Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ ФК "ЦФР", позивач, банк) через свого представника Павленко С.В. звернулись до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 15.10.2020 між ТОВ ФК "ЦФР" і відповідачем було підписано кредитний договір №3555003853, Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5003853, Заяву - анкету на отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР». Було узгоджено, що Умови отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» разом із анкетою заявою, кредитним договором та паспортом кредиту становлять кредитний договір, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у сумі 178310, 04 грн, строком на 36 місяців на будь - які законні цілі шляхом їх переказу на банківські рахунки, а Відповідач зобов`язувався виконувати умови кредитного договору, погасити кредит і сплачувати процентну ставку за користування кредитом. Ураховуючи те, що банк свої зобов`язання за договором виконав та передав відповідачеві грошові кошти обумовлені умовами договору, однак відповідач в порушення узятих на себе зобов`язань станом на 23.11.2021 допустив заборгованість, яка становить 212 936,64 грн., та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 49 030,76 грн.; заборгованості за річними відсотками у розмірі 11,61 грн.; заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 37 460,74 грн.; заборгованості за штрафними/пенею у розмірі 0,00 грн.; заборгованість за тілом кредиту 125 249,16 грн.; строкова заборгованість за річними процентами 0,39 грн.; строкова заборгованість за щомісячними процентами 1 183,98 грн., які у добровільному порядку не погашає, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд присудити із відповідача в примусовому порядку. Відзиву на позов відповідачем у визначений судом строк не було подано. Ухвалою суду від 21.03.2022 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду засобами поштового зв`язку клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, утім надав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим відсутністю належних доказів на підтвердження передачі йому та третім особам грошових коштів обумовлених договором. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Ураховуючи те, що учасники цивільної справи в судове засідання не з`явились, скориставшись наданими їм правами на розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому, на підставі частини другої ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 15.10.2020 [PERSON] виявив намір на отримання кредит у ТОВ "ФК "ЦФР", у зв`язку із чим підписав Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" та Заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг (а.с.7). Відповідач погодився, що Заява на отримання кредиту разом з умовами отримання кредиту та інших послуг становлять між ним та ТОВ "ФК "ЦФР" кредитний договір, з умовами якого він ознайомився шляхом роздрукування з веб - сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua та погодився. Відповідно до Кредитного договору №3555003853 від 15.10.2020 (а.с.8), Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у сумі 178 310,04 грн. у розмірах та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором, строк договору сторонами узгоджено на 36 місяців. Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5003853, який сторони узгодили як невід`ємну частину цього Договору. Сторони узгодили графік платежів та дату останнього платежу по поверненню кредиту - 13.10.2023. Відповідно до п. 2.1. Умов отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" у редакції від 04.05.2020, кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначених позичальником у кредитному договорі. Відповідно до п.1.4. Кредитного договору вбачається, що позичальник доручив ТОВ "ФК "ЦФР" перерахувати, за рахунок отриманого ним кредиту, грошові кошти отримувачам на зазначені у договорі рахунки, а саме: - [PERSON] на рахунок [NUMBER] у АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму 78400, 00 грн.; - [PERSON] на рахунок [NUMBER] у АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму 74600, 00 грн.; - ПАТ «Страхова компанія» «ТАС» [NUMBER] у АТ «Таксомбанк» суму 600 грн.; - ПАТ «Страхова компанія «ТАС» [NUMBER] у АТ «Таксомбанк» суму 16210, 04 грн; - ПАТ «Страхова група» «ТАС» [NUMBER] суму 650, 00 грн.; - ТОВ «ЦФР» [NUMBER] у АТ «Таксомбанк» суму 200, 00 грн. У п.2 Кредитного договору сторони узгодили, що всі інші умови кредитного договору викладені у Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ ФК «ЦФР» від 04.05.2020. Відповідно до Паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» за №5003853 від 15.10.2020, визначено, що кредит надається у сумі 178310, 04 грн., строком на 36 місяців, реальна річна процентна ставка 54, 86 %, визначено графік повернення кредиту та останній платіж 13.10.2023. З наданого розрахунку заборгованості, якими позивач обґрунтовував свої вимоги (а.с.14) встановлено, що станом на 23.11.2021 [PERSON] допустив заборгованість, яка становить 212 936,64 грн., та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 49 030,76 грн.; заборгованості за річними відсотками у розмірі 11,61 грн.; заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 37 460,74 грн.; заборгованості за штрафними/пенею у розмірі 0,00 грн.; заборгованість за тілом кредиту 125 249,16 грн.; строкова заборгованість за річними процентами 0,39 грн.; строкова заборгованість за щомісячними процентами 1 183,98 грн., які у добровільному порядку відповідач не погашає. Підставою звернення позивача з даним позовом до суду є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї Глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отож до відносин за кредитним договором застосовуються правове регулювання, щодо відносин за договором позики. З аналізу норм визначених ЦК України, кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей обумовлених договором, це значить, що він набуває чинності тільки після передачі майна. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок подання доказів визначено ст.83 ЦПК України, відповідно до якої позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, що додано позивачем до позову не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували передачу (перерахування на рахунки) грошових коштів обумовлених договором на користь відповідача та третіх осіб, за дорученням позичальника, позивачем не надано доказів руху грошових коштів, що підтверджували б розмір отриманих відповідачем грошових коштів та об`єм його зобов`язання. Відповідно до поданої до суду відповідачем заяви, останній позов не визнав, заперечив передання йому та третім особам грошових коштів обумовлених кредитним договором. Позивач не навів у позові жодних поважних причин за яких не може бути поданий у встановлений законом строк докази щодо перерахування грошових коштів обумовлених договором та об`єктивних причин, з яких доказ не міг бути поданий у зазначений у ст.83 ЦПК України строк; доказів, які підтверджували, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання та подання вказаного доказу. Крім цього, суд зауважує, що розрахунок заборгованості, що наданий позивачем до матеріалів справи на підтвердження обставин наведених у позові не є доказом на підтвердження факту передачі грошових коштів обумовлених договором. Судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача не містить повних відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків нарахованих позивачем, строки виникнення заборгованості за кожним платежем та напрямки зарахування грошових коштів, якщо такі проводились відповідачем, отож такий розрахунок не може слугувати безспірним доказом розміру грошових вимог позивача до відповідачів, а інших первинних документів, як то виписки по рахунку, платіжних документів, тощо, на підтвердження руху грошових коштів матеріали справи не містять. Суд приймає до уваги те, що при вирішенні спору спростувати доводи позову покладається на відповідача, а не на суд, проте це означає лише те, що у такому випадку суд повинен розглянути позов і визначити розмір заборгованості виходячи з умов договору, наданих доказів та вимог закону. З огляду на викладене, суд позбавлені процесуальної можливості перевірити правильність розрахунку наданого позивачем. Крім цього, при вирішенні даного спору суд враховує позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду наведену у постанові від 23.05.2022 ( справа № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20), де суд зауважив, що Паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, а ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, не є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Указав, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту. Такаж позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.08.2022, справа № 156/268/21, провадження № 61-17186 св 21. Отже, саме Банк не довів позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). З огляду на викладене, в контексті правових норм регулювання спору, аналізу зібраних у справі доказів, у суду відсутні підстави вважати, що у відповідача виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею заяви та підписання кредитного договору, паспорту споживчого кредиту, що є лише наміром на виникнення договірних зобов`язань. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеності. Розподіл витрат суд здійснює згідно з Главою 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed