухвала суду №2-1555/2007, 04.07.2007, Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, [PERSON] , об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: [ADDRESS] , власником є [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті дружини, який своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лавіщєва Олега Анатолійовича з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак 23. 11. 2020 року постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лавріщєвим О.А. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , до зняття арешту з вказаного об`єкта нерухомого майна, у зв`язку з тим, що вчинення такої дії суперечить законодавства України. Судом встановлено, що у провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна №2-22/10 (№ 2-1555/2007 ) за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М.; ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, в рамках розгляду якої судом 04.07.2007 року накладено арешт на домоволодіння [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2010 року позовна заява [PERSON] залишена без розгляду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2010 року за заявою представника відповідача [PERSON] скасовано заходи забезпечення позову, однак згідно інформаційної довідки від 14.11.2021р. за № 284594053 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявна інформація про те, що наявне обтяження у вигляді арешту нерухомого майна - домоволодіння, адреса: [ADDRESS] , відповідно до ухвали суду, 2-1555/2007, 04.07.2007 р., Індустріальний суд м. Дніпропетровська, [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи №2-22/10 (№2-1555/2010) [PERSON] двічі 03.11.2020р. та 30.11.2020р. звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявами про скасування заходу забезпечення позову накладеного ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2007р. по цивільній справі № 2-1555/2007 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М.; ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення. Ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2020 р. та 04.12.2020 р. заяву [PERSON] було повернуто заявнику у зв`язку із тим, що при розгляді справи він не брав у ній участі. [PERSON] не погодився із постановленою ухвалою суду першої інстанції та оскаржив її у апеляційному порядку. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.04.2021р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2020р. залишено без змін. Наразі, існування арешту зазначеного майна порушує конституційні права позивача, його право власності. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 та ч. 1 статті 319\~ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як зазначено в Постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Позивач [PERSON] не в змозі реалізувати своє право на спадщину внаслідок існування вказаних обтяжень на нерухоме майно. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відсутні будь-які підстави існування арешту нерухомого майна, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача найшли своє підтвердження, законні та підлягають задоволенню, а права власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню. Відповідно до ст.141 ЦПК України в порядку відшкодування судових витрат по справі з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved