Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

[PERSON] (далі\~Позивач) в особі свого представника, адвоката Журбенка Ігоря Анатолійовича (далі\~Представник позивача) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна Готівка» (далі Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовом до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 107231, вчиненого приватним нотаріусом БРНО Київської області Грисюк О.В. від 15.07.2021 року, який знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. ВП № 67347538. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року заява задоволена. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач посилається на те, що приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис за № 107231 від 15.07.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна Готівка» заборгованості за кредитним договором в сумі 42\~840,00 грн (сорок дві тисячі вісімсот сорок гривень). Постановою приватного виконавця Голяченко Іваном Павловичем від 13.11.2021 року на виконання зазначеного виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження № 67347538 про стягнення з Боржника, яким є [PERSON] на користь Стягувача, яким є ТОВ «Файна Готівка», заборгованості на загальну суму 42\~840,00 грн та стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 4\~284,00 грн. Позивач зазначає, що між нею та компанією ТОВ «Файна Готівка» не має жодних боргових зобов`язань, ця компанія їй не відома. Вважає, що виконавчий напис та відкриття виконавчого провадження вчинені з порушенням законодавства України, їй не було направлено жодного попередження про існування заборгованості та про вчинений виконавчий напис нотаріуса. Тому, виконавчий напис не підлягає виконанню так як вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Позивач намагався вирішити питання в позасудовому порядку, але ні відповідач, ні нотаріус, ні приватний виконавець на контакт не йдуть, тому вона змушена звертатись за захистом своїх прав до суду. Враховуючи викладене, просить зазначений вище виконавчий напис приватного нотаріуса визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на свою користь, понесені нею судові витрати у сумі 1362,00 грн. (908,00 грн за подання позову та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову). 15.11.2021року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою суду від 17.11.2021 року відкрито провадження у справіза правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.01.2022 року /а.с.22/. Ухвалою суду від 26.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 25.02.2022 року /а.с. 32/. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України, рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства /а.с. 35/. 06.03.2022 року розпорядженням Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. 22.04.2022 року територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено розпорядженням Голови Верховного Суду № 18/0/9-22 від 21.04.2022 року /а.с. 36/. Після відновлення судочинства, розгляд справи призначено на 06.07.2022 року та відкладено на 10.08.2022 року у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно, належним чином. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Журбенко І.А. у судове засідання не з`явились .Представник позивача, [PERSON] надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача\~ТОВ «Файна\~готівка» в судове засідання не з`явився, відзив не подав, причини неявки суду не повідомив. Виклик відповідача здійснювався шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції наадресу, зазначену в позовній заяві, яка повернулась із відміткою про вручення представнику за довіреністю. Виклик відповідача також здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому, згідно ч.11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Треті особи: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І. П. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи надсилались рекомендовані листи, які повернулись з відміткою про отримання. За таких обставин, суд постановив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, справа розглядається за відсутності учасників справи без здійснення технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 107231, про звернення стягнення з громадянки України, якою є [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за Кредитним договором № 028394 від 24.05.2019 року, укладеним з ТОВ «Файна Готівка», код ЄДРПОУ42269456, право вимоги за яким було відступлено до ТОВ ««Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, право вимоги якого в подальшому відступлено до ТОВ «Файна Готівка», код ЄДРПОУ 42269456. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів (дата, з якої настав строк не вказана). Стягнення проводиться за період з 16.06.2021року по 02.07.2021 року. Сума заборгованості складає 42 840, 00 грн(сорок дві тисячівісімсот сорокгрн., 00 коп.), в тому числі: 12 000, 00 грн (дванадцять тисяч грн, 00 коп.) прострочена заборгованість за сумою кредиту; 30 840,00 грн (тридцять тисяч вісімсот сорокгрн,00 коп.) прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом /а.с.5/. 03.11.2021 року на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса, постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. відкрито виконавче провадження № 67347538 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису /а.с. 7/. При примусовому виконанні спірного виконавчого напису приватним виконавцем Голяченко І.П. постановою від 03.11.2021 року про стягнення з боржника основної винагороди, визначено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 4 284,00 грн (чотири тисячі двісті вісімдесят чотири грн, 00 коп.). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі Перелік). Суд встановив, що п. 2 Переліку, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 року на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка набрала законної сили. Зазначеним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною\~постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 15.07.2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачала вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Будь-яких відомостей відносно нотаріального посвідчення кредитного договору № 028394\~від 24.05.2019\~року стороною відповідача не надано. Також не надано даних відомостей і третьою особою по справі приватним нотаріусом БРНО Київської області на підтвердження правомірності вчинення ним виконавчого напису 15.07.2021 року. Суду не надані докази відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Файна Готівка»," новим кредиторам ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та в подальшому ТОВ «Файна Готівка». У судовому засіданні встановлено, що вимоги\~стягувача до боржника, за якими був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у\~постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15-ц. Крім того, слід зазначити, що питання\~визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, неодноразово досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18, від 14.08.2019 по справі №569/8884/17). Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, відтак, ним не виконані вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Позивачу не було відомо про існування зазначеного вище виконавчого напису Будь-яких попереджень про його вчинення як і про існування в нього заборгованості перед відповідачем йому не надсилалось. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми\~Закону України "Про нотаріат". Щодо розподілу судових витрат. Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування йому судових витрат. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 1362 грн: 908,00 грн. за подачу позову до суду (квитанція 0.0.2338086598.1, /а.с.11/) та 454,00 грн за заяву про забезпечення позову (квитанція 0.0.2338079588.1, /а.с.18/). Оскільки позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі у сумі 1362 грн : 908,00 грн. за подачу позову до суду та 454,00 грн за заяву про забезпечення позову. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 31/2 від 15.11.2021 року, ордер на надання правничої правової допомоги /а.с. 9, 10/. Оскільки суду не надано документів, що підтверджують витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу, пов`язаних саме з розглядом даної справи, то суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного, та

Outcome: partial