Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом (а.с.1-2), який він згодом уточнив (а.с.59-60), та просить постановити рішення, яким визнати за ним, позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він, позивач [PERSON] , є власником житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №1080 від 13.03.1996 року, укладеного між позивачем та [PERSON] в м. Болград, та посвідченого нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори. Однак даний договір своєчасно не був зареєстрований в КП «Болградське БТІ», хоча у Виноградівській сільській раді Болградського району Одеської області було зареєстровано особовий рахунок на вказане домоволодіння на його, позивача ім`я. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами фактично розташований за адресою: [ADDRESS] , однак, на момент складання вищеназваного договору купівлі-продажу значиться адреса: [ADDRESS] . На даний час він, позивач має намір розпорядитись належним йому житловим будинком з господарськими будівлями і дворовими спорудами, тобто скористатись своїми правами власника. При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою належного дооформлення права власності на домоволодіння, йому позивачу було відмовлено у вчиненні реєстраційних дій у зв`язку з розбіжностями у правовстановлюючих документах, а саме в договорі купівлі-продажу №1080 від 13.03.1996 року зазначено, що придбано будинок: [ADDRESS] , а заяву про державну реєстрацію права власності подано на будинок за адресою: [ADDRESS] . Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою суду від 13.01.2022 року було відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 31.01.2022 року о 10:00 годині (а.с.32), про що повідомлено сторін по справі (а.с.33). У підготовче засідання 31.01.2022 року: - позивач не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином; - представник відповідача до суду також не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог (а.с.34). Ухвалою суду від 31.01.2022 року підготовчий розгляд справи відкладено в зв`язку з неякою сторін по справі, та повторно призначено на 22.02.2022 року о 09:00 годині (а.с.36), та повідомлено сторін по справі (а.с.37, 38). У підготовче засідання 22.02.2022 року: - позивач не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином; - представник позивача до суду також не прибула, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлена належним чином. На електронну адресу суду надіслала заяву про відкладення підготовчого розгляду в зв`язку з необхідністю уточнення позовних вимог (а.с.39). - представник відповідача до суду також не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином, раніше на адресу суду надходила заява про визнання позовних вимог (а.с.34). Ухвалою суду від 22.02.2022 року підготовчий розгляд справи відкладено в зв`язку з неякою сторін по справі, та повторно призначено на 14.03.2022 року о 09:00 годині (а.с.41), та повідомлено сторін по справі (а.с.42). У підготовче засідання 14.03.2022 року: - позивач не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином. Подав заяву про відкладення підготовчого розгляду в зв`язку з необхідністю уточнення позовних вимог (а.с.43). - представник відповідача до суду також не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 14.03.2022 року підготовчий розгляд справи відкладено в зв`язку з неякою сторін по справі, та повторно призначено на 18.04.2022 року о 09:00 годині (а.с.45), та повідомлено сторін по справі (а.с.46-49). 18.04.2022 року від представника позивача надійшла заява про відкладення підготовчого розгляду в зв`язку з необхідністю надання доказів (а.с.50). Підготовчі засідання призначені на 18.04.2022 року, 11.05.2022 року відкладались та в останнє підготовчий розгляд було призначено на 13.06.2022 року о 09:00 годині. У підготовче засідання 13.06.2022 року: - позивач не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином. - представник відповідача до суду також не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 13.06.2022 року підготовчий розгляд справи відкладено в зв`язку з неякою сторін по справі, та повторно призначено на 13.07.2022 року о 09:00 годині (а.с.56), та повідомлено сторін по справі (а.с.57-58). 11.07.2022 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с.59-60). У підготовче засідання 13.07.2022 року: - позивач прибув, просив прийняти заяву про уточнення позовних вимог та відкласти судове засідання (а.с.69). - представник відповідача до суду не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином. Протокольною ухвалою від 13.07.2022 року було відкладено підготовче засідання на 09:00 годину 17.08.2022 року (а.с.70), про що було повідомлено сторін та надіслано на адресу відповідача заяву про уточнення позовних вимог з додатками (а.с.71,72). В судове засідання 17.08.2022 року: - позивач не прибув, будучи повідомленим належним чином, до суду подав заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог (а.с.75). - представник відповідача також не прибув, будучи повідомленим належним чином, до суду надіслав заяву, в якій визнав уточненні позовні вимоги та просив розглядати справу без участі представника (а.с.73). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Позивач, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №1080 від 13.03.1996 року, укладеного між позивачем та [PERSON] в м. Болград, та посвідченого нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори (а.с.62-63). На підставі розпорядження Виконкому Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області від 11 лютого 2016 року №13-Р [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] (а.с.68). Довідкою Болградської міської ради Одеської області від 31.01.2022 року №39/2-76 підтверджено, що позивач, [PERSON] - придбав домоволодіння в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.1996 (а.с.64). За даними наявними в технічному паспорті на будинок садибного типу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , виготовленого 23.10.2021 року вбачається, що замовником є позивач [PERSON] (а.с.6-7, 9). Відповідно до виписки з погосподарської книги №16 [PERSON] є головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Болградською міською радою Одеської області надано суду довідку № 278/02-40 від 10.08.2022 року згідно якої слідує, що [PERSON] , [INFO] , дійсно придбав домоволодіння в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 13.03.1996 року. Однак, після 1996 року було проведено Виноградівської сільською радою Болградського району Одеської області інвентаризацію домоволодінь на території села Виноградівка Болградського району Одеської області. У зв`язку з чим домоволодіння, що належить [PERSON] , по [ADDRESS] змінимо нумерацію з [NUMBER] на [NUMBER]. Підтверджують, що домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] і наразі по [ADDRESS] , є одне і теж домоволодіння в с.Виноградівка Болградського району Одеської області. Підстава: записи в погосподарських книгах Виноградівської сільської ради з 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки, 2016-2020 роки, 2021-2025 роки, тобто по теперішній час (а.с.76). Тобто, слід зробити висновок, що житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами, власником якого на підставі договору купівлі-продажу №1080 від 13.03.1996 року є позивач, [PERSON] - розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач маючи намір реалізувати своє право власності на належне йому домоволодіння звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Нікіти І.В., втім реєстратором винесено рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації в зв`язку з наявністю розбіжностей: так у правовстановлюючому документі, а саме в договорі купівлі-продажу №1080 від 13.03.1996 року зазначено, що придбано будинок: [ADDRESS] , а заяву про державну реєстрацію права власності подано заявником на будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.61). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивач маючи право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] - не може розпорядитися своїми правами як власника. Відповідач в даному спорі не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що неодноразово подавав письмові заяви (а.с.34, 73). У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Таким чином, суд прийшов до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] - належать позивачу, [PERSON] , однак останній позбавлений права належним чином здійснити державну реєстрацію належного йому права власності, а відтак вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved