Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні на правах оренди ТОВ «Теплик - Агро» (далі - Товариство) орендованою земельною ділянкою з кадастровим номером 0523781800:02:000:0166, площею 1,8215 га, що розташована на території Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, які чиняться [PERSON] , шляхом зобов`язання відповідача забезпечити вільний доступ Товариству до земельного паю та заборонити останньому, або іншим особам за його наймом, проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на вказаній земельній ділянці на період дії договору оренди. [PERSON] є спадкоємцем вищевказаної земельної ділянки, на підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті батька [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог вказано, що 27 лютого 2014 між ТОВ «Теплик - Агро» та [PERSON] (батько відповідача) укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивачу строком на 10 років передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 0523781800:02:000:0166, загальною площею 1,8215 га, що розташована на території Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. 16 квітня 2014 року на підставі даного договору у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за Товариством зареєстроване право оренди вказаної земельної ділянки. Відповідачем направлено до ТОВ «Теплик - Агро» заяву - попередження про намір самостійно обробляти свій земельний пай без наведення мотивів своїх майбутніх дій, при тому, що договір оренди не розірвано та не визнано судом недійсним. Позивач зазначив, що не має можливості використовувати земельну ділянку за призначенням та здійснювати її обробіток, оскільки фактично землею користується [PERSON] , який всупереч встановленому законом порядку, за наявності чинного договору оренди, чинить перешкоди у користуванні орендованою земельною ділянкою, обробляє її як самостійно, так і за допомогою найманих осіб. На вимогу посадових осіб Товариства про припинення чинення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відповідач відмовився припинити свої протиправні дії, тому з метою захисту свого порушеного права, позивач просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні орендованою землею. 04 березня 2021 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. У відзиві на позов відповідач [PERSON] вказав, що жодних дій, направлених на перешкоджання господарській діяльності ТОВ «Теплик - Агро» на його земельній ділянці, як особисто ним, так і за його дорученням іншими особами не вчинено, твердження про це, наведені у позовній заяві Товариства, не відповідають дійсності. Разом з тим, Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, окрім посилання на показання свідків, які є працівниками ТОВ «Теплик - Агро», прямо підпорядкованими особами директору Товариства [PERSON] , тому їх свідчення не заслуговують на увагу при ухваленні рішення суду. Не погоджуючись із позовними вимогами ТОВ «Теплик-Агро», [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив скасувати державну реєстрацію договору оренди землі (запису про проведену державну реєстрацію) від 16.04.2014 № 5383153, проведену відділом реєстрації Теплицького відділу юстиції щодо належної йому земельної ділянки площею 1,8215 га з кадастровим номером 0523781800:02:000:0166, що розташована на території Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обгрунтування вимог позову [PERSON] вказав, що договір оренди землі його батько не підписував, відповідно не погоджував його істотні умови, що свідчить про відсутність його волевиявлення на укладення даної угоди. Ухвалою суду від 23 березня 2021 зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ТОВ «Теплик - Агро». 06.04.2021 представник ТОВ «Теплик - Агро» надіслав до суду відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 23.03.2021 від представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 15.04.2022 призначено судову експертизу. У зв`язку із невнесенням оплати [PERSON] за проведення якої, ухвалу суду залишено без виконання. 23.05.2022 від представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічною позовною заявою адвоката Банара В.В. надійшло клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду, яке ухвалою суду від 23.05.2022 задоволено, зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Теплик-Агро» про скасування державної реєстрації договору (запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) залишено без розгляду. Ухвалою суду від 23 травня 2022 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 23 червня 2022. Представник позивача ТОВ «Теплик Агро» Шандурський Б.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Банар В.В. заперечував щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що вимоги первісного та зустрічного позову не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як зазначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,7161 га, що розташована на території Завадівської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). 27 лютого 2014 між ТОВ «Теплик - Агро» в особі директора Анченка В.Г. та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого позивачу строком на 10 років передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 0523781800:02:000:0166 загальною площею 1,8215 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Завадівської сільської ради, що належить орендодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НОР 510564, виданого 29.09.2020. Даний договір зареєстрований у службі Теплицького районного управління юстиції, про що 16 квітня 2014 у Державному реєстрі вчинено запис № 5383153 (а.с. 6-7). Положеннями ч. 1 ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) ділянки регулюються спеціальним законом. Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є закон «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі Закон). У статті 1 Закону визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до змісту ст. 27 Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування орендованою земельною ділянкою орендар має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні майном (негаторний позов). У статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час її розгляду, позивачем не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів,\~які беззаперечно\~доводять факт\~чинення [PERSON] \~перешкод у\~користуванні спірною\~земельною ділянкою,\~а також\~не доведено\~те,\~що Товариством\~вчинено будь\~-\~які дії,\~направлені на\~усунення перешкод\~у користуванні\~спірною земельною\~ділянкою відповідачем\~у досудовому\~порядку (зокрема, направляв вимоги щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, про які зазначено в позовній заяві). До позовної\~заяви Товариством\~долучено заяву\~-\~попередження відповідача\~ [PERSON] , адресовану директору ТОВ «Теплик - Агро» [PERSON] , в якій останній просить не проводити жодних сільськогосподарських робіт на його земельній ділянці з кадастровим номером 0523781800:02:000:0166, що розташована на території Завадівської сільської ради, оскільки вона має намір обробляти свій пай самостійно. На вказану заяву позивач посилається як на підставу своїх вимог (а.с. 9). Ватро зазначити, що вказана письмова заява попередження не містить відмітки про її реєстрацію ТОВ «Теплик - Агро» (відсутній вхідний номер) та свідчить лише про наміри [PERSON] у майбутньому самостійно обробляти свій пай, однак, не є беззаперечним доказом чинення відповідачем за первісним позовом перешкод у користуванні орендованою Товариством земельною ділянкою. Свідок [PERSON] суду показав, що працює в ТОВ «Теплик -Агро» на посаді керуючого відділом у с. Завадівка. Зазначив, що на початку жовтня 2020 [PERSON] звернувся до Товариства із заявою про намір самостійно обробляти земельну ділянку, яка перебуває в оренді Товариства, після чого було відбито межі паю, що встановлено за допомогою мобільного додатку. У кінці місяця було проведено оранку земельної ділянки [PERSON] (Орлівське господарство). Свідок вказав, що безпосередньо [PERSON] на полі він не бачив. До органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів Товариство не зверталося. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який працював агрономом у ТОВ «Теплик - Агро», показав, що у жовтні 2020 [PERSON] звернувся до Товариства із заявою про намір самостійно обробляти земельну ділянку, яка перебуває в оренді Товариства, після чого було відбито межі земельного паю, що було встановлено ним керуючим [PERSON] , який також був присутній на місці. Свідок вказав, що [PERSON] особисто не чинив перешкод у користуванні земельною ділянкою, обробіток здійснюють за його вказівкою наймані люди за допомогою тракторів. Про даний факт було повідомлено керівництво, у поліцію з цього приводу вони не зверталися, сторонніх осіб для фіксації чинення перешкод не залучали, відповідача не повідомляли. Свідок [PERSON] надав суду показання про те, що у восени 2020 року він не здійснював обробіток земельної ділянки, що належить [PERSON] , якого він знає, де знаходиться його пай йому невідомо. [PERSON] не звертався до нього по допомогу. Власного трактора він не має, хоча користуватися технікою вміє. Положеннями частини другої статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зважаючи на наведене, суд критично оцінює показання свідків, надані у судовому засіданні, оскільки вони є працівниками ТОВ «Теплик-Агро», підлеглими особами директора Товариства [PERSON] . Їх показання є суперечливими, не узгоджуються з іншими матеріалами справи, тому викликають сумніви у їх правдивості та достовірності. Згідно ст. 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. За змістом ст. 190 ЗК України громадський контроль за використанням та охороною земель здійснюється громадськими інспекторами, які призначаються відповідними органами місцевого самоврядування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, і діють на підставі положення, затвердженого центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, охорони навколишнього природного середовища. Оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що вчинення орендодавцем перешкод у користуванні земельною ділянкою може прийматись до уваги тільки у разі наявності первинних та похідних доказів, що встановлені та зафіксовані сторонніми особами (незалежними спостерігачами), органами місцевого самоврядування, відповідними органами державної влади, правоохоронними органами за зверненням орендаря. Натомість, у матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази звернення Позивача до вище зазначених органів задля фіксації порушень із боку відповідача та перевірки правомірності його дій. До того ж, на підтвердження факту вчинення перешкод у користуванні земельною ділянкою суду повинні бути надані первинні (прямі або непрямі) докази, які відтворюють низку неправомірних дій відповідача (триваючого порушення, що є підставою подачі негаторного позову), і як наслідок порушення права орендаря на користування земельною ділянкою, а саме доповідні (пояснення) відповідальних осіб по здійсненню господарської діяльності підприємства. У подальшому, як наслідок, у порядку захисту свого порушеного права на користування, звернення Товариства до правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування, органів державної влади, фіксування протиправних дій за допомогою фото або відеозйомки (речові докази). Усі ці дії у своїй сукупності є необхідними для встановлення об`єктивної істини у справі, та як наслідок, підтвердження обставин, викладених у первісній позовній заяві. Отже, у даній категорії справ важливим питанням, що підлягає встановленню та дослідженню у судовому порядку є доведення позивачем належними та допустимими доказами порушення його прав як користувача земельної ділянки. З огляду на наведене, встановлено, що Товариством належним чином не доведено факту та обставин чинення відповідачем перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Враховуючи відсутність правових підстав для задоволення позову, судові витрати слід залишити за позивачем, що відповідає положенню ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed