Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

20.06.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 27.06.2007 \~ \~ \~ \~року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 3079, згідно якого останньому надано кредитні кошти в сумі 36000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13% річних з терміном повернення кредиту 25.06.2027 року (далі Договір про іпотечний кредит). Одночасно, 27.06.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та нею укладено договір поруки № 3297, за умовами якого вона стала поручителем за взятими [PERSON] на себе зобов`язань за Договором про іпотечний кредит (далі Договір поруки). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2015 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Волинської області від 02.12.2016 року з неї та [PERSON] , в користь відповідача було солідарно стягнуто заборгованість за Договорами про іпотечний кредит та поруки в розмірі 33515,61 дол. США та 6782,83 грн. пені. Разом з тим, 29.11.2021 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення (справа № 161/2079/15-ц), яким проведено поділ майна подружжя та визначено за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (далі квартира). 16.02.2022 року вона звернулася до АТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» з проханням прийняти виконання зобов`язання за Договору поруки шляхом прийняття відповідачем права власності на належну їй частку в квартирі. Однак, кредитор відмовився прийняти належне виконання, натомість розпочав процедуру апеляційного оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.11.2021 року. Вважає, що відмова відповідача прийняти права власності на належну їй частку в квартирі в якості виконання нею зобов`язань за Договором поруки, породжує його припинення на підставі ч. 2 ст. 559 ЦК України. Враховуючи наведене, просить суд визнати припиненим Договір поруки та стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2022 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами (а.с. 25). 25.07.2022 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що за умовами Договору поруки [PERSON] зобов`язалась перед кредитором відповідати в солідарному порядку за повне та своєчасне виконання боржником зобов`язання за Договором про іпотечний кредит, а саме повернути кредитні кошти та сплати нараховані проценти за їх користування. Відтак, запропоноване позивачем виконання зобов`язання за кредитним договором шляхом прийняття AT «Ощадбанк» права власності на частку в квартирі безпідставним та таким, що не відповідає умовам Договору поруки. У свою чергу, судове рішення по справі № 161/2079/15-ц не є скасованим чи зміненим та залишається чинним. У задоволенні позову просить відмовити (а.с. 30-33). Вищевказаний відзив на позовну заяву відповідач отримала 26.07.2022 року (а.с. 36) та у встановлений ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2022 року строк відповідь на відзив до суду не подала. Від третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] письмові пояснення на позовну заяву, інші заяви та клопотання на адресу суду не надходили. Враховуючи строки подання відзиву на позовну заяву та письмових пояснень (заперечень), які наразі сплинули, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.06.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 3079, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 36000.00 дол. США зі строком їх повернення до 25.06.2027 року (а.с. 5-6). Згідно п. 1.1 Договору про іпотечний кредит, позичальник зобов`язався повернути кредит в сумі 36000,00 дол. США, а також сплатити проценти за користування кредитом. Крім того, 27.06.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (кредитор), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) було укладено Договір поруки (а.с. 7). Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, Поручитель зобов`язалася перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 3079 від 27.06.2007 pоку, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктом 2.1 Договору поруки визначено, що у разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Договором поруки визначено поняття «зобов`язання» в цьому договорі, зокрема, це зобов`язання боржника перед кредитором, що випливає з кредитного договору, а саме: здійснити погашення кредиту у розмірі 36000 дол. США, сплатити кредитору відсотки за користування кредитом в розмірі 13 % річних, штраф, пеню та інші платежі у розмірі, порядку та на умовах зазначених у кредитному договорі. Таким чином, поручитель [PERSON] зобов`язалась перед кредитором відповідати в солідарному порядку за повне та своєчасне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, а саме: повернути кредитні кошти та сплати нараховані проценти за їх користування. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Однією з підстав припинення поруки, що визначені ст. 559 ЦК України, є відмова кредитора прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Аналіз зазначених норм закону свідчить про відсутність у поручителя правових підстав пропонувати кредитору виконання зобов`язання за кредитним договором шляхом визнання права власності на нерухомість, оскільки в силу ст. 559 ЦК Україні таке виконання є неналежне. Отже, в даному випадку належним виконанням зобов`язань позивачем [PERSON] за Договором поруки є повернення кредитних коштів та сплата процентів за їх користування, отриманих позичальником згідно умов Договору про іпотечний кредит № 3079 від 27.06.2007 року. Судом також встановлено, що 16.02.2022 року позивач [PERSON] звернулася до АТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» з проханням прийняти виконання зобов`язання згідно Договору поруки № 3079 від 27.06.2007 року, укладеного на підставі Договору про іпотечний кредит № 3079 від 27.06.2007 року, що був укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] шляхом прийняття АТ «Державний ощадний банк України» права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 20). Наведене свідчить про ту обставину, що запропоноване позивачем виконання зобов`язання за кредитним договором шляхом визнання за AT «Ощадбанк» права власності на частку в майні не відповідає умовам Договору поруки, а тому відповідач Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» своїм листом № 21-1/321/10798/2022-02/вих від 18.03.2022 року правомірно відмовило позивачці у задоволенні її прохання (а.с. 21). Також суд вважає за необхідне зауважити, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2015 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Волинської області від 02.12.2016 року, з [PERSON] та [PERSON] , в користь відповідача було солідарно стягнуто заборгованість за Договорами про іпотечний кредит та поруки в розмірі 33515,61 дол. США та 6782,83 грн. пені (а.с. 8-11). Вищевказане судове рішення на день розгляду судом даної справи набрало законної сили і є чинним. За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банку України» в особі філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» позовних вимог про припинення договору поруки, а тому в їх задоволенні слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрат, пов`язані з розглядом справи, у зв`язку з відмовою у позові, слід залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed