Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме ј частка житлового будинку з господарським та побутовими спорудами, розташована за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті зазначене майно прийняла його дружина - мати позивача - [PERSON] , однак за життя не зареєструвала своє право власності на це майно і не отримала правовстановлюючий документ, оскільки померла [INFO] . Позивач як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті матері. Іншим спадкоємцем є її сестра [PERSON] , відповідач по справі. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що її мати не зареєструвала право власності на цю частку житлового будинку. Виходячи з викладеного виникла ситуація, за якої позивач не має можливості оформити свої спадкові права на вказану частку житлового будинку. У зв`язку із вищевказаними обставинами та для захисту своїх прав позивач вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на ј частку житлового будинку з господарськими і побутовими спорудами, розташовану за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., літньої кухні Б, сараю В, сараю Г, сараю Д, гаражу Е, сараю Ж, сараю Л, душ З, вбиральні К, після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно із розпорядженням в.о. голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області №3 від 05 квітня 2022 року було тимчасово зупинено роботу суду у зв`язку із довготриваючою збройною агресією Російської Федерації проти України. Враховуючи, що станом на сьогодні триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої\~Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим\~Законом України від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який було неодноразово продовжено на підставі\~Указів Президента України, наказом голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 року № 29-к, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2022 року № 6, впроваджено дистанційну роботу суду на період воєнного часу. Робота суду на теперішній час відновлена. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до судового засідання не з`явились, від представника надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розгляд справи просив провести без їх участі. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує та просила справу розглянути без її участі. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.01.1977 року, виданого Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, [PERSON] , народилась [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.12.2018 року №00021673450, Виконавчим комітетом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області 21.06.1997 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 14, після чого останній було присвоєно прізвище «[PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.06.1981 року, виданого Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, [PERSON] , народилась [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 23.12.2002 року Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 29, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після чого останній було присвоєно прізвище «[PERSON] ». Як вбачається з Довідки-характеристики від 12.10.1989 р. №1335 та Звідного акту вартості будівель та споруд від 26.04.1989 р., житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] належить право власності на ј частку зазначеного житлового будинку. [INFO] у смт. Билбасівка Слов`янського району Донецької області [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.11.2018 року, видане виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області. Як вбачається з копії спадкової справи [PERSON] , наданої Другою слов`янської державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заява про прийняття спадщини надходила 23.04.2019 року від [PERSON] . [INFO] у смт. Билбасівка Слов`янського району Донецької області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.01.2020 року, видане виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області. Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Грецької Т.П. від 28.07.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/4 частку житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю документу, який посвідчує право власності на вищезгадану частку житлового будинку на ім`я спадкодавця. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належали [PERSON] , померлій [INFO] .

Outcome: approved