Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання повнолітньої непрацездатної дочки - [PERSON] , [INFO] , яка рішенням суду визнана недієздатною та позивача призначено її опікуном. На утримання дочки позивачка отримує державну соціальну допомогу по догляду за інвалідом першої групи, якої не вистачає на різні потреби, а дочка потребує постійного сторонього догляду, що позбавляє позивачку працевлаштуватися. Відповідач проживає окремо, після досягнення дочкою повноліття кошти на її утримання не надає, інших утриманців не має, він є працездатною особою та має гарний стан здоров"я. Батько дитини не приймає ніякої участь в матеріальному забезпеченні дочки, а тому просить даний позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з"явилася, направила заяву в якій позов підтримала з зазначених вище підстав, просила його задовольнити, розгляд справи провести в її відсутність. Відповідач п"ять разів не з"явився в судове засідання. У відповідності до ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 280 ч.1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Згідно копії довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією [PERSON] , інваліду з дитинства з 27.08.2020 року встановлено групу інвалідності перша «А» безстроково (а.с.13) Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , визнана недієздатною та [PERSON] призначено її опікуном (а.с.14-15). Згідно довідки Червоненської селищної ради № 1300 від 08.12.2021 року [PERSON] разом з дочкою [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] (а.с.11). Довідкою Управління соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації підтверджується, що [PERSON] отримує державну соціальну допомогу по догляду за інвалідом першої групи (а.с.18). Статтею 198 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від утримання, аліменти можуть бути стягненні з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Статтею 12 ч. 1, 2, 3, 4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню непрацездатну дитину-інваліда, які слід стягувати із відповідача, враховує обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України, а також те, що обов`язок утримувати повнолітніх непрацезданих дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості, проживання батька окремо від дитини не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, як дитини - інваліда є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved