Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрелітагро» (далі - ТОВ «Компанія «Укрелітагро») звернулося до суду з уточненим у подальшому позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Михнівські Лани» (далі ТОВ «Михнівські Лани»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Волоськівська сільська рада Деражнянського району Хмельницької області, про визнання поновленим договору оренди землі. В обґрунтування позову ТОВ «Компанія «Укрелітагро» зазначає, що 14 грудня 2012 року між ним і [PERSON] укладено договір оренди землі, за яким остання передала позивачу у строкове платне користування земельну ділянку площею 2,2195 га (кадастровий номер 6822184200:05:012:0011), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населеного пункту на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, строком на 7 років. Позивач виконував обов`язки за договором належним чином, а тому по закінченню строку його дії він мав переважне право перед іншими особами на поновлення договору оренди землі на новий строк. З метою реалізації цього права 01 червня 2020 року ТОВ «Компанія «Укрелітагро» направило [PERSON] лист-повідомлення № 269 із пропозицією щодо поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди. [PERSON] отримала вказане відправлення 10 червня 2020 року. Також позивач повторно направив відповідачу лист-повідомлення від 09 березня 2021 року із пропозицією визнати договір оренди землі поновленим та проект додаткової угоди. Разом із тим, у строк, встановлений статтею 33 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», відповідач не висловила заперечень щодо поновлення договору оренди землі. ТОВ «Компанія «Укрелітагро» продовжує користуватися земельною ділянкою та виконувати зобов`язання за договором, отже, договір оренди є поновленим на той самий строк і на тих саме умовах. Між тим, 16 лютого 2021 року з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «Компанія «Укрелітагро» дізналося, що 18 березня 2020 року між ТОВ «Михнівські Лани» і [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, за яким остання передала ТОВ «Михнівські Лани» у строкове платне користування земельну ділянку площею 2,2195 га (кадастровий номер 6822184200:05:012:0011), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населеного пункту на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, строком на 10 років. Такими неправомірними діями відповідача ТОВ «Михнівські Лани» порушено права та законні інтереси ТОВ «Компанія «Укрелітагро», яке має переважне право на поновлення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк. За таких обставин, позивач просить суд: 1) визнати договір оренди земельної ділянки від 14 грудня 2012 року, укладений між [PERSON] і ТОВ «Компанія «Укрелітагро» щодо земельної ділянки площею 2,2195 га (кадастровий номер 6822184200:05:012:0011), який зареєстровано 25 грудня 2012 року Управлінням Держкомзему у Ізяславському районі за № 682210004005662), поновленим на той самий строк і на тих саме умовах, а також затвердити додаткову угоду від 25 грудня 2019 року у редакції, викладеній в мотивувальній частині позовної заяви, згідно якої продовжено строк дії договору оренди землі на 7 років та збільшено розмір річної орендної плати відповідно до збільшення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 2) скасувати рішення державного реєстратора Волоськівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, правонаступником якої є Деражнянська міська рада Хмельницької області, [PERSON] від 23 березня 2020 року, індексний номер 51736445, а також припинити речове право ТОВ «Михнівські Лани» у вигляді права оренди земельної ділянки площею 2,2195 га (кадастровий номер 6822184200:05:012:0011). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Від представника відповідача ТОВ «Михнівські Лани» адвоката Северин Я. В. надійшов відзив на позов ТОВ «Компанія «Укрелітагро», в якому вона вказує на те, що позивач до закінчення дії договору від 14 грудня 2012 року не повідомив [PERSON] про намір скористатись переважним правом на укладення договору на новий строк, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Ухвалою судді від 28 квітня 2021 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року залучено до участі в даній справі в якості правонаступника Волоськівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області Деражнянську міську раду Хмельницької області. Ухвалою суду від 12 січня 2022 року прийнято до розгляду судом заяву позивача про зміну предмету позову від 03 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Лозюк С. Ф. уточнений позов підтримав із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача адвокат Северин Я. В. проти задоволення позову заперечила з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується її розпискою, наявною у матеріалах справи. У раніше поданій до суду письмовій заяві [PERSON] просила розглядати справу за її відсутності. Вказувала, що заперечує проти задоволення позову ТОВ «Компанія «Укрелітагро» у повному обсязі, оскільки намірів продовжувати договірні відносини щодо оренди землі із позивачем вона не має. Наголошувала на тому, що до закінчення дії договору оренди землі від 14 грудня 2012 року ТОВ «Компанія «Укрелітагро» не повідомило її про те, що має намір поновлювати вказаний договір на новий строк. Представник третьої особи Деражнянської міської ради Хмельницької області у судове засідання не прибув, про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просив слухати справу без участі представника Деражнянської міської ради, вказав, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників справи, які до суду не прибули. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає із наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2012 року [PERSON] і ТОВ «Компанія «Укрелітагро» уклали договір оренди землі (далі - Договір оренди), за умовами якого [PERSON] передала позивачу земельну ділянку площею 2,2195 га (кадастровий номер 6822184200:05:012:0011), розташовану за межами населеного пункту на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, у платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років. Договір оренди зареєстрований Управлінням Держкомзему у Ізяславському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 грудня 2012 року за № 682210004005662. Згідно з п. 7 Договору оренди орендна плата вноситься орендарем у розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або продукцією рослинництва за згодою сторін. Пунктом 6 Договору оренди визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих саме умовах у разі відсутності письмових заперечень протягом одного місяця зі сторони орендодавця щодо його продовження. 20 серпня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Михнівські Лани» укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого в строкове платне користування на 10 років надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6822184200:05:012:0011 площею 2,2195 га, яка знаходиться на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 244607453 від 16 лютого 2021 року вбачається, що 20 серпня 2018 року державним реєстратором КП «Чемеровецьке бюро нерухомості» зареєстровано за ТОВ «Михнівські Лани» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6822184200:05:012:0011 площею 2,2195 га на підставі вищевказаного договору оренди від 20 серпня 2018 року. Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2019 року в справі № 675/971/19, яке набрало законної сили 27 грудня 2019 року, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 20 серпня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Михнівські Лани» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6822184200:05:012:0011 площею 2,2195 га. Відповідно до листа-повідомлення від 17 лютого 2020 року [PERSON] повідомила ТОВ «Компанія «Укрелітагро», що продовжувати дію договору оренди землі від 14 грудня 2012 року наміру не має. Як вбачається із повідомлення ТОВ «Компанія «Укрелітагро» від 14 травня 2021 року № 71, журнал вхідної кореспонденції за лютий місяць 2020 року у товаристві не зберігся. Відповідно до угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки № б/н від 20 серпня 2018 року, укладеної 18 березня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Михнівські Лани», сторони домовились достроково розірвати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6822184200:05:012:0011 від 20 серпня 2018 року. У подальшому 18 березня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Михнівські Лани» укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого в строкове платне користування на 10 років надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6822184200:05:012:0011, площею 2,2195 га, яка знаходиться на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 244607453 від 16 лютого 2021 року, 19 березня 2020 року державним реєстратором Волоськівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області зареєстровано за ТОВ «Михнівські Лани» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6822184200:05:012:0011 площею 2,2195 га на підставі вищевказаного договору оренди від 18 березня 2020 року (номер запису про інше речове право - 36047458). Після укладення зазначеного договору оренди спірної земельної ділянки ТОВ «Михнівські Лани» неодноразово зверталося до ТОВ «Компанія «Укрелітагро» з вимогами повернути спірну земельну ділянку. Згідно з наданими відповідачем ТОВ «Михнівські Лани» копіями видаткових касових ордерів від 20 листопада 2019 року та від 25 грудня 2020 року товариством сплачено [PERSON] орендну плату в розмірі відповідно 11\~300 грн та 8000 грн. Також судом встановлено, що 01 червня 2020 року ТОВ «Компанія «Укрелітагро» надіслало [PERSON] лист-повідомлення № 269 про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди до цього договору, в яких позивач запропонував [PERSON] укласти договір на той самий строк і на тих саме умовах, що були передбачені попереднім договором. При цьому, ТОВ «Компанія «Укрелітагро» запропонувало відповідачу визначити розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки у сумі 80 680 грн 02 коп, розмір щорічної орендної плати - 3227 грн 20 коп, а строк договору 14 років. [PERSON] отримала ці документи 10 червня 2020 року. У подальшому 09 березня 2021 року ТОВ «Компанія «Укрелітагро» знову надіслало [PERSON] лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та ідентичний проект додаткової угоди до цього договору, які одержано відповідачем 15 березня 2021 року. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За змістом частини 4 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У силу частини 1 статті 638 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено частиною 2 статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 06 жовтня 1998 року (далі - Закон № 161-ХІV) визначено порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Згідно з частиною 1 статті 13, частиною 1 статті 14 Закону № 161-ХІV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (частини 1, 2 статті 15 Закону № 161-ХІV). Із положень частини 1 статті 31 Закону № 161-ХІV слідує, що договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Порядок поновлення договору оренди землі регулюється статтею 33 Закону № 161-ХІV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), згідно якої по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частини 1-5). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина 6). Відповідно до частин 8, 11 статті 33 Закону № 161-ХІV додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Положення статті 33 Закону № 161-ХІV узгоджуються із загальною нормою частини 1 статті 777 ЦК України, що закріплює переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк і передбачає певну процедуру здійснення цього права. Права наймача, встановлені статті 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів установлені статтею 16 ЦК України. Як передбачено частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону № 161-ХІV було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони у цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша п`ята статті 33 Закону № 161-ХІV). У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону № 161-ХІV). При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку. Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме: частини шостої статті 33 Закону № 161-ХІV. І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 22 вересня 2020 року (справи № 313/350/16-ц і № 159/5756/18), яка згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Компанія «Укрелітагро» укладено договір оренди землі, який зареєстрований Управлінням Держкомзему у Ізяславському районі 25 грудня 2012 року. Цей договір укладено сторонами на 7 років, тобто до 25 грудня 2019 року. До закінчення строку дії договору оренди ТОВ «Компанія «Укрелітагро» не надсилало орендодавцеві у строки, встановлені частиною другою статті 33 Закону № 161-ХІV, повідомлення про свій намір поновити договір оренди землі разом з проектом додаткової угоди, що унеможливило розгляд цього питання з прийняттям орендодавцем відповідного рішення на підставі частини п`ятої цієї статті, а тому суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано процедури поновлення договору на підставі частини шостої статті 33 Закону № 161-ХІV. Посилання ТОВ «Компанія «Укрелітагро» на листи-повідомлення від 01 червня 2020 року та від 09 березня 2021 року, в яких позивач запропонував [PERSON] укласти договір на той самий строк і на тих саме умовах, що були передбачені попереднім договором, судом відхиляються, оскільки такі листи надіслані позивачем відповідачу після закінчення строку оренди землі, що свідчить про недотримання вимог статті 33 Закону № 161-ХІV щодо процедури поновлення договору. Доводи позивача з приводу того, що ТОВ «Компанія «Укрелітагро» повідомило [PERSON] щодо наміру скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі ще в ході розгляду справи № 675/971/19 до ухвалення Ізяславським районним судом Хмельницької області рішення від 12 листопада 2019 року, відхиляються судом, позаяк позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту надсилання ним у строк, передбачений частиною другою статті 33 Закону № 161-ХІV, повідомлення орендарю про такий намір та проекту додаткової угоди. Твердження ТОВ «Компанія «Укрелітагро», що воно має право на поновлення договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк на підставі частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV, є голослівними. Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону № 161-XIV, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (див. постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18). Єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, а саме: шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій - восьмій, одинадцятій статті 33 Закону № 161-XIV додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті. Тому помилковим є висновок позивача про те, що передбачені у частинах першій - п`ятій і шостій статті 33 Закону № 161-XIV підстави для поновлення договору оренди землі не пов`язані між собою. До схожого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2021 року в справі № 903/1030/19. За таких обставин, суд вважає, що переважне право ТОВ «Компанія «Укрелітагро» на укладення з [PERSON] договору оренди землі припинилося та не підлягає захисту. Доводи позивача про те, що мають місце підстави для поновлення договору оренди землі, суперечать фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Крім того, суд зазначає наступне. Звертаючись із даним позовом до суду, ТОВ «Компанія «Укрелітагро» просило суд визнати договір оренди землі поновленим на той самий строк, на тих саме умовах і затвердити додаткову угоду від 25 грудня 2019 року. Порушене право підлягає захисту судом у спосіб, установлений статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Нормами чинного законодавства визначено загальний порядок укладення цивільних договорів, наразі відносини щодо передачі земельних ділянок в оренду та укладення відповідних договорів оренди регулюються спеціальними нормами законодавства, зокрема ЗК України та Законом № 161-ХІV. Отже, право орендаря на поновлення договору оренди повинно бути захищено відповідно до статті 33 Закону № 161-ХІV. Як уже зазначалося вище, частиною шостою статті 33 Закону № 161-ХІV визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. У силу частини 8 статті 33 Закону № 161-ХІV таке передання здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі. Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Із наведеного вбачається, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною 8 статті 33 Закону № 161-ХІV, то належним способом захисту порушеного права є визнання додаткової угоди укладеною із викладенням її змісту. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року (справа № 908/299/18), а також у постанові від 29 вересня 2020 року (справа № 378/596/16-ц). Отже, звертаючись до суду з позовом про визнання договору оренди землі поновленим, ТОВ «Компанія «Укрелітагро» обрало неправильний і неефективний спосіб захисту порушеного права. Відтак, позов ТОВ «Компанія «Укрелітагро» у частині вимог про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки і затвердження додаткової угоди до задоволення не підлягає. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Компанія «Укрелітагро» про скасування рішення державного реєстратора Васильківської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, правонаступником якої є Деражнянська міська рада Хмельницької області, [PERSON] від 23 березня 2020 року, індексний номер 51736445, а також про припинення речового права ТОВ «Михнівські Лани» у вигляді права оренди земельної ділянки площею 2,2195 га (кадастровий номер 6822184200:05:012:0011) є похідними від вимог про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки і затвердження додаткової угоди, вони теж до задоволення не підлягають. Відповідно до статей 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed