Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У липня 2021 р. [PERSON] звернувся до Коростенського міськрайонного суду із зазначеними вимогами, просить зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу локомотивне депо Коростень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» провести нарахування та надати до уповноваженого органу за затвердженою формою Мінсоцполітики для подальшої подачі органам казначейства розрахункових даних для здійснення відповідних видатків [PERSON] з 17.07.2018 р. доплати за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позов [PERSON] обґрунтований тим, що працює у відокремленому підрозділі локомотивне депо Коростень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» і являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, користується пільгами і доплатами, які надано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Його право на щомісячну доплату до заробітної плати згідно статті 39 означеного Закону обмежується відповідачем. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 27.08.2021 р. справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу локомотивне депо Коростень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» про зобов`язання вчинити певні дії надіслано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва; матеріали справи надійшли до суду 28.09.2021 р., наступного дня передані судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями). Ухвалою суду від 14.10.2021 р. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу локомотивне депо Коростень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» про зобов`язання вчинити певні дії. Відповідачем подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду із вимогами до відповідача про зобов`язання вчинити певні дії, свої вимоги обґрунтовує статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру. Згідно статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 р. з метою вдосконалення системи проведення соціальних виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який визначає механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником яких є Мінсоцполітики (пункт 1 Порядку). Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами є структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних і Київської міської держадміністрацій, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад, Фонд соціального захисту інвалідів (пункт 2 Порядку). До повноважень Кабінету Міністрів України належить забезпечення проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування (пункт 3 статті 116 Конституції України). Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави. За змістом статтей 62, 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз`яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з тим, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження -до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Позивач [PERSON] підставою для звернення до суду зазначає, що його право на щомісячну доплату до заробітної плати згідно статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обмежується відповідачем, оскільки невиправдане, несправедливе і незаконне ставлення до цього питання органу, уповноваженого державою, свідчить про те, що йому вказаних кошти ніхто не виплатить. Із відзиву відповідача слідує, що доплата, передбачена статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не входить в структуру заробітної плати, а є соціальною гарантією, виплата якої компенсувалась підприємствам до 01.01.2015 р. управліннями праці та соціального захисту населення. Враховуючи викладене, оскільки позов пред`явлено до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого підрозділу локомотивне депо Коростень регіональної філії «Південно-Західна залізниця», суд приходить до висновку, що позов заявлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed