Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

01.07.2022 [PERSON] звернулася до суду з даною заявою мотивуючи тим, що з 17 січня 2007 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання вони мають двох дітей: сина -\~ [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на дітей не надає, хоча має таку можливість, адже працює та має дохід, інших осіб не утриманні не має, а вона не має змоги в повній мірі забезпечити сина і дочку всім необхідним. В зв`язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. 20.07.2022, після отримання відповіді на запит згідно із ч. 6 ст. 187 ЦПК України, з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідача, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, але вже два місяці проживають окремо. Від спільного проживання вони мають двох дітей, які проживають разом із нею. Вона працює бухгалтером у ФОП [PERSON] , отримує заробітну плату в середньому 12000,00 грн. в місяць, однак даних коштів не вистачає на усі необхідні для дітей потреби. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, лише 03.07.2022 надав 5000,00 грн. на утримання дітей. Син наразі вступив у коледж і буде навчатися на бюджетній основі. Вона крім заробітної плати інших доходів не має, на праві власності їй належить лише 1/4 частина квартири де вона проживає із дітьми. Відповідач отримує заробітну плату та має напевно додаткові доходи, адже придбав автомобіль, однак, вона не має доказів в підтвердження даних витрат відповідача на вказане майно. Заявляючи вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вона виходила з того, що відповідач їй одноразово сплатив 5000,00 грн. та враховуючи витрати, які вона несе щомісячно на утримання та забезпечення дітей. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково щодо сплати аліментів у розмірі 3500,00 грн. на двох дітей щомісячно, та зазначив, що він погоджується на стягнення аліментів згідно законодавства в частковому відношенні, адже він не має додаткових доходів окрім заробітної плати. Вказаний позивачем транспортний засіб від придбав за кошти надані його матір`ю за період коли вона працювала за кордоном. Так, він 03.07.2022 надав позивачу 5000,00 грн. на утримання дітей, частина з цих кошів була надана йому його матір`ю. Він не має на праві власності нерухомого майна, іншим особам аліменти не сплачує, однак, він проживає разом із матір`ю пенсіонеркою та несе витрати з утримання житла. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та\~ [PERSON] , [INFO] , з 17 січня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають двох дітей: сина -\~ [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та\~ проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Позивач - [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , працює бухгалтером у ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату в середньому 12000,00 грн. на місяць, однак, не має можливості в повній мірі забезпечити дітей усім необхідним. Відповідач - [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , здорова та працездатна особа, працює у ТОВ «Глобал Фудс Дистрибюшн» торгівельним представником, отримує заробітну плату в середньому 9889,74 грн., іншим особам аліменти не сплачує та не заперечує проти стягнення аліментів на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500,00 грн. щомісячно. Вказані обставини підтверджено матеріалами справи (а.с.3-11,19,29) та визнаються сторонами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) присуджуються за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина та згідно відповідної заяви одержувача аліментів, а суд, згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених вимог, тому твердження відповідача щодо незаконно заявлених вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивач в обґрунтування вимог вказала на наявність у відповідача додаткових доходів, за рахунок яких він набув у власність автомобіль MAZDA CX -5, однак, жодних доказів на підтвердження витрат відповідача на придбання даного майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, до суду не надано. Відповідач в судовому засіданні визнав наявність у нього на праві власності даного транспортного засобу та вказав, що джерелом походження коштів на його придбання є заробітки його матері, однак доказів на підтвердження даних обставин до суду не подав, як і не довів перебування на його утриманні матері та розмір витрат, які можуть вплинути на визначення судом розміру аліментів на дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Отже, розмір аліментів на одну дитину, станом на час розгляду справи,\~ має бути не менше 1372,00 грн. на місяць, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, становить 2744,00 грн. Позивач обґрунтовуючи розмір аліментів на дітей не надала до суду належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження щомісячних витрат на утримання дітей, а сплата відповідачем 5000,00 грн. була здійснена відповідачем лише один раз за два місяці за період окремого проживання з відповідачем. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, максимально враховуючи інтереси дітей,

Outcome: partial