Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

27 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов [PERSON] обґрунтувала тим, що шлюб із відповідачем було зареєстровано 29.07.1989 року Виконкомом Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району та області, актовий запис № 09. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. В 2011 році вони остаточно зрозуміли,що їх спільне життя не склалося, так як вони мають різні, діаметрально протилежні життєві переконання та цінності, з цього приводу в них виникали конфлікти, суперечки та сварки, які створювали несприятливу атмосферу для життя, разом с цим вони припинили ведення спільного господарства, позаяк їхні інтереси з цього приводу не співпадали. Рішення, щодо питань, які стосуються сім`ї, приймалися одноособово та не узгоджувалися один з одним, оскільки на поступки йти жоден з них не бажав. З 2019 року на чисельні пропозиції оформлення розірвання шлюбу або примирення відповідач відмовляється. Розірвання шлюбу відповідає спільним інтересам, оскільки кожен з них отримає можливість реалізувати своє право на щасливе життя, тому просила розірвати шлюб. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.07.1989 року між [PERSON] та [PERSON] . Виконкомом Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району та області зареєстровано шлюб, актовий запис № 09. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя. та [PERSON] збереження їх сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved