Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації, про стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала наступне. 27.04.2012 року сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси, від 01.07.2020 року. Від шлюбу у сторін є донька: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що вона має постійну роботу, місце проживання, тому вважає, що донька повинна проживати з нею. Відповідач повністю здоровий та працездатний, немає на утриманні інших осіб, має самостійний дохід та є забезпеченою людиною, так як працює на посаді головного виконавчого директора в фірмі «Selena Shipping LTD», про що свідчить інформація, розміщена на головному сайті фірми «Selena Shipping LTD» за наступним посиланням: https://www.selena-shippine. com,що підтверджується роздруківкою, яка додається до позову. З урахуванням вказаного, позивач просила, визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою:[ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000, 00 (п`яти тисяч гривень) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи судом, відповідач обізнаний, звертався до суду з заявою про відкладення розгляду справи 18.11.2020р. (а.с.64 т.1), 28.01.2021р. (а.с.73 т.1), 03.06.2021року (а.с.117 т.1) Також відповідач уклав угоду з адвокатом (а.с.68 т.1), який 30.03.2021року звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи (а.с.76 т.1), 15.02.2022року звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи (а.с.165-170 т.1). Також, 23.08.2022 року представник відповідача, замість того, щоб прибути у судове засідання, електронною поштою, в черговий раз надав до суду заяву про відкладення підготовчого засідання (а.с.118-119 т.2). Проте, відзиву на позов від відповідача, з часу першого звернення до суду з заявою про відкладення розгляду справи - 18.11.2020р. (а.с.64 т.1), до часу розгляду справи 23.08.2022 року, не надійшло. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 27.04.2012 року сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси, від 01.07.2020 року (а.с.15-17 т.1). Від шлюбу у сторін є донька: [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] . (а. с. 11-14 т.1). 04 червня 2020 року Позивач в інтересах малолітньої дочки [PERSON] уклала декларацію №0001-886Т-0800 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с.20 т.1). Позивач має постійний дохід, який дозволяє повноцінно виховувати та утримувати дитину. Так, 08 червня 2020 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про надання послуг (а.с.22-23 т.1), відповідно до умов якого Позивач щомісяця отримує винагороду за зайняття підприємницькою діяльністю у розмірі 21000 гривень. Наявність у Позивача коштів підтверджується випискою від 12.06.2020 року (а.с.24 т.1). 11 квітня 2020 року Позивач зверталась до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення 07 квітня 2020 року [PERSON] домашнього насильства (а.с.25 т.1). На підтвердження вчинення Відповідачем факту домашнього насильства, Позивач надала також до суду довідку про звернення до приймального відділення №2133, від 09 квітня 2020 року, а також акт судово-медичного обстеження № 93, від 18 квітня 2020 року (а.с.26-27 т.1). Крім того, Позивач зверталась з заявою до Овідіопольського районного суду Одеської області про видачу обмежувального припису [PERSON] (а.с.30 -33 т.1). Згідно до листа Служби у справах Одеської міськради, батько малолітньої, [PERSON] надав до служби у справах дітей Одеської міської ради пояснення, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] (а.с.81 т.1). Отже, дитина перебуває на утриманні позивача, що не заперечується відповідачем. Відповідач працює в фірмі «Selena Shipping LTD», про що свідчить інформація, розміщена на головному сайті фірми «Selena Shipping LTD» за наступним посиланням: https://www.selena-shippine. com,що підтверджується роздруківкою (а.с. 93-112 т.1). Згідно до Висновку Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації, Орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] (а.с.187-190 т.1). Згідно до інформації Державної прикордонної служби України, відповідач за час розгляду справи, здійснював не одноразово перетин кордону України (а.с.201-204 т.1). Відповідач має майно (а.с.162-164 т.1), має автомобіль (а.с. 90-91 т.2), постійний дохід (а.с.206- 209 т.1) та у нього є відкриті рахунки у банках (а.с.211 -215 т.1), (а.с.2-79 т.2), (а.с.85-86 т.2), Приписами ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, судом враховано той факт, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня - 2618, з 01 липня - 2744 гривень, з 01 грудня - 2833 гривень. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що донька відповідача потребує матеріальної допомоги, тому приходить до висновку, що відповідач може платити щомісячно аліменти на її утримання. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Разом з тим, суд роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів, підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення донькою, повноліття. Щодо визначення місця проживання дитини, суд зазначає про таке. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Так, 11 липня 2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виключні обставини, бути розлученаз матір`ю. Як вже було встановлено судом, відповідач [PERSON] , згідно до листа Служби у справах Одеської міськради, не заперечував проти визначення місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Суд, дослідивши докази в їх сукупності,

Outcome: approved