Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] через представника - адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житлом шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. На обґрунтування заявлених вимог вказує, що він є власником житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що розташований у [ADDRESS] . Згідно рішення виконавчого комітету Новоградівської сільської ради від 25 травня 2017 року в погосподарському обліку сільської ради змінено порядковий номер домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та присвоєно адресу: [ADDRESS] у зв`язку з подвійною нумерацією. Позивач вказує, що у даному будинку зареєстрована [PERSON] , 1990 року народження та її малолітній син [PERSON] , 2009 року народження, однак з 10 вересня 2018 року вказані особи за місцем реєстрації не проживають. Реєстрація місця проживання відповідача та її малолітньої дитини на даний час чинить позивачу перешкоди у реалізації права на володіння та розпорядження майном. Враховуючи, що [PERSON] та її малолітній син [PERSON] у будинку не проживають понад три роки та не користуються як житлом, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що право відповідачів на користування житловим приміщенням повинно бути припинене з метою захисту його прав на вільне володіння та розпорядження своєю власністю (житловим будинком). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. (а.с.42-43) Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.59-60) Представник позивача - адвокат Пономарьов О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Пояснив, що реєстрація відповідачів у будинку [PERSON] позбавляє його можливості на реалізацію свого права на власність, яке є непорушним. Вказує, що відповідачі більше трьох років за зареєстрованим місцем проживання не проживають, а тому повинні бути визнані такими, що втратили право користування житлом. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися засобами поштового зв`язку. Крім того, на сайті Судової влади України 10.02.2022 року, 16.03.2022 року, 13.04.2022 року 02.05.2022 року, 24.05.2022 року, 16.06.2022 року розміщено оголошення про виклик відповідачів в судове засідання. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Дослідивши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Так, згідно договору купівлі-продажу від 13 лютого 1993 року [PERSON] придбав у власність будинок з усіма надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] . (а.с.19-21) Рішенням виконавчого комітету Новоградівської сільської ради від 25 травня 2017 року №19 в погосподарському обліку сільської ради змінено порядковий номер домоволодіння за адресою [ADDRESS] та присвоєно наступну адресу: [ADDRESS] , у зв`язку з подвійною нумерацією. (а.с.17) Архівною довідкою №95 від 20.06.2018 року підтверджено, що житловий будинок по [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентарізації» за станом до 01.01.2013 року належало [PERSON] . Реєстрова книга №1, запис №15 (а.с.10) Відповідно, до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.07.2018 року №130235609 житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Номер запису про право власності: 26960041. Дата державної реєстрації 05.07.2018 року. (а.с.11) Під час розгляду справи встановлено, що у будинку за адресою [ADDRESS] з 10.04.2018 року зареєстрована відповідач по справі - [PERSON] , 1990 року народження, що підтверджується адресною довідкою Бобринецького районного сектору Управління ДМС України в Кіровоградській області від 08.12.2021 року (а.с.41) та відомостями про реєстрацію [PERSON] , наданими Кетрисанівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області 07.12.2021 року за №1.1-40/249/1 (а.с.36). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положення статей 64, 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не відноситься до членів сім`ї власника будинку. За змістом підпункту 2 пункту 50 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» визначено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); За змістом ст.ст.71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Факт відсутності відповідача [PERSON] за зареєстрованою адресою [ADDRESS] підтверджений показаннями свідків. Так, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали показання, що [PERSON] разом з сином дійсно проживали в домоволодінні [PERSON] , однак взимку 2018 року вони виїхали і до села більше не поверталися. Дані обставини свідчать про свідоме обрання відповідачем іншого місця проживання. Оскільки власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є позивач, відповідач [PERSON] не належить до членів сім`ї позивача, не є наймачем квартири та за адресою місця своєї реєстрації не проживає, не набула самостійного права на користування вказаним будинком з інших правових підстав, та перебування відповідача на реєстраційному обліку даного домоволодіння порушує та обмежує права та охоронювані законом інтереси власника будинку, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив користування житловим приміщенням суд зазначає наступне. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ч.2 ст.11, ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до довідки від 25.11.2020 року №60, виданої Новоградівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Бобринецької районної ради Кіровоградської області [PERSON] , [INFO] , на підставі заяви матері [PERSON] вибув зі складу здобувачів освіти 4 класу школи до Тополівської філії КЗ «Хащуватський ліцей» (а.с.27) Згідно адресної довідки Бобринецького районного сектору Управління ДМС України в Кіровоградській області від 08.12.2021 року встановлено, що [PERSON] за обліками адресно-довідкової картотеки/зняття з реєстрації місця проживання по Бобринецькому РС УДМС в Кіровоградській області не значиться (а.с.39). Відповідно до даних реєстраційного обліку Кетрисанівської сільської ради відомості про місце реєстрації [PERSON] відсутні (довідка Кетрисанівської сільської ради від 07.12.2021 року №1.1-40/248/1). (а.с.37) Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів про порушення відповідачем [PERSON] прав позивача на вільне володіння та розпорядження своєю власністю, а тому права позивача у даній частині позовних вимог в розумінні ст.4 ЦПК України судовому захисту не підлягають, в зв`язку з чим суд відмовляє в їх задоволенні. Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: partial