Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-23 00:00:00

06\~червня 2022\~року [PERSON] \~(надалі\~також \~позивач,\~ [PERSON] )\~звернувся до\~Новосанжарського районного\~суду Полтавської\~області з\~позовною заявою\~до Територіальної\~громади в\~особі Драбинівської\~сільської ради\~Полтавського району\~Полтавської області(надалі також - відповідач, Територіальна громада в особі Драбинівської сільської ради), в якій просив визначити йому додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 09 червня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 19). 23 червня 2022 року ухвалою Новосанжарського районного суду залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівську Валентину Михайлівну (надалі також третя особа) (а.с. 27-28). Ухвалою від 05 липня 2022 року Новосанжарський районний суд Полтавської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 36). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] посилався на те, що [INFO] помер гр. [PERSON] , який проживав та був зареєстрований один у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, площею 1,5800 га для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1700 га для ведення особистого селянського господарства, площею 8,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі заповіту від 27.07.2009, зареєстрованого в реєстрі за № 61 Крутобалківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, зазначене майно у вигляді таких земельних ділянок [PERSON] заповідав гр. [PERSON] . [PERSON] мав дружні відносини із [PERSON] , однак про намір скласти заповіт на ім`я [PERSON] померлий не згадував. До нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] позивач не звертався, адже не був спадкоємцем за законом, а про існування заповіту дізнався лише у квітні 2022 року, коли готуючись до обробки земельних ділянок, що належали померлому, згадав про пакет документів, які ще у 2009 році померлий передав позивачу на зберігання. Серед таких документів, разом із державними актами на право власності на земельні ділянки знаходився також заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] . Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської В.М. із заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з тієї причини, що ним було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, тому нотаріус надав позивачу відповідну Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де зазначив про можливість звернутись до суду з приводу визначення додаткового строку, необхідного для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] звернувся до суду з відповідною позовною заявою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.55) На електрону адресу суду 15 серпня 2022 року надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, зазначивши, що у прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с. 57). Третя особа, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівська В. М., в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду повідомлена належним чином (а.с.56). 17 серпня 2022 року третя особа подала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 59). Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] в с. Крута Балка, Полтавський (Новосанжарський) район, Полтавська область, у віці 63 років помер гр. [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). З копії довідки Виконавчого комітету Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 70 від 12 квітня 2022 року, вбачається, що до дня смерті [PERSON] , був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . У господарстві був зареєстрований та проживав один (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого, зокрема, увійшли земельні ділянки: -площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 5323481801:01:001:0298, право на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №166758 від 07.07.2009 (а.с.12); -площею 8,40 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323481800:00:004:0650, право на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №160258 від 29.12.2008 (а.с. 13); -площею\~1,5800\~га,\~з цільовим\~призначенням для\~ведення особистого\~селянського господарства,\~кадастровий номер\~5323481801:01:001:0299,\~право на\~яку посвідчено\~державним актом\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ЯЗ\~№166756\~від 07.07.2009\~(а.с. 14); -площею 0,1700 га, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5323481801:01:001:0300, право на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №166757 від 07.07.2009 (а.с.15). Відповідно до заповіту від 27.07.2019, зареєстрованого за номером 61, нотаріального посвідченого секретарем виконавчого комітету Крутобалківської сільської ради, [PERSON] заповідав зазначені земельні ділянки [PERSON] - позивачу у справі (а.с. 11). Згідно з постановою приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської В.М. №27/02-31 від 10 травня 2022 року (а.с. 16) позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, з тих підстав, що спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. Окрім, цього зазначено, що згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 68913379, сформованої 10 травня 2022 року, спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , позивач вказував на те, що він був позбавлений можливості вчинити відповідні дії у зв`язку із необізнаністю про існування заповіту на його ім`я. Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на час вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20). У частині першій статті 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина друга статті 1269 ЦК України). Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі; не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей (пункти 3.3, 3.6 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). Висновки щодо правозастосування Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , отже кінцевий строк подання заяви для прийняття спадщини 08 листопада 2021 року. Із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся наприкінці квітня 2022 року. Враховуючи процитовані вище норми, суд зазначає, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що позивач пояснює поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, тим, що про наявність заповіту, складеного на його користь, він дізнався поза межами шестимісячного для прийняття спадщини. Поряд з цим, позивач не проживав та не був зареєстрований зі спадкодавцем на дату смерті. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Така правова позиція була неодноразово викладена у постановах Верховного Суду, в тому числі у постанові від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, у постанові від 25.03.2020 у справі № 642/2539/18-ц, у постанові від 05.04.2021 року у справа N 591/1271/18. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. В матеріалах справи наявна постанова приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської В.М. від 10.05.2022, відповідно до якої встановлено, що спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася, отже ані нотаріус, ані посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, спадкоємця про наявність складеного заповіту не повідомляли. Позивач дізнався про наявність заповіту самостійно, коли у квітні 2022 року згадав про пакет документів, які ще у 2009 році померлий передав позивачу на зберігання, серед яких знаходився також заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] . Враховуючи, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, не був спадкоємцем за законом, тобто не мав підстав для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами, передбаченого частиною 1 статті 1270 ЦК України, шестимісячного строку, беручи до уваги свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, суд дійшов висновку, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , які в свою чергу не залежали від волі позивача та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved