Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням суду від 19.10.2016 року шлюб між ними розірвано. Зазначив, що після розірвання шлюбу їхній син проживав разом з відповідачкою, яка неналежним чином його виховувала, тому з 05.09.2017 року дитина проживає разом з ним, батьком, та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідачка проживає окремо та не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, не забезпечує його матеріально, не цікавиться його життям, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини. Вказав, що рішенням суду від 03.01.2019 року визначено місце проживання дитини разом з ним, а рішенням суду від 27.02.2020 року стягнуто з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина. Вказував, що 24 жовтня 2020 року він зареєстрував шлюб з іншою жінкою, яка доброзичливо відноситься до його сина. Вважає, що зазначені ним у позові обставини свідчать про те, що відповідачка свідомо без поважних причин ухиляється від виховання дитини, а тому просить позбавити її батьківських прав щодо сина. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Тому, згідно вимог ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей як органу опіки і піклування в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та просить задовольнити позов. Заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Судом встановлено, що сторони з 18 лютого 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2016 року було розірвано. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2016 року (а.с. 10, 14). Син сторін [PERSON] з 05.09.2017 року проживає з батьком, позивачем у справі, по [ADDRESS] , мати дитини, відповідачка у справі, участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, що підтверджується рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 11.07.2019 року, довідкою про склад сім`ї, виданою Війтовецькою селищною радою від 09.06.2021 року № 473, актами обстеження від 09.06.2021 року, 27.10.2021 року та характеристикою Писарівської загальноосвітньої школи І-ІІІ Війтовецької селищної ради Хмельницької області від 19.01.2022 року № 02-09/13 (а.с. 16-17, 21-22, 39, 50, 55). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідачка не виконує своїх обов`язків по вихованню сина, який на даний час проживає разом з батьком. Згідно довідки від 28.10.2021 року № 493, виданої старостою Завалійківського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницької області, відповідачка зареєстрована в [ADDRESS] , однак фактично за цією адресою не проживає (а.с. 38, 40). Позивач працює у ФОП [PERSON] та за місцем роботи характеризується з позитивної сторони, що підтверджується довідкою про доходи та характеристикою з місця роботи від 22.04.2019 року № 2 (а.с. 25-26). Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 03.01.2019 року позивача звільнено від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] . Рішенням суду від 27.02.2020 року з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 від її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15, 18-19). Відповідачка належним чином не сплачує аліменти на утримання сина, про що свідчить розрахунок заборгованості дежавного виконавця Волочиського ВДВС Хмельницького району від 09.08.2021 року (а.с. 20) Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 цього ж кодексу передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачка не виконує свої обов`язки по вихованню сина [PERSON] , вона втратила інтерес до дитини, про що свідчать встановлені в судовому засіданні обставини. Дитина позбавлена материнського піклування, проживає разом з батьком [PERSON] , позивачем у даній справі, який виховує сина та піклується про нього. Вирішуючи даний спір, суд також враховує пояснення неповнолітнього сина сторін щодо обставин ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме, що матір не турбується про нього, не відвідує його та не цікавиться його життям. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про доведеність обставин щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України її слід позбавити батьківських прав відносно останнього. При цьому суд також приймає до уваги письмовий висновок органу опіки і піклування № 1731/02-21 від 17.11.2021 року щодо доцільності позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Суд враховує, що відповідачка не з`явилася в судове засідання та проти позову не заперечила, що на думку суду, свідчить про втрату нею інтересу до своєї дитини, відсутність наміру та бажання піклуватися про неї. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved