Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

31.12.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка з врахуванням зміни предмета позову обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування. При цьому, на даний час у вказаній квартирі значиться зареєстрованим її колишній чоловік [PERSON] , який без поважних причин тривалий час в ній фактично не проживає та з реєстрації в добровільному порядку не знімається, а тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 01.02.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 26.05.2022 р. задоволено клопотання представника позивача, прийнято до розгляду заяви про зміну предмета позову, а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив. Представник позивачки в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 20.12.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шнирьовою Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 3251. Як вбачається з відповіді Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації від 09.11.2020 р. № 109/05/50-7676, в квартирі [ADDRESS] крім позивачки та її дітей значиться зареєстрованим [PERSON] з 14.07.2009 р. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.09.2019 р. у справі № 761/11613/19, шлюб, який був зареєстрований 15.04.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Судом встановлено, що відповідач, який внаслідок розірвання шлюбу та припинення сімейних відносин з позивакою, перестав бути членом сім`ї власника майна, значиться зареєстрований, але з 2020 року не проживає у належній позивачці квартирі. Вказані обставини відповідач особисто підтвердив у своїй письмовій заяві. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно до вимогами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивачка є єдиним власником квартири [ADDRESS] , а відповідач, який вже не є членом її сім`ї, значиться зареєстрованим у цій квартирі, але більше одного року без поважних причин в ній не проживає, суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним житловим приміщенням, а тому вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved