Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

16.08.2022 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає, що [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Маріуполі Донецької області від артилерійських та мінометних обстрілів загинув чоловік заявниці [PERSON] , [INFO] . Оскільки отримати на тимчасово окупованій території України медичний документ встановленого зразка про смерть свого чоловіка заявниця можливості не мала, заявниця позбавлена можливості у встановленому законом порядку зареєструвати у відділі реєстрації актів цивільного стану смерть [PERSON] та отримати свідоцтво про смерть. Відтак встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації смерті її чоловіка, проведеної у визначеному порядку державним органом України. За таких підстав заявниця просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Маріуполь Донецької області, який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Маріуполь Донецької області у віці 46 років. 16.08.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 16.08.2022. У судове засідання 16.08.2022 заявниця [PERSON] та її представник адвокат Безпалюк А.В. не з`явилися. Представник заявниці подав заяву про розгляд справи без його та заявниці участі, заяву підтримав з підстав, викладених у заяві, та просив заяву задовольнити повністю. Також адвокат просив залишити без розгляду подану ним заяву про виклик свідків. У судове засідання 16.08.2022 представник заінтересованої особи Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Суд встановив, що [PERSON] народився [INFO] у м. Маріуполь Донецької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 14-15). 25.03.2006 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Відтак [PERSON] є особою, яка має право на звернення до суду з цією заявою. Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб. Також Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 та № 259/2022 від 18.04.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 26.03.2022 та з 25.04.2022 відповідно строком на 30 діб. Крім цього, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 26.05.2022 строком на 90 діб. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Так, з 24.02.2022, тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022, з 25.04.2022 Маріупольська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області визнана тимчасово окупованою територією. Таким чином м. Маріуполь Донецької області станом на березень 2022 року було тимчасово окупованою територією України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку ст. 1 цього Закону воно є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з відміткою, проставленою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] з 16.11.2010 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Зі змісту письмових показань свідків [PERSON] , [INFO] , який є рідним братом [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] , яка є братовою [PERSON] , вбачається, що [INFO] приблизно о 10-11 год. розпочався артилерійський обстріл житлових районів м. Маріуполя Донецької області військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації. Унаслідок цього обстрілу [PERSON] , який перебував на подвір`ї будинку за адресою: [ADDRESS] , отримав тілесні ушкодження, від яких невдовзі помер. У медичному закладі дружині та рідним [PERSON] повідомили про неможливість видачі медичного документа про смерть останнього. Також свідки показали, що [PERSON] був похований 16.03.2022 у дворі приватного будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34, 39). Крім цього, з довідки від 03.05.2022, яка була видана у присутності двох свідків, вбачається, що [PERSON] перевозив тіло свого сина [PERSON] , 1975 року народження, для захоронення у с. Урзуф Донецької області (а.с. 33). Факт захоронення [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , підтверджується також відповідним фотознімком (а.с. 32). При цьому з заяви [PERSON] від 29.03.2022 та витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 42022210000000045 від 30.03.2022 вбачається, що за заявою [PERSON] внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 438 КК України, у зв`язку з тим, що [INFO] внаслідок артилерійського обстрілу, здійсненого військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації у м. Маріуполь загинув місцевий житель [PERSON] , який на той час перебував за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23-24, 25). Також з протоколу допиту потерпілої [PERSON] від 01.04.2022 та протоколу додаткового допиту потерпілої [PERSON] від 15.04.2022 у кримінальному провадженні № 42022210000000045 вбачається, що остання повідомила обставини смерті її чоловіка [PERSON] , а саме що останній дійсно помер [INFO] у м. Маріуполь Донецької області внаслідок ворожого артилерійського обстрілу, був похований у дворі приватного будинку за адресою: [ADDRESS] , а в подальшому був перепохований у с. Урзуф Маріупольського району Донецької області (а.с. 26-28, 29-31). При цьому перед наданням таких показань [PERSON] повідомлялась працівниками правоохоронних органів про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, за завідомо неправдиве показання. Як роз`яснено у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Маріуполь Донецької області, знайшов своє підтвердження наданими доказами, даний факт має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідний для реєстрації смерті її чоловіка та отримання свідоцтва про його смерть, та іншого порядку, ніж судового, встановлення даного факту немає. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved