Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача ТОВ «АФ ДОЛИНКА» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендної плати, у якому (позові) просила: - розірвати договір оренди землі № 71, укладений 01.07.2014 між нею та ТОВ «АФ ДОЛИНКА», зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.07.2014 за номером запису про речове право 6312050; - стягнути з ТОВ «АФ ДОЛИНКА» на її користь заборгованість по орендній платі за 2014-2017 роки у сумі 16722,84 грн., пеню згідно з договором у сумі 13733,63 грн., пеню у сумі 376,26 грн., індекс інфляції у сумі 3327,71 грн., а всього 34160,44 грн. та всі судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,82 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що підтверджується виданим 15.02.2002 державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 004177. 01.07.2014 зазначену земельну ділянку за договором оренди землі № 71 на 49 років вона передала в оренду ТОВ «АФ ДОЛИНКА». На підставі зазначеного договору оренди землі 10.07.2014 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію за ТОВ «АФ ДОЛИНКА» права оренди вищевказаної земельної ділянки на 49 років. Відповідно до пунктів 9, 10, 11 договору оренди ТОВ «АФ ДОЛИНКА» зобов`язувалось щорічно сплачувати до 30 грудня поточного року орендну плату у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4180,71 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 14 договору оренди). Згідно з п. 28 договору оренди землі та ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначала, що протягом всього часу дії договору оренди ТОВ «АФ ДОЛИНКА» у порушення умов договору систематично не виконувало свої зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою та жодного разу не сплачувало орендну плату. Борг по орендній платі за 2014-2017 роки складає 16722,84 грн, пеня за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 складає 13733,63 грн, 3% річних за несплату орендної плати з 01.01.2015 по 31.12.2017 складає 376,26 грн, інфляційні втрати за несплату орендної плати з 01.01.2015 по 31.12.2017 становлять 3327,71 грн. Від позивача до суду надійшла заява від 12.02.2018 про збільшення та уточнення позовних вимог, у якій остання просила стягнути з ТОВ «АФ ДОЛИНКА» на її користь заборгованість по орендній платі за 2014-2017 роки у сумі 23115,36 грн., пеню згідно з договором у сумі 10336,05 грн., 3% річних у сумі 2161,87 грн., індекс інфляції у сумі 19194,70 грн., а всього 54807,98 грн. На обґрунтування своєї позиції зазначила, що відповідно до листа відділу у Долинському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.12.2017 № 1474/111-17 нормативно грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,82 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області станом на 01.01.2014 та на 01.01.2015 становить 175124 грн, а станом на 01.01.2016 - 210132 грн, отже борг по орендній платі за 2014-2017 роки складає 23115,36 грн; пеня по орендній платі за 2014 рік становить 4900,47 грн; пеня по орендній платі за 2015 рік становить 3327,32 грн; пеня по орендній платі за 2016 рік становить 2108,26 грн; розмір пені (0,3%) по орендній платі від несплаченої суми за кожен день прострочення за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 складає 10336,05 грн. Розмір 3 % річних за несплату орендної плати з 01.01.2015 по 12.02.2018 становить 2161,87 грн. Розмір інфляційних втрат за несплату орендної плати з 01.01.2015 по 12.02.2018 становить 19194,70 грн. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву від 05.02.2018, у якому останній просив у задоволенні позову відмовити. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права [PERSON] укладалися договори оренди належної їй земельної ділянки з ВАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», зареєстровані 09.08.2000 та 09.08.2010 строком на 5 років, та на підставі додаткової угоди від 29.05.2013 на 49 років, на підставі яких (договорів) [PERSON] отримала орендну плату включно за 49 років до 2061 року. Зазначив, що, [PERSON] на час звернення до суду не була власником спірної земельної ділянки, оскільки, відповідно до договору міни (обміну) від 28.07.2017, укладеного між [PERSON] , від імені якої діяв представник по довіреності від 04.06.2013 [PERSON] , та ТОВ «АФ ДОЛИНКА», - [PERSON] обміняла належну їй земельну ділянку кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,82 га, на земельну ділянку кадастровий номер 3521987600:02:000:3440, площею 0,0100 га. Від позивача до суду надійшла заява від 04.04.2018 про збільшення та уточнення позовних вимог, у якій остання просила: - визнати недійсним договір міни (обміну) земельних ділянок, укладений 28.07.2017 між нею в особі представника [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА», посвідчений державним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Кіровоградської області Голобородько О.В., зареєстрований у реєстрі за № 615; - скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «АФ ДОЛИНКА» на земельну ділянку кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, для ведення товарне сільськогосподарського виробництва, площею 6.82 га., яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору міни № 615 від 28.07.2017. На обґрунтування свої позиції позивач посилалась на те, що обмін земельними ділянками відбувся без дотримання вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини, зокрема Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», що у силу положень закону є підставою для визнання спірного правочину недійсним. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій остання заперечувала проти позиції відповідача, наведеної у відзиві, щодо його посилання на договірні правовідносини з ВАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», оскільки, спірні правовідносини між нею та відповідачем виникли з приводу договірних відносин саме з ТОВ «АФ ДОЛИНКА». Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2018 позов задоволено частково. Стягнено з ТОВ «АФ ДОЛИНКА» на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за договором оренди 54807,98 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 31.01.2019 апеляційні скарги позивача та відповідача задоволено частково, рішення суду першої інстанції від 06.09.2018 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до ТОВ «АФ ДОЛИНКА», третя особа: відділ з питань Державної реєстрації Долинської міської ради Кіровоградської області про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, визнання недійсним договору міни та скасування права власності задоволено частково. Визнано недійсним договір міни земельних ділянок укладений 28.07.2017 між [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА», посвідчений державним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Кіровоградської області Голобородько О.В., зареєстрований у реєстрі № 615. Скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «АФ ДОЛИНКА» на земельну ділянку кадастровий номер 3521987600:02:000:0226 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,82 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору міни № 615 від 28.07.2017. У задоволені позову [PERSON] до ТОВ «АФ ДОЛИНКА» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 (справа № 388/1285/17, провадження № 61-4518св19) касаційні скарги позивача та відповідача задоволено частково. Рішення суду першої інстанції від 06.09.2018 та постанову суду апеляційної інстанції від 31.01.2019 скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Цивільна справа надійшла з Верховного Суду до Долинського районного суду Кіровоградської області 16.03.2021 (вх. № 1378/21). Ухвалою від 18.03.2021 зазначену цивільну справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі із призначенням підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Від позивача до суду надійшла заява від 13.04.2021, зареєстрована у суді 13.04.2021 за вх. № 1953/21, про зміну підстав позову щодо визнання недійсним договору міни, у якій позивач просила: - визнати недійсним договір міни (обміну) земельних ділянок, укладений 28.07.2017 між позивачем в особі представника [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА», посвідчений державним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Кіровоградської області Голобородько О.В., зареєстрований у реєстрі за № 615; - скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «АФ ДОЛИНКА» на земельну ділянку, кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.82 га., яка розташована на території Берегівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору міни № 615 від 28.07.2017. На обґрунтування свої позиції позивач зазначила про те, що обмін земельними ділянками відбувся в наслідок зловмисної домовленості її представника [PERSON] з ТОВ «АФ ДОЛИНКА», без схвалення нею такого правочину та на вкрай невигідних для неї умовах, оскільки реальна ціна її земельної ділянки набагато вища за вартість земельної ділянки, яку вона отримала у результаті обміну. Ухвалою від 11.08.2021 за ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] . Ухвалою від 13.09.2021 за клопотанням позивача про витребування доказів витребувано у Головного управління ДПС у Кіровоградській області: відомості за 2017 рік, надані ТОВ «АФ ДОЛИНКА» про нарахування заробітної плати [PERSON] ; відомості за 2017 рік, надані ТОВ «АФ ДОЛИНКА» про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма Д-4) щодо [PERSON] також витребувано у ТОВ «АФ ДОЛИНКА»: відомості про виплату представнику [PERSON] за довіреністю [PERSON] орендної плати за договором оренди землі від 04.11.2009, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД»: за 2014 рік у розмірі 2800,00 грн.; за 2014 у розмірі 7000,00 грн.; відомості про виплату представнику [PERSON] за довіреністю [PERSON] орендної плати за договором оренди землі № 71 від 01.07.2014, укладеним між [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА»: за 2015 рік у розмірі 4180,71 грн.; за 2015 у розмірі 8000,00 грн.; за 2016 рік у розмірі 4180,71 грн.; за 2016 у розмірі 8000,00 грн. за 2017 рік у розмірі 4180,71 грн.; за 2017 у розмірі 8000,00 грн. Від третьої особи - [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення по суті справи, зареєстровані у суді 06.10.2021 за вх. № 6134/21, у яких останній заперечив, що він є працівником ВАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД» чи ТОВ «АФ ДОЛИНКА». Ухвалою від 11.01.2022 у порядку витребування доказів витребувано у [PERSON] : відомості про виплату представнику [PERSON] за довіреністю [PERSON] орендної плати за договором оренди землі від 04.11.2009, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД»: за 2014 рік у розмірі 2800,00 грн.; за 2014 у розмірі 7000,00 грн.; відомості про виплату представнику [PERSON] за довіреністю [PERSON] орендної плати за договором оренди землі № 71 від 01.07.2014, укладеним між [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА»: за 2015 рік у розмірі 4180,71 грн.; за 2015 у розмірі 8000,00 грн.; за 2016 рік у розмірі 4180,71 грн.; за 2016 у розмірі 8000,00 грн. за 2017 рік у розмірі 4180,71 грн.; за 2017 у розмірі 8000,00 грн. У межах підготовчого судового провадження 18.05.2022 представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про повернення заяви позивача про збільшення та уточнення позовних вимог, у якому просив постановити ухвалу про повернення заяви позивача про збільшення та уточнення позовних вимог від 04.04.2018 із доданими до неї документами. Ухвалою суду, постановленою, не виходячи до нарадчої кімнати у задоволені вище вказаного клопотання представника відповідача було відмовлено. Представник відповідача висловив заперечення проти зазначених дій головуючого посилаючись на те, що ухвала повинна бути письмовою та постановлюватися після виходу суду із нарадчої кімнати. Зазначені заперечення представника відповідача внесено до журналу судового засідання та судом відмовлено у їх прийняті. Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із заявою від 31.05.2022, зареєстрованою у суді 31.05.2022 за вх. № 2532/22, про відвід судді Кнурова О.А. від розгляду зазначеної справи на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Ухвалою від 01.06.2022 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді від розгляду справи. У межах підготовчого судового провадження 20.07.2022 представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із заявою про повернення до заяви про відвід. Ухвалою суду, постановленою, не виходячи до нарадчої кімнати у задоволені вище вказаної заяви представника відповідача було відмовлено на підставі того, що питання заявленого відводу судом вирішено ухвалою від 01.06.2022 та роз`яснено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Також, у межах підготовчого судового провадження 20.07.2022 представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з усною заявою про вирішення питання щодо заяви позивача від 13.04.2021 про зміну підстав позову щодо визнання недійсним договору міни. Ухвалою суду, постановленою, не виходячи до нарадчої кімнати у задоволені вище вказаної заяви представника відповідача було відмовлено на підставі того, що питання прийняття заяви позивача від 13.04.2021 було вирішено у межах підготовчого провадження за участі, зокрема, представника відповідача - адвоката Хилька Ю.І.. Також роз`яснено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Пояснення від третьої особи - відділу «Центр надання адміністративних послуг» Долинської міської ради по суті справи до суду не надходили. Ухвалою від 20.07.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Третя особа - відділ «Центр надання адміністративних послуг» Долинської міської ради, звернулася до суду із клопотанням, зареєстрованим у суді 08.04.2021 за вх. № ЕП-865/2, у якій просила розглядати справу за відсутності її представника. Третя особа - [PERSON] звернувся до суду із заявами, зареєстрованими у суді 18.05.2022 за вх. № ЕП-2281/22 та 16.08.2022 за вх. № ЕП-1711/22, у яких просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності третіх осіб на підставі наявних у суду матеріалів справи. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, позов просив задовольнити у повному обсязі. Щодо підстав позовної вимоги про визнання недійсним договору міни зазначив, що такі підстави уточнювалися стороною позивача під час підготовчого провадження у справі. Щодо вимоги про стягнення орендної плати зауважив, що хоча відповідачем і надано оригінали відомостей про сплату орендної плати представнику за довіреністю [PERSON] - [PERSON] , сторона позивача вважає. що зобов`язання ТОВ «АФ ДОЛИНКА» за спірним договором оренди не виконано, оскільки вбачається зловмисна домовленість між [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА». Представник відповідача до початку розгляду справи по суті надав суду письмові пояснення у яких узагальнюючи позицію відповідача зазначив, що у справі відсутні докази на підтвердження зловмисної домовленості [PERSON] з ТОВ «АФ ДОЛИНКА» при укладенні договору міни і виникнення через це несприятливих наслідків для позивача у зв`язку з чим відсутні передбачені законом підстави для визнання укладеного договору міни не чинним. У зв`язку із чинністю договору міни відсутні правові підстави для визнання договору оренди недійсним. Посилаючись на доведеність виплати представнику [PERSON] за довіреністю [PERSON] орендної плати за 2014-2017 роки стверджував про необґрунтованість вимоги про стягнення орендної плати. Також зазначив, що ТОВ «АФ ДОЛИНКА» не має жодного правового відношення до ПАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД». Посилаючись на зазначене у задоволені позову просив відмовити у повному обсязі. Заслухавши представників сторін, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. На праві власності [PERSON] належала земельна ділянка, кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,82 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що підтверджується виданим 15.02.2002 державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 004177. Відповідно до договору оренди землі № 71 від 01.07.2014 [PERSON] передала вищевказану земельну ділянку на 49 років в оренду ТОВ «АФ ДОЛИНКА». Земельна ділянка передана ТОВ «АФ ДОЛИНКА» у користування відповідно до акту приймання - передачі від 01.07.2014. З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що даний договір оренди був зареєстрований 10.07.2014. Відповідно до відомостей про виплату орендної плати за договором оренди землі № 71 від 01.07.2014, укладеним між [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА» орендна плата за 2015 рік у розмірі 4180,71 грн., за 2015 у розмірі 8000,00 грн., за 2016 рік у розмірі 4180,71 грн., за 2016 у розмірі 8000,00 грн., за 2017 рік у розмірі 4180,71 грн., за 2017 у розмірі 8000,00 грн. була отримана представником [PERSON] за довіреністю від 04.06.2013 [PERSON] . Із довіреності від 04.06.2013 вбачається, що [PERSON] уповноважила [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , крім іншого, укладати договори оренди та (або) міни на будь-яку іншу земельну ділянку відповідно до закону стосовно належної їй на праві власності земельної ділянки кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,82 га, визначаючи умови цих договорів на свій власний розсуд.А також уповноважила представника одержувати платежі у будь-якій формі, які передбачені умовами договорів, укладених відповідно до цієї довіреності, а також одержувати платежі у будь-якій формі згідно умов договору оренди землі, який є чинним на час посвідчення цієї довіреності. З договору міни (обміну) від 28.07.2017, укладеного між ТОВ «АФ ДОЛИНКА» та представником [PERSON]. за довіреністю - [PERSON] , вбачається, що сторони обміняли земельні ділянки, зокрема, належну ТОВ «АФ ДОЛИНКА» площею 0,0100 га та [PERSON] площею 6,8183 га. Так, сторони без доплати набули право власності на такі земельні ділянки: ТОВ «АФ ДОЛИНКА» на земельну ділянку площею 6,8183 га, вартістю 104860,00 грн, а [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0100 га, вартістю 154000,00 грн. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 96236099 та договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 02.08.2017 земельну ділянку площею 0,01 га, кадастровий номер 3521987600:02:000:3440, передано у користування ТОВ «АФ ДОЛИНКА» на 49 років, з розміром оплати 1000,00 грн. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Щодо вимоги про визнання недійсним договору міни та скасування реєстрації права власності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Положеннями ст. 203 ЦК України встановлено вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 1 - ч. 4 ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV у разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Положення ч. 1 ст. 14 цього Закону визначають один з випадків можливого обміну земельними ділянками, що використовуються їхніми власниками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Положення ст. 14 цього Закону не забороняють можливість обміну земельними ділянками, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в інших випадках, ніж той, який визначений у частині першій цієї статті, як і не забороняє можливість обміну іншими, ніж призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельними ділянками сільськогосподарського призначення. Так, сторона позивача вказувала на наявність підстав для визнання недійсним договору міни земельних ділянок, укладеного 28.07.2017 між [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА» і скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 12.10.2016 у справі № 6-464цс16. Проте, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 227/1506/18 (касаційне провадження № 14-66цс19) відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 05.11.2014 рку у справі № 6-172цс14, від 11.02.2015 у справі № 6-5цс15 та від 12.10.2016 року у справі № 6-464цс16. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пп. «б» п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України гарантує можливість обміну не земельної частки (паю) на іншу земельну частку (пай), а земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону. Ч. 1 ст. 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» не обмежує випадки, за яких може бути проведений такий обмін, а визначає одну із можливостей обміну земельними ділянками, що використовуються їхніми власниками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також, зазначено те, що у відповідності до ч. 3 ст. 715 ЦК України передбачається можливість встановлення у договорі міни доплати. Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 390/1670/18 (провадження № 61-7122св19) звернув увагу на те, що у своєму рішенні від 22.05.2018 Європейський суд з прав людини у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» (Zelenchuk and Tsitsyura v. Ukraine), що набуло статусу остаточного 22.08.2018, зазначив, що законодавча заборона відчуження земельних ділянок становить втручання у мирне володіння майном заявників (§ 104). Заборона відчуження та її продовження мали підґрунтя у національному законодавстві, яке ніколи не визнавалось неконституційним (§ 105). Органи влади України послідовно протягом майже двох десятиліть визначали своєю метою кінцеве запровадження належним чином врегульованого ринку землі, розглядаючи заборону відчуження як проміжний етап на шляху до досягнення цієї мети. Сам характер заборони відчуження, проголошена ціль її запровадження та продовження полягали по суті у наданні часу для розгляду можливих альтернатив абсолютній забороні продажу (§ 129). Європейський суд з прав людини встановив порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 149), вважаючи, що це є достатньою справедливою сатисфакцією за будь-яку моральну шкоду, завдану заявникам (§ 156). Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Проте, рішення Європейського суду з прав людини від 22.05.2018 у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» (Zelenchuk and Tsytsyura v. Ukraine, заяви № 846/16 і № 1075/16) не може трактуватися як спеціальний дозвіл на вільний обіг земельних ділянок сільськогосподарського призначення безвідносно до приписів нормативних актів України. Як на підставу недійсності спірного договору міни сторона позивача також посилалась на вчинення цього правочину від імені позивача її представником [PERSON] , який на переконання сторони позивача був та/чи є працівником ВАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД» та ТОВ «АФ ДОЛИНКА» і вчиняв від її імені правочин, який вона не схвалювала, без узгодження з нею та у супереч її інтересам, діючи виключно у інтересах товариства, що на думку сторони позивача свідчить про зловмисну домовленість її представника з ТОВ «АФ ДОЛИНКА». Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Положеннями ч. 1 ст. 232 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. За змістом зазначеної норми закону необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і іншої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) вчинення представником дій в межах наданих йому повноважень. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 (надалі Постанова) зазначено, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 у справі № 522/15095/15-ц (провадження № 61-11797св18) зроблено висновок по застосуванню статті 232 ЦК України та вказано, що «під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним. Тобто в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання. При цьому не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову - від представника чи від другої сторони правочину. Головне, що характеризує цей правочин - наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє. Кваліфікація правочину, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює встановлення, що: від імені однієї із сторін правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють». Відповідно до положень ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові суду від 12.02.2014 у справі № 6-165цс13, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником суду слід з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин. Встановлено, що вчиняючи спірний договір міни (обміну) земельних ділянок від 28.07.2017 [PERSON] діяв від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 04.06.2013, будучи наділеним, зокрема, повноваженнями на укладання договору міни на будь-яку іншу земельну ділянку відповідно до закону стосовно належної [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,82 га, із визначенням будь-яких умов цього договору на свій власний розсуд. Зазначена довіреність на момент укладення спірного договору міни (обміну) земельних ділянок від 28.07.2017 була чинною та правомірною у силу ст. 204 ЦК України. Таким чином, [PERSON] вчиняючи дії по укладенню спірного правочину діяв у межах наданих йому чинних повноважень. Твердження сторони позивача на те, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи та за умови підтвердження не могло бути самостійною і достатньою ознакою зловмисної домовленість останнього з представником іншої сторони на вчинення договору міни (обміну) земельних ділянок, оскільки [PERSON] реалізував права та обов`язки позивача у межах наданої довіреності від 04.06.2013. Окрім того, судом відзначається, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] на момент укладення спірного договору міни (обміну) земельних ділянок мав повноваження на здійснення представництва ТОВ «АФ ДОЛИНКА». Отже, суд констатує відсутність доказів того, що [PERSON] вчиняв спірний правочин від імені особи, яку представляв - [PERSON] , в інтересах іншої особи - ТОВ «АФ ДОЛИНКА» будучи одночасно представником останнього. Позивачем також не надано жодних доказів на підтвердження наявність умисного зговору між її представником [PERSON] з іншою стороною - ТОВ «АФ ДОЛИНКА» з метою отримання власної або обопільної вигоди. Щодо посилання сторони позивача на наявність негативних наслідків для неї у зв`язку із укладенням спірного правочину її представником, судом відзначається, що [PERSON] був наділений на укладання договору міни із визначенням будь-яких умов цього договору на свій власний розсуд, а тому посилання позивача на невигідність умов укладеного ним договору міни є необґрунтованим, адже за умовами повноважень, якими [PERSON] наділила свого представника, остання апріорі погодилась на всі умови, на яких її представник від її імені укладав угоду міни. Таким чином, суд відзначає недоведеність позивачем наявності зловмисної домовленості між її представником [PERSON] та іншою стороною - ТОВ «АФ ДОЛИНКА» при укладенні договору міни від 28.07.2017. З урахуванням наведеного суд констатує відсутність правових підстав для визнання недійсним договору міни (обміну) від 28.07.2017, укладеного між ТОВ «АФ ДОЛИНКА» та [PERSON] від імені якої діяв представник за довіреністю - [PERSON] , щодо обміну земельними ділянки, а саме належної ТОВ «АФ ДОЛИНКА» кадастровий номер 3521987600:02:000:3440, площею 0,0100 га, на земельну ділянку кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,8183 га, належну [PERSON] . На підставі зазначеного суд, як наслідок, констатує й відсутність підстав для скасування державної реєстрації права власності за ТОВ «АФ ДОЛИНКА» на земельну ділянку кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке виникло на підставі договору міни від 28.07.2017. Щодо вимоги про розірвання договору оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до умов п. 3 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря. Таким чином, враховуючи укладення між ТОВ «АФ ДОЛИНКА» та [PERSON] договору міни (обміну) від 28.07.2017, щодо обміну земельними ділянки, а саме належної ТОВ «АФ ДОЛИНКА» кадастровий номер 3521987600:02:000:3440, площею 0,0100 га, на земельну ділянку кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,8183 га, належну [PERSON] , недійсність якого (договору) судом не встановлена, то договір оренди землі № 71 від 01.07.2014, укладений між [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА» щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,82 га, слід вважати припиненим, а тому окремого чи додаткового розірвання такий договір не вимагає. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. З договору оренди землі № 71 від 01.07.2014, укладеного між [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА» вбачається, що [PERSON] передала в оренду належну їй на той час земельну ділянку загальною площею 6,82 га на 49 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 139357,00 грн. За умовами договору орендна плата вноситься орендарем у формі та у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4180,71 грн. Орендна плата вноситься щорічно у такі строки - до 30 грудня поточного року. Розмір орендної плати переглядається 1 раз у 3 роки у разі настання умов зазначених у п. 13 договору. Земельна ділянка передана ТОВ «Агрофірма Долинка» у користування відповідно до акту приймання - передачі від 01.07.2014. Згодом, між ТОВ «АФ ДОЛИНКА» та [PERSON] було укладено договору міни (обміну) від 28.07.2017, щодо обміну земельними ділянки, за наслідками якого ТОВ «АФ ДОЛИНКА». Стороною відповідача надано суду оригінали відомостей про виплату представнику [PERSON] за довіреністю [PERSON] орендної плати за договором оренди землі № 71 від 01.07.2014, укладеним між [PERSON] та ТОВ «АФ ДОЛИНКА»: 14.10.2015 за 2015 рік у розмірі 4180,71 грн.; 14.10.2015 за 2015 у розмірі 8000,00 грн.; 20.10.2016 за 2016 рік у розмірі 4180,71 грн.; 20.10.2016 за 2016 у розмірі 8000,00 грн.; 03.07.2017 за 2017 рік у розмірі 4180,71 грн.; 03.07.2017 за 2017 у розмірі 8000,00 грн. Загальна сума виплат відповідно до зазначених відомостей становить 36542,13 грн. Із змісту довіреності від 04.06.2013 вбачається, що [PERSON] уповноважила, зокрема, [PERSON] , щодо земельної ділянки кадастровий номер 3521987600:02:000:0226 загальною площею 6,82 га, крім іншого, одержувати платежі у будь-якій формі, які передбачені умовами договорів, укладених відповідно до цієї довіреності, а також одержувати платежі у будь-якій формі згідно умов договору оренди землі, який є чинним на час посвідчення цієї довіреності. Відповідно до листа відділу у Долинському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.12.2017 № 1474/111-17 нормативно грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 3521987600:02:000:0226, площею 6,82 га, яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області станом на 01.01.2014 та на 01.01.2015 становить 175124 грн, а станом на 01.01.2016 - 210132 грн. На підставі встановлених обставин судом відмічається, що орендна плата за договором оренди землі № 71 від 01.07.2014 з урахуванням її нормативно грошової оцінки на час укладання договору та з урахуванням її зміни у період протягом 3 років, протягом якого за умовами договору повинен був переглянутий розмір орендної плати, становить: за 2014 рік (з 01.07.2014) - 2626,86 грн. (175124 х 3% = 5253,72 / 2); за 2015 рік - 5253,72 грн. (175124 х 3%); за 2016 рік - 6303,96 грн. (210132 х 3%); за 2017 рік (до 28.07.2017) - 3151,98 грн. (210132 х 3% = 6303,96 / 2), а всього 17336,52 грн. За наведених даних за період дії договору оренди землі № 71 від 01.07.2014 ТОВ «АФ ДОЛИНКА» було допущено прострочення виконання зобов`язань з орендної плати за 2014 рік протягом періоду з 31.12.2014 по 14.10.2015 (287 днів). Пеня за несвоєчасне внесення орендної плати за зазначений період становить 2261,73 грн. (2626,86 х 0,3% = 15,8 х 287). Інфляційні збитки внаслідок невиплати відповідачем орендної плати за 2014 рік у розмірі 2626,86 грн. за період з 31.12.2014 по 14.10.2015 (287 днів) становлять 2035,32 грн. виходячи з розрахунку: 2626,86 х 177,481 % (сукупний індекс інфляції) - 2626,86. Три проценти річних за користування грошовими коштами (невиплаченою орендною платою за 2014 рік) у розмірі 2626,86 грн. за період з 31.12.2014 по 14.10.2015 (287 днів) становить 61,97 грн. (78,81 (3% від суми заборгованості - 2626,86 грн.) / 365(366) (днів у році) х 287 (днів прострочки)). Таким чином загальний розмір зобов`язань ТОВ «АФ ДОЛИНКА» за договором оренди землі № 71 від 01.07.2014 за час його дії складає 21695,54 грн. (орендна плата за 2014-2017 - 17336,52 грн. + пеня - 2261,73 грн. + інфляційні збитки - 2035,32 грн. + 3% річних - 61,97) Поряд з цим, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням підстав, предмету позову та кола сторін даної справи суд не бере до уваги наявність договірних відносин щодо оренди спірної земельної ділянки між [PERSON] та ВАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД» та виконання чи не виконання зобов`язань у цих відносинах, оскільки, у ході розгляду справи встановлено, учасниками справи не заперечувалось і доказів на спростування не надавалось, - те, що між ТОВ «АФ ДОЛИНКА» та ПАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД» відсутні жодні відносини правонаступництва, і позовні вимоги до ПАТ «ДОЛИНСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД» позивачем не пред`являлись. Також у межах даної справи суд констатує, що залучений у якості третьої особи [PERSON] , який у спірних правовідносинах представляв інтереси [PERSON] за довіреністю, будучи обізнаним про суть даної справи, позовні вимоги, підстави та предмет позову не заперечував отримання ним від ТОВ «АФ ДОЛИНКА» за договором оренди землі № 71 від 01.07.2014 грошових коштів у загальному розмірі 36542,13 грн., що призначались [PERSON] , на підставі чого таке отримання орендної плати, вважається судом доведеним, однак, правомірності отримання представником зазначених коштів судом правова оцінка не надається, оскільки позовні вимоги до [PERSON] у межах даної справи не пред`являлись. З урахуванням наведеного, беручи до уваги загальний розмір грошових зобов`язань ТОВ «АФ ДОЛИНКА» перед [PERSON] за договором оренди землі № 71 від 01.07.2014 - 21695,54 грн. та фактичне виконання ТОВ «АФ ДОЛИНКА» своїх зобов`язань за зазначеним договором шляхом виплати представнику [PERSON] - [PERSON] грошових коштів у загальному розмірі 36542,13 грн., суд констатує повне виконання ТОВ «АФ ДОЛИНКА» взятих на себе зобов`язань перед [PERSON] за зазначеним договором оренди з урахуванням й штрафних санкцій, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості по орендній платі у зв`язку із відсутністю останньої. Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін, їх представників та інших учасників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування. Зважаючи на вищевикладене, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позивачем позову, враховуючи встановлені судом дійсні обставини справи, а саме: виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором оренди землі у повному обсязі, відсутність правових підстав для розірвання зазначеного договору оренди, не встановлення підстав для визнання договору міни недійсним, - суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а отже відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed