Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі ј від заробітку (доходу) щомісяця з моменту подання позову до закінчення ним навчання, однак не довше як до досягнення ним двадцяти трьох років, посилаючись на те, що відповідач є його батьком і у зв`язку у із досягненням повноліття позивачем, відповідач припинив сплачувати аліменти на його утримання. На даний час позивач продовжує навчання, потребує коштів, яких батько не надає. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду клопотання про зміну позовних вимог, зокрема просить суд стягувати з відповідача аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. з моменту подання позову до закінчення ним навчання, однак не довше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Просить розглянути справу за його відсутності, а позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, змінені позивачем позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Суд, оголосивши заяви сторін, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що відповідач на підставі виконавчого листа, виданого 15.05.2019 року Городоцьким районним судом Хмельницької області, сплачував аліменти на утримання свого сина до досягнення ним повноліття (а.с. 12). На даний час, позивач навчається в Закладі вищої освіти «Міжнародний науково-технічний університет імені академіка Юрія Бугая», на денній формі навчання. Термін закінчення навчання 30.06.2025 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 02.02.2022 р. (а.с.8). Позивач вказує, що у нього та матері доходів недостатньо для забезпечення належних умов навчання та проживання. При цьому він навчається у іншому населеному пункті, проживає у гуртожитку, що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу від 08.02.2022 р. (а.с.9). Отже, дані обставини свідчать про те, що позивач немає можливості самостійно забезпечувати себе у зв`язку із продовженням навчання, потребує додаткових витрат у зв`язку із таким навчанням. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України визначено, що: Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України: Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Позивач посилається, як на підставу задоволення позову, на ті обставини, що він та його матір несуть значні витрати пов`язані із навчанням позивача. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також із врахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та необхідність його задоволення. Крім того, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача до державного бюджету 50 % судового збору, тобто 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved