Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Наприкінці грудня\~2022\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вказаним позовом,\~який обґрунтовує\~тим,\~що 28 травня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №70502, яким стягнув з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові\~операції» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 13\~758 гривень 52 коп. 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області\~Канцедалом О.О.\~було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67314400. Позивач вказав, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу\~Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису були порушені вимоги закону. Крім цього, зазначений виконавчий напис вчинено щодо вимог, які є спірними. У зв`язку\~з цим,\~ [PERSON] просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28 травня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за №70502 та стягнути з відповідача судові витрати пов`язані із розглядом даної справи. У судове засідання позивач не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.28). Підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомив. Подав клопотання у якому просив зменшити витрати на правничу допомогу до 3\~000 грн. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович не з`явилися у судове засідання та свої пояснення стосовно пред`явленого позову не надали. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.25). 06\~червня 2022\~року ухвалою\~Бориспільського міськрайонного\~суду Київської\~області витребувано,\~у приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Євгена Михайловича були витребувані належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №70502 від 28 травня 2021 року. Судом встановлено, що 28 травня 2021 року приватний нотаріус Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євген\~Михайлович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №70502, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові\~операції» заборгованість за кредитним договором №429020 від 25 березня 2019 року у загальному розмірі 13 758 гривень 52 копійок (а.с.21). 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №67314400 з примусового виконання виконавчого напису №70502, виданого 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем (а.с.15-16). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються положеннями Закону України «Про нотаріат». У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Встановлено, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. застосувала п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п.1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п.2 Переліку). Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 було залишено без змін. Таким чином, на день вчинення спірного виконавчого напису, діяла редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, яка не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що кредитний договір №429020 від 25 березня 2019 року, укладений між первісним кредитором ТОВ «ФК «Верона» та [PERSON] , який був поданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Тому під час вчинення спірного виконавчого напису недотримано умов його вчинення. Крім цього, встановлено, що на виконання ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2022 року витребувані документи надані не були. Тому у суду в даному випадку відсутня інформація про те, чи було з`ясовано нотаріусом питання щодо строку давності, перед вчиненням виконавчого напису та на підставі яких саме документів вчинявся нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис, що унеможливлює перевірку дій нотаріуса. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.,зареєстрований в реєстрі за №70502, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 908 гривень та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн. 00 коп. Пред`явлений ним позов задоволений. Тому суд приходить до висновку, що з ТОВ «Українські\~фінансові операції»\~на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 1362 гривні. За правилами ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 3\~ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні докази: договір про надання правової допомоги від 02.11.2021 року укладеного між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та [PERSON] ; додаток №1 до договору про надання\~правової допомоги, актом виконаних робіт від 20 грудня 2021 року та меморіальний ордер №306043509 від 07.02.2022 року (а.с.18-22, 32). Відповідно п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. Зважаючи на вказане, суд приходить переконання, що позивач дійсно поніс вказані затрати в розмірі підтвердженому належними і допустимими доказами, а тому їх слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved