Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

24.04.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «ХТМ» з позовом, який в подальшому неодноразово був уточнений, до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 60 656,85 грн., інфляційні витрати в сумі 14 816,25 грн., 3% річних у сумі 5 857,96 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства до нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, яка була власницею вказаних приміщень, за період бездоговірного користування з 01.10.2015 року по 22.12.2016 року спожила теплової енергії на суму 60656, 85 грн., отже відповідач безпідставно набула майно на вказану суму. Також з посиланням на ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані до стягнення з відповідача інфляційні витрати в сумі 14 816,25 грн. та 3% річних у сумі 5 857,96 грн. У зв`язку з викладеним, позивач, посилаючись на ст.ст. 1212, 1213, 625 ЦК України, вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання. Відповідачем [PERSON] подано заяву (заперечення)? в якій вона зазначила, що нежитлові приміщення [ADDRESS] не належать їй. Також відповідач просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. В судове засідання 08.08.2022 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Шевченко Д.С. надала заяву, в якій просила провести судове засідання у її відсутність, застосувати позовну давність та при винесенні рішення взяти до уваги здійснений нею альтернативний розрахунок заборгованості. Враховуючи викладене, суд на підставі положень ст. 223 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлові приміщення першого поверху [ADDRESS] загальною площею 253,5 кв.м належали [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №2965, виданого 07.09.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кривошеїної І.М., а з 23.12.2016 року вибули з її власності у власність ТОВ «Паллант-груп», а в подальшому - до інших власників. (а.с. 73-76, 141-149, ). З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , в якому розташовані нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1-:-1-13, обладнаний системою опалення. Система опалення нежитлових приміщень є єдиною із системою опалення житлового будинку. Так, за вказаною адресою відкритий особовий рахунок на ім`я [PERSON] № [NUMBER] на отримання послуг з теплопостачання. При цьому, довідками, що містяться в матеріалах справи, підтверджено, що місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 58). На підставі розпоряджень міської ради від 07.10.2015 року №72/1 та від 13.10.2016 року №70/1 позивачем було здійснено підключення опалення в будинку по [ADDRESS] , у зв`язку з початком опалювального сезону, про що свідчать акти №173/7722 та №173/11077 (а.с. 34) Разом з тим, 05.04.2016 року КП «Харківські теплові мережі» було проведено відключення будинку [ADDRESS] від опалення на підставі розпорядження міської ради від 01.04.2016 року №20/1 у зв`язку із закінченням опалювального сезону (а.с. 36). Також 03.04.2017 року КП «Харківські теплові мережі» було проведено відключення будинку [ADDRESS] від опалення на підставі розпорядження міської ради від 03.04.2017 року №14/1 у зв`язку із закінченням опалювального сезону (а.с. 37). Актом обстеження системи теплоспоживання встановлено, що споживач [PERSON] користується тепловою енергією без договору та без оплати (а.с. 92) За кожен розрахунковий період відповідачу були направлені рахунки-фактури (а.с. 13-32). В судовому засіданні було встановлено, що вказані рахунки-фактури до теперішнього часу відповідачем не сплачені. Отже відповідач [PERSON] не уклавши з позивачем договір на постачання теплової енергії безпідставно отримувала теплову енергію за рахунок позивача, яку останній подає у централізовану систему опалення будинку [ADDRESS] , в якому розміщенні нежитлові приміщення, що належали відповідачу. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.05.2015 року позовні вимоги Комунального Підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволені. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь Комунального Підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 29326, 67 грн. Як вбачається зі змісту рішення, вказана заборгованість стягнута за період з 19.10.2012 року до 15.04.2013 року (а.с.43-45). Крім того рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.05.2016 року позовні вимоги Комунального Підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задоволені. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь Комунального Підприємства «Харківські теплові мережі» вартість спожитої без достатніх підстав теплової енергії у сумі 41016, 92 грн., інфляційні витрати в сумі 14940, 74 грн., 3% річних у сумі 904, 95 грн., а всього 56862, 61 грн. Як вбачається зі змісту рішення, вказана заборгованість виникла за період з 27.10.2014 року по 14.04.2015 року. (а.с.48-53). Під час розгляду даної справи на підставі виписки з особового рахунку судом встановлено, що за період з 10.2015 року по 12.2016 року [PERSON] було безпідставно спожито теплової енергії на суму 60656,85 грн. (а.с.243). Крім того, представник позивача також наданий розрахунок стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції станом на 30.09.2015 року у розмірі 14 940,74 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 5857, 96 грн.(а.с. 244-245) За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил №630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять доказів щодо отримання [PERSON] рішення постійно діючої міжвідомчої комісії. Також суду не надано копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення нежитлових приміщень від мереж центрального теплопостачання та ненадання відповідачу послуг з постачання тепла. Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно пункту 22 Правил №630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КП «ХТМ» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язана оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України №6-1192цс15 від 11.11.2015 року, яка в силу ст. 214 ЦПК України є обов`язковою при застосуванні судом наведених вище правових норм. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] , отримуючи без договору послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачувала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.10.2015 року по 22.12.2016 року у сумі 60 656,85 грн. Крім того, відповідачу нараховані інфляційні витрати в сумі 14 816,25 грн. та 3% річних у сумі 5 857,96 грн., що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України. Між тим, відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності. Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду з даним позовом 26.04.2019 року, суд вважає за необхідне застосувати 3-річний строк позовної давності, і задовольнити позовні вимоги частково, взявши до уваги альтернативний розрахунок заборгованості, наданий представником відповідача, з яким суд погоджується. Отже суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання частково, в межах цього строку і в межах позовних вимог за період з 26.04.2016 року по 22.12.2016 року у розмірі 18 483,39 грн. Також, стягненню з відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 5 497,74 грн. та 3% річних у сумі 1 378,03 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності і відсутністю поважних причин пропущення позовної давності. Задовольняючи позовні вимоги на 37% від заявлених в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 710,77 грн. В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial