Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

26.05.2022 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що син позивача, [PERSON] до 2016 року співмешкав з [PERSON] однією сім`єю в [ADDRESS]. [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] народилась дочка [PERSON] . В квітні 2016 року відповідач [PERSON] переїхала проживати в [ADDRESS], однак їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] залишились проживати разом з позивачем [PERSON] та їх батьком [PERSON] в будинку позивача в [ADDRESS] та знаходились на утриманні та вихованні сина позивача [PERSON] . Однак 28.02.2022 року, під час бойових дій в с. Калинівка Макарівського району Київської області [PERSON] загинув. Після його смерті діти [PERSON] та [PERSON] продовжують проживати в будинку позивача [PERSON] в [ADDRESS]. Відповідач з квітня 2016 року проживає окремо від дітей та, протягом вказаного періоду, не виконує належним чином батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, передбачених ст. 150 СК України, а саме: не бере участі в їх вихованні та матеріальному забезпеченні, не працює, не відвідує загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів с. Фронтівка Оратівської селищної ради Вінницької області за період навчання своїх дітей, не здійснює будь-яких дій щодо їх виховання. Окрім цього, у відповідача також наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Вихованням дітей та їх матеріальним забезпеченням займається позивач. Між [PERSON] та дітьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Вищевикладені обставини, які свідчать про ухилення відповідача від виконання належним чином батьківських обов`язків, стали підставою для звернення до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 01.06.2022 року відкрито провадження у справі № 141/246/22, призначено підготовче судове засідання на 30.06.2022 року, а також до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Оратівської селищної ради Вінницької області. Підготовче судове засідання, призначене на 30.06.2022 року, відкладено за клопотанням відповідача [PERSON] на 28.07.2022 року. Ухвалою суду від 28.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 141/246/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.08.2022 року. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 25.08.2022 року не з`явилася. При цьому, 25.08.2022 року надала суду заяву (Вх. № 1424/22-Вх) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судовому засіданні 25.08.2022 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Кметюк О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просили суд позов задовольнити повністю. Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Оратівської селищної ради Вінницької області Янкова Ю.М. у судовому засіданні зазначила, що підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки це не суперечитиме інтересам її дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника адвоката Кметюка О.В. та представника служби у справах дітей Оратівської селищної ради Янкової Ю.М., розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження (запис поновлено повторно) серії [NUMBER] від 08.10.2009 року, [PERSON] народився [INFO] , матір`ю записана позивач [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (запис поновлено повторно) серії [NUMBER] від 30.08.2016 року, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] від 30.08.2016 року, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей, [PERSON] , помер [INFO] в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , та про що 26.04.2022 року Оратівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено відповідний актовий запис № 137. Як вбачається з довідки-характеристики № 127-1 від 10.05.2022 року, виданої Балабанівським старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] , участі в утриманні та вихованні дітей, які з 23.04.2016 року з нею не проживають, не приймає. За період проживання на території старостинського округу зарекомендувала себе з негативної сторони. Згідно довідки-характеристики № 21 від 10.05.2022 року, виданої Підвисоцьким старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] . Займається вихованням онуків [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . За місцем проживання харакретизується позитивно. Окрім цього, відповідно до довідок № 60 та № 61 відповідно, виданих 10.05.2022 року, Підвисоцьким старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , проживають по [ADDRESS] з бабою [PERSON] . Мати дітей, [PERSON] , їх вихованням не займається. Поряд з цим, згідно акту обстеження умов проживання житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] проживають в хороших житлово-побутових умовах, які сприяють їх належному вихованню та розвитку. Діти привітні, охайні, на вигляд здорові, у спілкуванні легко йдуть на контакт. Умови проживання належні для забезпечення вікових потреб дітей. Окрім цього, як вбачається з консультативних заключень амбулаторії загальної практики сімейної медицини Оратівського ЦПМСД № 547 та № 528 відповідно, від 10.05.2022 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , здорові. Як вбачається з довідок № 31 та № 32 відповідно, виданих 09.05.2022 року директором навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» с. Фронтівка Оратівської селищної ради Вінницької області Г. Кулак, мама [PERSON] , [INFO] , учня 6 класу, та [PERSON] , [INFO] , учениці 4 класу, [PERSON] , не приймає участі у навчанні та вихованні дітей, не цікавиться їх життям. Також з інформації Оратівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 10.05.2022 року за № 2381 вбачається, що на виконанні у відділу перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 141/1060/16-ц, виданого 01.12.2016 року Оратівським районним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, починаючи з 04.10.2016 року і до повноліття дитини. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2022 року становить 88920,00грн. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Оратівської селищної ради № 132 від 23.05.2022 року, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет на основі дослідження матеріалів справи встановив, що [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти. З метою забезпечення захисту прав дітей [PERSON] та [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Оратівської селищної ради 20 травня 2022 року прийнято рішення затвердити висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, виконавчий комітет селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Отже, оскільки відповідач фактично усунулася від виконання батьківських обов`язків, ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Такий захід впливу повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Матеріалами справи № 141/246/22 підтверджується, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов`язки по вихованню і утриманню дітей [PERSON] та [PERSON] , а саме не цікавиться їх життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі і не може бути для дітей прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання ними освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням дітей, не задумується про долю дітей та їх майбутнє. Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у матері, оскільки вони з нею не проживають протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері з дітьми, за наявності у неї такого бажання. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між нею та дітьми. Також в судовому засіданні діти відповідача, [PERSON] та [PERSON] , підтримали позицію баби [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав відповідача, та повідомили суд, що мати про них не піклується, участі у вихованні не приймає та дуже рідко з ними бачиться. Також зазначили, що 6 років проживали та в подальшому також хочуть проживати разом із бабою [PERSON] . У правовідносинах, що склались між сторонами, суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідач фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, діючи свідомо. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач не здійснювала жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дітей, після звернення позивача з позовом до суду, відповідач так і не проявила уваги до дітей, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх виховання, тобто продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків по вихованню до дітей, надала суду заяву від 25.08.2022 року, якою визнала позовні вимоги, відзив на позов та заперечення до суду не подала, суд вважає, що підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. З урахуванням положень статей 168, 169 Сімейного кодексу України, де передбачено, що у разі позбавлення батьківських прав, мати дітей не позбавлена права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми, так і з позовом про поновлення батьківських прав, суд доходить висновку, що є достатні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як встановлено судом, позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, згідно квитанції, що містяться у матеріалах справи. Враховуючи той факт, що відповідач надала суду заяву від 25.08.2022 року про визнання позову, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 496 грн (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 копійок. Разом із тим, решта 50 відсотків судового збору, а саме 496 грн (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 копійок підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved