Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

07 лютого 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника Климчук В.В., посилаючись на ст. ст. 4, 28, 43, 175, 274, 276 ЦПК України просить визнати таким що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 28.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 15960, про звернення стягнення з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» код ЄДРПОУ 39952398 заборгованості у розмірі 28682,00 гривень. Також просить стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1488,60 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис №15960 про звернення стягнення з громадянина [PERSON] . Відповідно до змісту виконавчого напису, стягнення проводиться з громадянина [PERSON] за кредитним договором №334380 від 23 грудня 2017 року, укладеним з ТОВ «ВЕЛЛФІН», ідентифікаційний код юридичної особи 39952398, місцезнаходження: 04061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, 48. Строк платежу за кредитним договором 334380 від 23.12.2017 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12 січня 2018 року по 02 березня 2020 року. Сума повної заборгованості складає 27782.00 гривень, в тому числі: Прострочена\~заборгованість за\~сумою кредиту\~становить 1000,00\~гривень;\~Прострочена заборгованість\~за комісією\~становить 0,00\~грн.;\~Прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~становить 26782,00\~гривень;\~Строкова заборгованість\~за сумою\~кредиту становить\~0,00\~грн.;\~Строкова заборгованість\~за комісією\~становить 0,00\~грн.;\~Строкова заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~становить 0,00\~грн.;\~Строкова заборгованість\~за штрафами\~і пенями\~становить 0,00\~грн. За вчинення\~цього виконавчого\~напису нотаріусом\~на підставі\~ст.\~31\~ЗУ «Про\~нотаріат» стягнуто\~плати із\~Стягувана в\~розмірі 900,00\~гривень,\~які підлягають\~стягненню з\~Боржника на\~користь Стягувача. Загальна сума,\~що підлягає\~стягненню 28682,00\~гривень.\~09.02.2021\~року відповідач ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся до Славутицького міського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про примусове виконання рішення (стягнення з [PERSON] заборгованості за виконавчим написом нотаріуса), який зареєстрований у відділі ДВС 13.01.2022. Головним державним виконавцем Славутицького ВДВС у Вишгородському районі Київської області Цеентрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Васильєвим A.C. 14.01.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68162941. Згідно постанови на підставі виконавчого листа №15960 від 28.01.2021 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. постановлено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 28682,00 гривень. 18.01.2022 головний державний\~виконавець Славутицького\~ВДВС виніс\~постанову про\~арешт коштів боржника. Ухвалою судді\~від 09\~лютого 2022\~року задоволено заяву [PERSON] в особі представника адвоката Климчук В.В. про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 68162941, відкритому головним державним виконавцем Славутицького ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Васильєвим А.С. на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого напису № 15960, вчинений 28.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» код ЄДРПОУ 39952398 заборгованості у розмірі 28682,00 гривень. Ухвалою судді від 09 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Сторонам по справі роз`яснено, що відповідно до вимог ч.7 ст.279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Позивач та його представник отримали ухвалу про відкриття провадження 10.02.2022 року, що підтверджено особистим підписом на супровідному листі. Ухвалою судді\~від 10\~лютого 2022\~року задоволено клопотання представника позивача адвоката Климчук В.В. про витребування доказів. Зазначено строк виконання до 09.03.2022 року. Ухвалою судді\~від 20\~червня 2022\~року повторно витребувано докази, оскільки на територіях Чернігівської і Київської областях відбувались воєнні дії і частина територій була тимчасово окупована. 27.06.2022\~року від головного державного виконавця Славутицького ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Васильєва А.С. до суду надійшли матеріали виконавчого провадження №68162941, а саме: копія заяви про відкриття виконавчого провадження; копія договору позики № 334380 від 23.12.2017 на 9 аркушах; Копія виписки з особового рахунка за кредитним договором № 334380; копія виконавчого напису зареєстрованого за № 15960; копія довіреності від 04.01.2021р.; копія супровідного листа № 823 від 14.01.2022р.; копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 68162941; копія супровідного листа № 826 від 14.01.2022р.; копія постанови про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.01.2022р.; копія супровідного листа № 827 від 14.01.2022р.; копія постанови про стягнення виконавчого збору від 14.01.2022р.; копія супровідного листа № 1071 від 18.01.2022р.; копія постанови про арешт коштів боржника від 18.01.2022р.; копія супровідного листа № 2580 від 14.02.2022р.; копія постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 14.02.2022р. 13.07.2022 року від відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» до суду надійшло клопотання про долучення до матеріали справи витребуваних документів а саме: Договір позики № 334380 від 23.12.2017 року укладений в електронній формі; Детальний розрахунок заборгованості за Договором позики № 334380 від 23.12.2017 року; Копію довідки про ідентифікацію особи; Копію виписки з особового рахунку за Договором позики № 334380 від 23.12.2017 року; Вимога щодо погашення заборгованості за Договором позики № 334380 від 23.12.2017 року. Третя особа\~приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками не отримав, до суду повернуто поштовий конверт з відмітками «повертається» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Судом з`ясовано, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.02.2021 року № 727/5, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 8679 на ім`я [PERSON] анульовано. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч.5 ст.\~279\~ЦПК України і ч.13 ст.7 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено з матеріалів справи, що 23.12.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 334380 позивачу [PERSON] надано в позику грошові кошти у сумі 1000 грн на споживчі цілі строком на 20 днів. Строк повернення позики - до 12.01.2018 - п.п. 1.1,1.3. договору позики. Згідно з пунктом 1.5.1. визначено, що протягом строку позики, встановленого п.1.3 договору, розмір основних процентів складає 1,62 процента від суми позики, але не менше ніж 20 гривень за перший день користування позикою, 1,62 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного у п.1.3. цього договору. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно до п.1.5.2. договору позики у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений пунктом 1.3 договору, нарахування процентів, встановлених п.1.5.1 договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, позичальник зобов`язаний сплатити 2,18 проценти від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. З виписки з особового рахунка за кредитним договором № 334380 від 23.12.2017 року, вбачається, що сума заборгованості становить 27782,00 гривень що складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1000,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 26782,00 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 15960, вчиненим 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано стягнути з [PERSON] , дата народження [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , який є боржником за кредитним договором 334380 від 23 грудня 2017 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН». Строк платежу за кредитним договором 334380 від 23 грудня 2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12 січня 2018 року по 02 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 27782,00 гривні, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1000,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 26782,00 гривні. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 900,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 28682,00 гривні. Дата набрання виконавчим написом законної сили 28 січня 2021 року. 14 січня 2022 року головним державним виконавцем Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєвим А.С. на підставі вказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 68162941. Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст.\~1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна\~нотаріуси вчиняють\~виконавчі написи\~на документах\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.88\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом ч.2 вказаної статті якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає,\~що нотаріальна\~дія або\~відмова у\~її вчиненні\~оскаржується до\~суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] за період з 12 січня 2018 року по 02 березня 2020 року стягнуто, зокрема, прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 1000 гривень та прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 26782,00 гривень. За змістом п.1.1., 1.3. договору позики позикодавець надав позичальнику грошові кошти в позику в сумі 1000 гривень до 12.01.2018 року. перебіг позовної давності починається 13.01.2018 року. Таким чином вчинення приватним нотаріусом Гораєм О.С. виконавчого напису №15960 від 28.01.2021 здійснено не тільки за відсутності доказів безспірності заборгованості, а і з порушенням строків, передбачених ст.257 ЦК України, ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Адже строк позовної давності (права вимоги) у кредитора - ТОВ «ВЕЛЛФІН» закінчився 13.01.2021 р., а виконавчий напис вчинений 28.01.2021. Згідно із ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625\~ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18. Таким чином, відповідач всупереч вимогам ст. 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив, продовжував нараховувати боржнику відсотки та включив їх суму до загальної суми заборгованості. Загальна сума заборгованості в розмірі 27782,00 гривні нарахована за період з 12 січня 2018 року по 02 березня 2020 року, для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, оскільки включає в себе відсотки, нараховані після закінчення строку кредитування, нараховувати які відповідач не мав права. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитом 27782,00 гривні, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Як зазначено у клопотанні представника позивача, в якому він просив розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису) не отримував від відповідача, докази направлення та отримання [PERSON] вимоги кредитора про усунення порушень (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису) відповідачем також не надані. Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у виконавчому написі від 28 січня 2021 року № 15960 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним. В той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.99\~№ 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» №\~662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, відсутній. Кредитний договір № 334380 від 23 грудня 2017 року, укладений між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] , не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. З урахуванням того, що сума заборгованості за кредитним договором № 334380 від 23 грудня 2017 року у розмірі 27782,00 гривні, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, не є безспірною, укладений між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували надіслання стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису) боржнику, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 15960 від 28.01.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором № 334380 від 23 грудня 2017 року у розмірі 28682,00 гривні слід визнати таким, що не підлягає виконанню. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що адвокат Климчук Вікторія Володимирівна надала позивачу [PERSON] правові послуги на підставі договору про надання правової допомоги № 11-01-22 від 25.01.2022 року. Згідно з актом наданих послуг від 01.02.2022 року, сторони засвідчили, що правові послуги за договором № 11-01-22 від 25.01.2022 року виконано в повному обсязі. Об`єм виконаних робіт: консультування 0,5 година, вивчення документів - 1 година, складання позовної заяви 7 години. Усього витрачено 8,5 годин. Відповідно до рахунку фактури № 11-01-22 від 01.02.2022 року та чеку [PERSON] сплатив [PERSON] 6000,00 гривень за договором про надання правової допомоги № 11-01-22 від 25.01.2022 року. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову всього на загальну суму 1488,60 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved