Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: розірвати шлюб укладений з [PERSON] , який зареєстрований 09.06.2017 року у Глухівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №75; спільну малолітню доньку - [PERSON] залишити їй на утриманні та вихованні; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 09.06.2017 року. У даному шлюбі у них з відповідачем народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею в статусі внутрішньо переміщеної особи в даний час та перебуває на її вихованні та повному утриманні. З початку їхнього спільного життя відповідач проводив окремий холостяцький спосіб життя, уникав допомагати їй по домашніх господарських обов`язків, не турбувався донькою. Через два роки відповідач повністю перейшов проживати в найняте ним інше житло та завів стосунки з іншою жінкою. Під час спілкування з відповідачем, вона зрозуміла, що останній немає наміру вчиняти будь-яких дій щодо збереження сім`ї. Таким чином останні три роки вони з відповідачем проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.07.2022 року позовну заяву залишено без руху. 12.07.2022 року позивачем на виконання ухвали від 08.07.2022 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 19.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 01.08.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якої останній повідомляє, що ознайомився із позовною заявою про розірвання шлюбу та повністю згідний із викладеними в ній обставинами., а також просить не надавати строк для їхнього примирення, оскільки примиренні між ними неможливе. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує та просить такі задоволити, та строк на примирення просить не надвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву просить справу розглянути у його відсутності. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 09.06.2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у Глухівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №75, про що видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] від 09.06.2017 року (а.с.4). У шлюбі в подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.6). Судом також встановлено, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин та примирення між ними не можливе, що підтверджується також поданими сторонами заявами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, який позов визнав, що також свідчить про відсутність намірів останнього зберігати шлюб. Таким чином, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про залишення малолітньої доньки на вихованні та утриманні позивачки, суд виходить із наступного. Як встановлено судом, малолітня [PERSON] проживає разом із матірю - [PERSON] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.5, 9). Відтак, виходячи зі змісту даної позовної вимоги та норм Сімейного кодексу України, які регулюють відносини батьків з приводу виховання, утримання та визначення місця проживання спільних дітей, позивач фактично просить залишити проживати дитину із нею. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідач не подав до суду своїх заперечень щодо залишення спільної доньки на вихованні та утриманні позивачки, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з матір`ю, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить суд після розірвання шлюбу залишити їх прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Outcome: approved