Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. [NUMBER] , в сумі припинивши її право власності на 1/2 частку автомобіля. Свої вимоги мотивує тим, що спірний автомобіль придбаний сторонами за час перебування в шлюбі. В подальшому даний автомобіль переданий в користування [PERSON] . Рішенням суду від 16.06.2020 за позивачем визнано право власності на Ѕ частину автомобіля. Дані обставини й зумовили звернення позивача до суду з відповідним позовом. 25.10.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позовні вимоги не визнає, просить закрити провадження у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 10.09.2021 прийняв позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрити провадження\~у справі, розгляд справи ухвалив проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно з рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.06.2020 за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen LT 46 NDI, д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований на ім`я [PERSON] (а.с.8-36). Відповідно до висновку експерта №042/19 від 29.05.2019 ринкова вартість спірного автомобіля без врахування його фактичного технічного стану , загального пробігу та умов зберігання станом на 15.05.2019 становить 176600,00 грн. (а.с.37-39). Як вбачається з копії розписки [PERSON] 30.01.2015 отримав від [PERSON] кошти за автомобіль (а.с.102). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~статті 317 ЦК України. Згідно з нормою\~статті 319 цього Кодексу\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: dismissed