Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Парафіївської селищної ради , в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право на завершення приватизації та отримання на його ім`я правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлових та господарських будівель та споруд, кадастровий номер 7421755700:01:001:0502, та земельної ділянки площею 0,2586 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421755700:01:001:0503, що розташовані у [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що [INFO] померла його баба [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки площею площею 0,15 га для обслуговування житлових та господарських будівель та споруд, та земельної ділянки площею 0,2586 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані у [ADDRESS] . Зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті його баби. Ічнянською державною нотаріальною конторою вже заведена спадкова справа №249/2013 після померлої [INFO] [PERSON] 02 травня 2022 року позивачем було подано в Ічнянську державну нотаріальну контору заяву про видачу свідоцтва про права на спадщину на вищевказані земельні ділянки. Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку відсутності документів на право власності на вище наведене майно, про що свідчить лист Ічнянської ДНК від 02 травня 2022 року за №61/02-14 , внаслідок чого він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 01 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу у його відсутності та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Парафіївської селищної ради , у судове засідання не з`явився, однак 02 серпня 2022 року подав до суду заяву (вх.№2694), в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне: [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 0,15 га, надана для обслуговування житлових і господарських будівель, та 0,2586 га, надана для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в смт. Парафіївка Прилуцького району Чернігівської області. Судом також встановлено, що відповідно до листа Ічнянської державної нотаріальної контори №61/02-14 від 02 травня 2022 року вбачається, що Ічнянська ДНК розглянула його заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,15га та 0,2586 га, що розташовані в [ADDRESS]. Повідомила, що відповідно до Закону України "Про нотаріат" та п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 січня 2016 за № 235/5 , видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Тому, для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати в нотаріальну контору оригінали правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки. З копії рішення 25 сесії 5 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 24 вересня 2008 року вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки , площею 0,42га з них: 0,15 га для обслуговування житлових та господарських будівель, 0,27 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] . Із копії листа голови Парафіївської селищної ради №04-02/133 від 14.07.2022 року зазначено, що враховуючи те, що [PERSON] розпочато процедуру приватизації земельних ділянок, але в зв`язку зі смертю не закінчено, рекомендовано позивачу звернутися до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації, так як Парафіївська селищна рада немає правових підстав щодо продовження процедури приватизації земельних ділянок. Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 11.02.2022 вих №Б-360/0-487/6-22 земельні ділянки з кадастровими номерами 7421755700:01:001:0502 та 7421755700:01:001:0503 в Державному реєстрі земель до 01.01.2013 року не реєструвалися. Відповідно відомості про земельні ділянки в автоматичному режимі з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастр у не були перенесені і знаходяться в архівному шарі. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавцем [PERSON] розпочато, але не завершено процедуру приватизації земельних ділянок. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України , до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України , право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України , спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1222 Цивільного кодексу України , спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняв після її смерті спадщину, та вже частину її оформив, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, що у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України , проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» , правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. У випадку, якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» , до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч.3 ст. 116 ЗК ). Таким чином, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній на момент смерті, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved