Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

28.10.2021 року представник позивача звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , за життя 04.07.2003 року залишила заповіт, за яким заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою, розташованими в [ADDRESS] , право на земельний пай з земель, які знаходяться в колективній власності СК «Дружба» с. Каланчак, Ізмаїльського району в розмірі 3,84 в умовних кадастрових га - [PERSON] . Позивач прийняв спадщину, оскільки звернувся у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори Букатич Е.В. від 24.10.2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Представник третьої особи Ренійської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі запису погосподарської книги №6 виконавчого комітету Саф`янівської сільської ради, Ізмаїльського району (особовий рахунок № [NUMBER] ), що підтверджено довідкою №634, виданою 27.10.2021 року Саф`янівською сільською радою, Ізмаїльського району. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 04.07.2003 року секретарем Каланчакської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 37, [PERSON] заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою, розташованими в [ADDRESS] , право на земельний пай з земель, які знаходяться в колективній власності СК «Дружба» с. Каланчак, Ізмаїльського району в розмірі 3,84 в умовних кадастрових га - [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69191347 від 14.06.2022 року, наданої Ренійською районною державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 04.07.2003 року, зареєстрований за № 37, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджено заявою від 21.08.2012 року, посвідченою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Постановою державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори Букатич Е.В. від 24.10.2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved