Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 21 лютого 2017 року у розмірі 16 320 грн. 77 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 21 лютого 2017 року. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13 000 грн. Відповідач не виконав умов договору щодо повернення кредиту, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобов`язаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 12 квітня 2022 року утворилася заборгованість в сумі 16 320 грн. 77 коп., з яких 13 213 грн. 96 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 106 грн. 81 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 11 липня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 02 серпня 2022 року. Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року розгляд справи відкладено на 29 серпня 2022 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. У клопотанні зазначено, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку визначеному ЦПК України, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Враховуючи наведене, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків. 21 лютого 2017 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Тип кредитної картки, яку бажає оформити відповідач після ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифи банку, бажаний кредитний ліміт у анкеті-заяві не зазначені. Згідно довідки про видачу кредитних карток, 21 лютого 2017 року відповідачу відкрито кредитну картку типу Універсальна [NUMBER] , терміном дії до «11/20», 23 березня 2018 року кредитну картку типу Універсальна [NUMBER] , терміном дії до «01/22». Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, протягом дії кредитного договору розмір наданого [PERSON] кредитного ліміту неодноразово змінювався, зокрема 04 травня 2021 року він був збільшений до 13 000 грн., а 05 жовтня 2021 року зменшений до 0,00 грн. 10 березня 2021 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21 лютого 2017 року станом на 12 квітня 2022 року заборгованість відповідача становить 16 320 грн. 77 коп., з яких 13 213 грн. 96 коп. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі, простроченим тілом кредиту; 3106 грн. 81 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини 1та 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.\~634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» від 21 лютого 2017 року, роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг із Умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості. Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 21 лютого 2017 року, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту. Додана до позовної заяви підписана сторонами роздруківка інформації та контактні дані кредитодавця, яка судом розцінена як паспорт споживчого кредиту, містить відомості по декількох типах кредитного продукту. У наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 21 лютого 2017 року процентна ставка не зазначена. Отже, сама по собі підписана анкета заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (21 лютого 2017року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04 липня 2022 року), тобто, банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Щодо наданого позивачем паспорту споживчого кредиту суд зазначає наступне. Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво - і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво - або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків прийшов Верховний Суд в постанові № 393/126/20 від 23 травня 2022 року. За таких обставин суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] 13 213 грн. 96 коп. заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial