Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~10.03.2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб, зареєстрований Великогорбашівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирській області, актовий запис № 4, між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] розірвати, стягнути з відповідача судові витрати. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що 07.08.2020 року Великогорбашівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирській області, між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 4. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. З серпня 2021 року проживають окремо, оскільки у них відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та повги одини до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спільної згоди про розірвання шлюбу через органи РАЦСу вони не досягли, а тому змушена звернутися з даним позовом до суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 28.04.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, надано відповідачу строк для подання відзиву, роз`яснено права учасникам справи, а відповідачу - наслідки неподання відзиву у встановлений судом строк, справу призначено до розгляду у судовому засіданні без повідомлення ( виклику ) сторін (а.с. 12 - 13). Відповідачу [PERSON] , відправлено копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, позовну заяву з доданими до неї матеріалами, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Відповідач своїм правом про направлення відзиву на позов не скористався. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Справа вирішується за наявними матеріалами, згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 07.08.2020 року Великогорбашівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирській області , актовий запис № 4, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2020 року (а.с. 4 ). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони не проживають разом, наміру відновлювати подружні стосунки позивач не має, оскільки сім`я розпалася через різні погляди на подружнє життя, що відповідачем не спростовано. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивачка наполягає на розлученні, відповідач не заперечує, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 992,40 грн..

Outcome: approved