Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до Садівницького товариства «СОТКА» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконного відключення будинку від мережі електропостачання. Вказуючи на те, що він проживає за адресою: [ADDRESS] , Громадська організація «Садівницьке товариство «СОТКА», що знаходиться на території Здорівської сільської ради Васильківського району Київської області (далі - ГО «СТ «СОТКА»). Після виходу з членів товариства 01.11.2014 р. домоволодіння позивача без будь-якого попередження було відключено від електропостачання. Внаслідок погіршення стану здоров`я позивача, його було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні №8 з діагнозом інсульт, також дружину позивача було зараховано на цілодобове стаціонарне лікування у відділення кардіології цієї ж лікарні. В подальшому електропостачання до будинку позивача було відновлено. Однак, 12.06.2016 р. його домоволодіння вдруге без належного попередження було відключено від мережі електропостачання Головою ГО «СТ «СОТКА» разом з електриком та іншими членами правління. Свої дії вони мотивували тим, що він не сплатив податок за землі загального користування. Однак, боргу за даний вид платежу він не мав. Заборгованості з оплати за спожиту електроенергію на час відключення позивач також не мав. Позивач з дружиною цілий рік проживали в даному будинку, тому внаслідок відключення від електричної енергії вимушені були придбати генератор. 03.07.2018 р. після численних і безрезультатних спроб поновити електропостачання до свого будинку позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання незаконним відключення його будинку від мережі електропостачання, зобов`язання поновити електропостачання відповідачем. Судом було задоволено позов та визнано неправомірними дії Громадської організації садове товариство «СОТКА» по відключенню від мережі електропостачання будинку [ADDRESS] в садовому товаристві «СОТКА», що належить [PERSON] , зобов`язано садівницьке товариство «СОТКА» відновити електропостачання до садового будинку [ADDRESS] в садовому товаристві «СОТКА» та належить [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області залишено без змін. Тому неправомірними діями відповідача позивачеві та його сім`ї завдано матеріальну та моральну шкоду. Позивач просив стягнути з Громадської організації "Садівницьке товариство "СОТКА" на користь [PERSON] суму матеріальних збитків, завданих відповідачем у розмірі 92866,42 грн.; стягнути з Громадської організації "Садівницьке товариство "СОТКА" на користь [PERSON] суму моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. 09.08.2021 р. через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнав, вважає їх незаконними та необґрунтованими, зважаючи на наступне. Позивач, вийшовши з членства Громадської організації "Садівницьке товариство "СОТКА", продовжував користуватись електромережами відповідача без відповідних правових підстав. Листом ПАТ «Київобленерго» позивачу було запропоновано варіанти вирішення ситуації шляхом укладання договору, однак позивач не скористався своїм правом на підключення. Після постановлення рішення Васильківським міськрайонним судом Київської області позивач погодився на підписання договору. Позивачем не надано доказів на підтвердження причинно-наслідкових зв`язків між діями відповідача та погіршення стану здоров`я. Вказав, що надані суду чеки на придбання медичних препаратів від погіршення стану здоров`я не можуть слугувати підтвердженням відношення придбаних товарів до судового спору. Щодо купівлі генератора та його обслуговування відповідач вказав, що даних витрат можна було б уникнути уразі своєчасного укладання договору з ПАТ «Київобленерго». Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що вони з дружиною пенсіонери, проживали постійно у данному будинку. Він звертався до ГО "Сотка" та державних органів, проте безуспішно. Він намагався створити кооператив, оскільки була катастрофічна нестача електроенергії, проте дозвіл окремо йому не дали, щоб зробити проект, тому він створив юридичну особу, щоб завести світло для себе і 50-ти осіб, проте не вийшло. Голова правління написав заяву в Київобленерго, щоб йому не надавали світло, оскільки лінія електромереж знаходиться у колективній власності ГО "Сотка". Він звертався декілька разів до Васильківського РЕС, проте йому повідомили, що дозвіл на під`єднання до мереж електроенергії надає ГО "Сотка". Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на те, що внаслідок незаконного відключення будинку позивача від електромереж, позивачу були завдані матеріальні та моральні збитки, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважаючи його необгрунтованим та безпідставним, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не мав наміру підключитись через ГО "Сотка", шукав інші шляхи. З Київобленерго позивач відмовився укладати договір, оскільки було дорого. Важає, що позивач може підключитись шляхом земельного сервітуту та через генератор. Витрати, які просить стягнути позивач, жодним чином не є наслідком дій відповідача, тому не можуть бути стягнутими, крім того, розмір витрат не підтверджений належними, допустимими доказами. Суд, заслухавши сторони, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до вимог\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо стягнення матеріальних збитків, завданих відповідачем у розмірі 92866,42 грн.: Із змісту позовної заяви вбачається, що будинок позивача після виходу з членів товариства 01.11.2014 р. було відключено від електропостачання. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1\~статті 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області за позовом [PERSON] до Громадської організації садове товариство «СОТКА» про визнання незаконним дій щодо відключення від мережі електропостачання, зобов`язання відновити електропостачання від 20.12.2019 р. позов задоволено. Визнано неправомірними дії Громадської організації садове товариство «СОТКА» по відключенню від мережі електропостачання будинку [ADDRESS] в садовому товаристві «СОТКА», що належить [PERSON] , зобов`язано садівницьке товариство «СОТКА» відновити електропостачання до садового будинку [ADDRESS] в садовому товаристві «СОТКА» та належить [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області залишено без змін (а.с. 21-34). Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, постачальником електричної енергії ПАТ «Київобленерго» листами від 24.06.2016 р., від 27.09.2016 р. від 31.05.2018 р., позивачу та його представнику було роз`яснено способи підключення будинку до мережі енергопостачання: - змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації; - укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору (додаток 5) та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357 (із змінами) (а.с. 186,187,188). Відповідно до копії видаткової накладної від 20.04.2017 р. № 1465773, позивачем було придбано у ТОВ об`єднана торговельна компанія «Європлюс» генератор Vitals Master EST 2.8 bg (17304) на суму 11730,00 грн. (а.с. 42). Із копії договору про користування електричною енергією від 01.09.2020 р. між ГО «СТ «СОТКА» та [PERSON] вбачається, що сторони дійшли згоди про предмет цього договору, а саме: забезпечення електричною енергією електроустановок Споживача потужністю 5 кВт, без обмеження обсягу спожитої електричної енергії, що розташовується на території Товариства за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з позовної заяви, позивач просить відшкодувати 36110,75 грн. витрати на генератор, рукав газовідводу, запасні частини, масло, ремонт, бензин за 2017-2020 рр. Дані витрати підтверджуються матеріалами справи (а.с. 36-49). Разом з тим, суд критично ставиться на посилання позивача про необхідність придбання генератора та всіх витратних матеріалів, як наслідок здійснення ремонту, адже постачальник електричної енергії на території місцезнаходження домоволодіння позивача чітко та ясно роз`яснив позивачу способи підключення будинку до електромережі. Витрати здійсненні позивачем з метою придбання генератора не є майновою шкодою. Внаслідок здійснених витрат позивачем були набуті у власність матеріальні цінності для задоволення власних потреб, які з моменту придбання залишаються в його власності. Вказані витрати не можна віднести до витрат, здійснених для відновлення порушеного права на отримання електроенергії від відповідача, який не є її постачальником, а тому вони не є збитками. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування зазначених позивачем збитків, які поніс останній у зв`язку з необхідністю придбання засобів для забезпечення його будинку електропостачання на суму 36110,75 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на паливо (природній газ) на суму 5489,83 грн. На підтвердження розміру своїх витрат на природній газ позивачем надається розрахунок (а.с. 36,37,41). В судовому засіданні не знайшли свого обґрунтуваного підтвердження розрахунки щодо об`єму спожитого палива на 1 годину роботи генератора. Відповідно до технічних характеристик генератора (а.с. 39) номінальні витрати бензину становлять 395 г на 1 годину; зрідженого газу 400 г на 1 годину. Тому, оглянувши розрахунок, наведений в таблиці (а.с.37), суд приходить до висновку, що він не може слугувати доказом у справі, адже не є допустимим та достатнім, в розумінні ст.ст. 78-79 ЦПК. Позивачем не доведено показники потужностей, використаних для розрахунку, що тягне за собою хибність підрахунків. Також суд приймає доводи відповідача щодо недопустимості обрахунку роботи генератора в мотогодинах, оскільки технічними характеристиками передбачено обрахунок виключно у г/кВТ*год. Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість підстав для відшкодування зазначених позивачем збитків, які поніс останній 5489,83 грн. Щодо витрат на ліки та реабілітацію в період з 2018 р. по 2021 р.: Як вбачається з копій виписок № [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебували в стаціонарі на лікуванні в період з 07.09.2018 р. 02.10.2018 р. (позивач) та 15.09.2018-02.10.2018 ( [PERSON] ) у неврологічному відділені №1 КМКЛ №8. Позивачем на обґрунтування витрат на ліки надано розрахунки, відповідно до яких було витрачено: за 2018 р. 18094,97 грн. та відповідні чеки (а.с. 78-113), за 2019 р. 6932,80 коп. та відповідні чеки (а.с. 114-126), за 2020 р. 14723,93 коп. та відповідні чеки (а.с. 127-160), за 2021 р. 5014,26 коп. та відповідні чеки (а.с. 161-165). Позивачем також надано копії рецептів, виписаних для лікування [PERSON] (а.с. 166-167). Згідно з частиною першою\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту першого частини другої\~статті 22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної(майнової) та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень частини першої та другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи внаслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права. Відповідно до\~статті 1167 ЦК України\~\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснив\~Пленуму Верховного Суду України п.9 постанови № 4 від 31.03.1995 р. (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до\~статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Проте в судовому засіданні не знайшли свого прямого підтвердження причинно-наслідкового зв`язку перебування на стаціонарному лікуванні та незаконного відключення від електричної енергії. З матеріалів справи не вбачається обумовленості понесених витрат на лікування та факту відсутності електричної енергії. Відповідно позивачем не було виконано його об`явку щодо доведення всіх фактичних обставин, на які він посилається. За таких обставин, суд приходить до висновку у відмові позову в цій вимозі. Щодо витрат на правничу допомогу в сумі 6500,00 грн. Зазначеним положенням Конституції України кореспондує ст. 15 ЦПК України, нормами якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Одним із принципів цивільного судочинства, який передбачено положеннями ст. 2 ЦПК України є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Виходячи із системного аналізу положень ст.ст. 2, 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що представник [PERSON] адвокат Лисенко Вікторія Володмирівна, звертаючись із позовною заявою, просила стягнути 6500,00 грн. витрат на правничу допомогу. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 07.02.2018 р. між [PERSON] та адвокатом Лисенко Вікторією Володимирівною укладено договір № 10/18 про надання правової допомоги (а.с.66-67), відповідно до додатку до договору № 10/18 адвокатом отримано 2,5 тис. грн. (а.с.68), що підтверджується атком виконанитх робіт (а.с.69). 01.01.2019 р. між [PERSON] та адвокатом Лисенко Вікторією Володимирівною укладено договір № 18/19 про надання правової допомоги (а.с.70-71), відповідно до додатку до договору № 18/19 адвокатом отримано 3 тис. грн. (а.с.72), що підтверджується атком виконанитх робіт (а.с.73). 01.01.2020 р. між [PERSON] та адвокатом Лисенко Вікторією Володимирівною укладено договір № 05/20 про надання правової допомоги (а.с.74-75), відповідно до додатку до договору № 05/20 адвокатом отримано 1 тис. грн. (а.с.76), що підтверджується атком виконаних робіт (а.с.77). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 р. гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної\~постанови свідчить\~про те,\~що вирішуючи\~питання про\~відшкодування витрат\~на професійну\~правничу допомогу,\~суд має\~пересвідчитись що\~заявлені витрати\~є співмірними\~зі складністю\~справи,\~а наданий\~адвокатом обсяг\~послуг і\~витрачений час\~на надання\~таких послуг\~відповідають критерію\~реальності таких\~витрат.\~Також суд\~має врахувати\~розумність розміру\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу та\~чи не\~буде їх\~стягнення становити\~надмірний тягар\~для іншої\~сторони. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 р. (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони. У постанові від 08.04.2020 р. у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду викладеного у постанові від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Враховуючи вимоги діючого законодавства, письмові докази, що містяться в матеріалах справи, складність справи, тривалість розгляду, обсяг виконаних дій, співмірність витрат на правову допомогу із ціною позову, суд приходить до висновку про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Щодо стягнення моральної шкоди у сумі 30000,00 грн.: За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з частинами першою та другою\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до частини першої\~статті 201 ЦК України\~особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене\~Конституцією\~та законами України. Стаття 1167 ЦК України\~передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті\~4,\~22 Закону України "Про захист прав споживачів"). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів. Статті\~4\~та\~22 Закону України "Про захист прав споживачів"\~передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Приписами ст.76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст.77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст.81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 03.07.2018 р. після численних і безрезультатних спроб поновити електропостачання до свого будинку позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання незаконним відключення його будинку від мережі електропостачання, зобов`язання поновити електропостачання відповідачем. Судом було задоволено позов та визнано неправомірними дії Громадської організації садове товариство «СОТКА» по відключенню від мережі електропостачання будинку [ADDRESS] в садовому товаристві «СОТКА», що належить [PERSON] , зобов`язано садівницьке товариство «СОТКА» відновити електропостачання до садового будинку [ADDRESS] в садовому товаристві «СОТКА» та належить [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області залишено без змін. Суд зауважує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 30000 грн., оскільки заподіяння такої шкоди відповідачем доведено належними та допустимими доказами, а саме судовим рішенням. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" наголошується, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п. 58 рішення Європейського суд у справі "Серявін та інші проти України" зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії"). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial