Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

10 січня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач ТОВ «Будинок Комфорту» звернувся до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що 20.01.2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір № 1144200120011 оренди майна з правом викупу, згідно умов якого ТОВ «Будинок Комфорту» передав [PERSON] у строкове володіння та користування майно смартфон Smart/tel Samsung Galaxy A70 6/128 GB з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах, передбачених договором. При цьому, відповідач [PERSON] зобов`язався прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати ТОВ «Будинок Комфорту» орендну плату. Позивач свої зобов`язання за договором виконав передавши відповідачу об`єкт оренди 20.01.2020 року. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування майном не виконував, орендні платежі починаючи з дати укладення договору та отримання майна не сплачував жодного разу, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість по оплаті вартості об`єкту оренди в розмірі 39 767,00 грн. Тому, 28.12.2021 року ТОВ «Будинок Комфорту» надіслав на адресу [PERSON] повідомлення про припинення договору з 29.12.2021 року. Станом на 29.12.2021 року в [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 128 032 грн. 68 коп., яка складається з: 39 767 грн. - сума прострочених орендних платежів, 26 886 грн. 18 коп. - сума штрафів та пені за прострочені орендні платежі; 19 883 грн. 50 коп. - сума штрафу за розірвання договору; 41 496 грн. - сума вартості об`єкта оренди, яку позивач і просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами. 15 лютого 2022 року ухвалою суду відкрите провадження у даній справі із проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати на адресу суду відзив на позов. У встановлений судом строк відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, відповідно, відзив на позовну заяву та заперечення не подав. В судове засідання представник позивача ТОВ «Будинок Комфорту» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій також зазначив про підтримання заявлених позовних вимог. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направлення судової повістки про виклик сторони у судове засідання за адресою реєстрації проживання відповідача. Причин неявки суду відповідач не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направляв. Також не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Слід вказати і на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що суд вчиняв всі передбачені ЦПК України дії по належному повідомленню відповідача, проте такий до суду так і не з`явився, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази у їх сукупності та співставленні, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 20.01.2020 року між ТОВ «Будинок Комфорту» та [PERSON] укладений договір № 1144200120011 оренди майна з правом викупу, за умовами якого позивач зобов`язався передати у строкове платне володіння та користування майно, з наступним переходом права власності відповідачу, а останній зобов`язувався прийняти у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, та сплачувати орендну плату. Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 627 ЦК України, закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з п. 5.1 Договору сплата орендної плати здійснюється орендарем щомісячно відповідно до графіку платежів, узгодженого сторонами у договорі. Відповідно до додатку 1 до Договору встановлено дані щодо об`єкту оренди, його вартість, строк оренди, розмір щомісячного платежу. Пунктом 1 та 2 вказаного додатку встановлено, що загальна вартість об`єкта Smart/tel Samsung Galaxy A70 6/128 GB становить 41 496 грн. 00 коп., строк оренди - 24 місяців, щомісячний платіж - 1729,00 грн. Позивач ТОВ «Будинок Комфорту» свої зобов`язання перед [PERSON] виконав, вказане майно передав у тимчасове користування відповідачу, що підтверджується актом приймання-передачі товару № 1144200120011 від 20.01.2020 року. Однак, відповідач, всупереч умовам Договору, свої зобов`язання перед ТОВ «Будинок Комфорту» за договором не виконав, внаслідок чого орендна плата не здійснювалась. Відповідно до положень ст. 526 ч.1, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У силу ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, враховуючи строки дії договору № 1144200120011 оренди майна з правом викупу від 20.01.2020 року та відповідно строк оренди 24 місяці та обов`язок відповідача сплачувати щомісячні платежі у розмірі 1729,00 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості, а саме прострочених орендних платежів у розмірі 39767 грн. 00 коп., задовольнивши позовні вимоги в цій частині повністю. Щодо стягнення з відповідача 26886 грн. 18 коп. - суми штрафів та пені за прострочені орендні платежі, то слід вказати наступне. Відповідно до пункту 8.4 Договору за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця штраф у сумі 75,00 (сімдесят п`ять) гривень за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, а також пеню в розмірі 3% (трьох відсотків) від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми оренди за цим договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Із вказаного вище пункту договору вбачається, що за одне й те саме порушення за зобов`язанням передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й ті саме правопорушення. Штраф та пеню можливо стягувати разом лише за різні порушення умов договору. Такий же висновок зроблено і в Постанові ВСУ від 21.10.2015, № провадження 6-2003цс15. Отже, в даному випадку суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині частково, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню, яка згідно того ж пункту договору не може бути більшою 50% (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми оренди за цим договором, тобто пеню у розмірі 20 748 грн.00 коп. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 19 883 грн. 50 коп. суми штрафу за розірвання договору, то слід вказати наступне. Відповідно до пунктів 8.5, підпункту 8.5.1 пункту 8.5 Договору у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору орендар має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, повідомивши орендаря за 15 календарних днів до фактичної дати такого розірвання. У такому разі орендар зобов`язаний сплатити вже нараховану орендну плату та додатково - штраф у розмірі 50 % від вартості об`єкта оренди. Згідно ч.2 ст. 782 ЦК України у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. ТОВ «Будинок Комфорту» склало повідомлення датоване 13.12.2021 року адресоване відповідачу про розірвання договору. Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення та отримання відповідачем такого повідомлення про розірвання договору. Згідно наявного в матеріалах справи номеру трекінгу «Укрпошти», дані про відправлення за вказаним номером такого повідомлення відсутні, тому що не зареєстровані. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями частин 1-3 статті 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином в суду відсутні підстави вважати, що повідомлення ТОВ «Будинок Комфорту» від 13.12.2021 року фактично було направлено та отримане відповідачем, а тим самим і виконання умов пункту 8.5 Договору щодо повідомлення. У зв`язку з чим суд вважає відсутніми підстави для стягнення з відповідача суми штрафу за розірвання договору у розмірі 19 883 грн. 50 коп. Згідно ст. 705 ЦК України за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором. Задоволенню також не підлягають позовні вимоги і в частині стягнення з відповідача на користь позивача 41 496 грн. 00 коп. суми вартості об`єкта оренди, оскільки така вже стягнута судом цим рішенням, оскільки згідно умов договору, зокрема п. 7.2 орендні платежі є вартістю об`єкта оренди, в іншому випадку відбудеться подвійна оплата вартості товару за комбінованим договором найму-продажу. З огляду на вище викладене та відсутність яких-небудь заперечень відповідача або доказів сплати ним орендної плати чи частини цієї плати, то суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 60 515 грн., яка складається з 39767 грн. - суми прострочених орендних платежів та 20 748 грн. - пені за прострочені орендні платежі. Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі даного позову до суду позивачем сплачено 2 270,00 грн судового збору. Оскільки позов задоволено частково (на 47 %), тому відшкодуванню підлягають судовий збір в сумі 1 066,90 грн.

Outcome: partial