Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

24.12.2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, в якому просить суд змінити розмір аліментів, визначений рішенням Козятинського міськрайонного суду від 06.03.2018 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2017 року шлюб між подружжям розірвано. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 06.03.2018 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На скільки відомо позивачу, на теперішній час відповідач офіційно працевлаштований. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 05.02.2014р. по справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Позивачка зазначає, що отримання підвищеного мінімального розміру аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2022 року справу передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.05.2022 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 13.07.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що він належним чином виконує рішення суду та справно сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованість по сплаті аліментів відсутня і до моменту коли відповідачу стало відомо про наявність позову щодо зміни розміру аліментів, між сторонами не виникало жодних непорозумінь та претензій з цього приводу. Окрім посилань на те, що наскільки відомо позивачу відповідач на теперішній час офіційно працевлаштований, позовна заява інших обґрунтувань не містить та відсутні докази на підтвердження таких суджень позивача. Матеріали справи не містять доказів про фактичні витрати позивача на утримання дитини, які б могли свідчити про недостатність сплачуваних аліментів. Не зазначено в чому полягає зростання відповідних витрат, не надано доказів про те, що змінився матеріальний стан платника аліментів у бік покращення та не надано доказів, що відповідач офіційно працевлаштований, як про це стверджує позивач. Позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема не зазначено та не доведено, що відповідач є офіційно працевлаштованим, що у відповідача змінився матеріальний стан у бік покращення або погіршився її матеріальний стан чи стан здоров`я когось з них. Відповідач вказує, що його майновий стан на сьогоднішній день дещо змінився, починаючи з 31.07.2018 року він офіційно не працевлаштований. Після втрати роботи відповідач неодноразово шукав підробіток, мав не регулярний, мінливий дохід, часто змінював роботу і навіть не зважаючи на це завжди допомагав своїй дитині, сплачував аліменти та додатково купував одяг і інші речі, про які просила позивачка. Пороте, у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України та відповідно за значним погіршенням економічної ситуації в країні відповідач втратив роботу та на теперішній час змушений знову шукати нову роботу. Також, відповідач не має власного житла і починаючи з 04.10.2021 року проживає та зареєстрований у квартирі своєї цивільної дружини, за адресою: [ADDRESS] . За таких умов відповідач вважає, що відсутні підстави стверджувати про значне покращення його матеріального становища. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. Таким чином, зміна розміру аліментів з твердої грошової суми на стягнення у частці від доходу має під собою зміну способу їх стягнення, іншими словами - спосіб стягнення аліментів розглядається крізь призму зміни їх розміру, що означає застосування положень ст. 192 СК України. Відповідач зазначає, що позивачкою не доведено належними доказами, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, погіршився стан здоров`я позивача, змінилось матеріальне становище її або відповідача, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності зі ст. 912 СК України є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2017 року у справі №755/2972/17 шлюб між сторонами у справі розірваний (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.03.2018 року у справі №133/128/18 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). За змістом наявної в матеріалах справи копії трудової книжки відповідача, останній був звільнений з роботи у ТОВ «Сільпо-Фуд» 31.07.2018 року та подальші записи про наступне прийняття на роботу відсутні (а.с. 42-43). Також із матеріалів справи вбачається, що місце проживання відповідача зареєстроване у кв. [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] (а.с. 39-41). Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи, що позивачка просить змінити розмір аліментів з твердої грошової суми в розмірі 2000,00 грн. на частку від доходу платника в розмірі ј, та з огляду на відсутність офіційного працевлаштування відповідача і необхідність у такому випадку нараховувати аліменти виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника у м. Києві, вимоги позивачки про зміну розміру аліментів спрямовані на їх збільшення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнений за рішенням суду на користь позивачки розмір аліментів у сумі 2000,00 грн. щомісячно, становить 73% від прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, який станом на час вирішення спору дорівнює 2744,00 грн. Статтями 76-80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Поряд із цим, позивачка не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, а також не зверталась до суду із клопотаннями про витребування доказів, тому її вимоги щодо збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню за недоведеністю. Жодних даних, які б свідчили про покращення матеріального становища відповідача після ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріали справи не містять. Навпаки вбачається, що після ухвалення відповідного рішення відповідач втратив офіційне працевлаштування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed