Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «FIAT FIORINO», номер кузова [NUMBER] , 2011 року випуску у розмірі 71 878 гривень 50 копійок, витрати по оцінці майна у розмірі 800 гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що під час перебування в шлюбі з відповідачем, ними було спільно придбано вище вказане нерухоме майно - автомобіль марки «FIAT FIORINO», який за попередньою домовленістю зареєстрований на відповідача та на даний час є спільним сумісним майном подружжя. Після розірвання шлюбу, 09.09.2020 року відповідач [PERSON] без згоди позивачки здійснив перереєстрацію транспортного засобу «FIAT FIORINO», державний номерний знак [NUMBER] на іншу особу, тому позивачка просить стягнути 1/2 частину вартості вказаного автомобіля, оскільки після відчуження транспортного засобу грошових коштів вона не отримувала. Оскільки, вказане майно було набуте в шлюбі позивача із відповідачем, то воно є спільною сумісною власністю подружжя, що стало підставою для звернення до суду із позовом. 19 лютого 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову з наведених в ньому підстав. Зокрема, у відзиві зазначено, що за позивачкою [PERSON] неможливо визнати право сумісної власності на автомобіль марки «FIAT FIORINO», номер кузова [NUMBER] , 2011 року випуску, оскільки транспортний засіб вибув у власність третіх осіб та є відчуженим. Крім того, звіт про оцінку майна від 09.11.2020 просить не брати до уваги, оскільки вважає що вартість автомобіля не відповідає дійсності та є припущенням, оскільки згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №5879/20/003469 від 08.09.2020 вказаний автомобіль продано за 20 000 гривень 00 коп. Також, відповідач зазначає, що не погоджується з сумою судових витрат понесених позивачкою в зв`язку з розглядом справи, які вона просить стягнути з нього на її користь. Натомість, зазначає, що сам поніс витрати за надання йому правничої допомоги, в зв`язку з пред`явленням [PERSON] даного позову. 25 лютого 2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, де зазначається про те, що оцінюючи всі пояснення та докази [PERSON] , вважають, що позиція та твердження відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Разом з тим, предметом позову [PERSON] є стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, що перебував у спільній сумісній власності сторін, та був відчужений відповідачем на свій розсуд, проти волі іншого з подружжя. Витрати на правову допомогу підтверджено документально і такі відповідають критерію реальності адвокатських витрат. 30 березня 2021 року представник позивача подав до суду письмове клопотання про призначення по справі автотоварознавчої експертизи для визначення ринкової вартості подібного за своїми якостями автомобіля марки «FIAT FIORINO», пасажирський, номер кузова [NUMBER] , 2011 року випуску, об`єм двигуна 1248 кубічних сантиметрів, тип двигуна - дизель, оскільки відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву не погоджується із звітом про оцінку майна, виготовленого ТОВ «Експертне бюро «Рідний Дім». Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 27 травня 2021 року клопотання задоволено та призначено по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя та стягнення компенсації 1/2 частини майна, судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, за клопотанням яких, в подальшому питання поставлені експертам було уточнено ухвалою суду від 10.08.2021. 15 вересня 2021 року на виконання ухвали суду від 27.05.2021 з Київського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України до суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/111-21/30445-АВ від 07.09.2021. В судовому засіданні 28 грудня 2021 року представник відповідача - адвокат Шапошник Є.В. просив призначити по справі додаткову судову автотоварознавчу експертизу, під час якої визначити ринкову вартість транспортного засобу - автомобіля марки «FIAT FIORINO», 2011 року випуску, пасажирський, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1248 кубічних сантиметрів, тип двигуна - дизель, на дату проведення експертизи, оскільки судовим експертом не було вказано точну дату і час проведення огляду автомобіля та доставлення його до криміналістичної лабораторії, в зв`язку з чим сторона відповідача була позбавлена можливості доставити автомобіль для огляду. 29 грудня 2021 року ухвалою суду Богуславський районний суд Київської області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя та стягнення компенсації 1/2 частини майна, призначено додаткову судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, (01601, м.Київ, вул. Володимирська, 15). 08 червня 2022 року на виконання ухвали суду від 29.12.2021 з Київського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України до суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/111-22/3513-АВ від 02.06.2022. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 19 липня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання призначене на 30.08.2022 представник позивача [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі та без участі позивачки, а також зазначив, що позов підтримує та просить стягнути із відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «FIAT FIORINO», 2011 року випуску, пасажирський, номер кузова [NUMBER] , у розмірі 77825 гривень та судові витрати понесені на сплату послуг із оцінки майна та проведення судової експертизи у розмірі 1815 гривень 20 коп., витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати понесені на оплату правничої допомоги адвоката. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання призначене на 30.08.2022 не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та без участі відповідача, витрати понесені на правничу допомогу сторона відповідача не визнає. Суд дослідивши письмові докази по справі вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] виданого 21 квітня 2007 року виконавчим комітетом Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області, актовий запис № 1, який рішенням Богуславський районний суд Київської області від 16 червня 2020 року розірвано. 18 травня 2015 року під час перебування сторін у шлюбі, було придбано автомобіль марки «FIAT FIORINO», державний номерний знак [NUMBER] , 2011 року випуску, який з 05 жовтня 2017 року був зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] від 05.10.2017. З інформації наданої Регіональним сервісним центром МВС в Київській області №31/10-1912 від 22 жовтня 2020 року вбачається, що автомобіль марки «FIAT FIORINO», 2011 року випуску об`єм двигуна - 1248, який був зареєстрований 05 жовтня 2017 року за [PERSON] , було 09 вересня 2020 року знято з обліку для подальшої реалізації. Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-21/30445-АВ від 07.09.2021, середня ринкова вартість автомобіля марки «FIAT FIORINO», державний номерний знак [NUMBER] , 2011 року випуску, пасажирський, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1248 см. куб., тип двигуна дизель, станом на 06.09.2021 становить 155 650 (сто п`ятдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 коп. Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-22/3513-АВ від 02.06.2022 за результатами проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи, ринкова вартість транспортного засобу автомобіля марки «FIAT FIORINO», державний номерний знак [NUMBER] , 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1248 см. куб., тип двигуна дизель, станом на 16.05.2022 становить 146 581(сто сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят одну) гривню 67 коп. Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Так, відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Розглядаючи аргументи сторін, щодо спірного транспортного засобу, суд виходить із наступного: Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватися за письмової згоди другого з подружжя. Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя. Приведені норми чинного законодавства України та досліджені обставини в ході судового розгляду дають підстави зробити висновок про те, що спірний автомобіль був придбаний під час шлюбу подружжя, тобто є їх спільним сумісним майном. Разом з тим, вищезазначені обставини свідчать про те, що відповідач у порушення вимог ст. 68 СК України розпорядився спільним сумісним майном без згоди позивачки [PERSON] до розірвання шлюбу, а саме 09 вересня 2020 року, тобто відбулось вибуття транспортного засобу із спільної сумісної власності подружжя поза волею позивачки [PERSON] та кошти використані [PERSON] у своїх інтересах. Будь-яких доказів на використання коштів від продажу транспортного засобу в інтересах сім`ї відповідачем суду надано не було. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Саме такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц. Отже, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 22, 30постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Із змісту заявлених позовних вимог, які згідно заяви від 06 жовтня 2021 року було збільшено вбачається, що [PERSON] просить стягнути на її користь грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні у розмірі 77 825 гривень 00 копійок. Із дослідженого судом висновку експерта №СЕ-19/111-22/3513-АВ від 02.06.2022 за результатами проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи, який суд приймає до уваги, оскільки експертом досліджувався саме автомобіль, який був спільним сумісним майном подружжя, вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу автомобіля марки «FIAT FIORINO», державний номерний знак [NUMBER] , 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1248 см. куб., тип двигуна дизель, станом на 16.05.2022 становить 146 581 (сто сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят одну) гривню 67 коп. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що транспортний засіб автомобіль марки «FIAT FIORINO», номер кузова [NUMBER] , 2011 року випуску, був придбаний у період шлюбу, суд визнає його об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , проте оскільки відповідач відчужив його без згоди іншого з подружжя, а саме позивачки по справі, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини такого майна, що відповідає позиції Верховного суду викладеної у постанові від 05 жовтня 2020 року по справі №537/78/19, а саме у розмірі 73 290 гривень 84 коп., тобто 1/2 частка вартості від реалізації спірного майна. За таких підстав уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Приліпко О.Д. надавав правничу допомогу позивачці [PERSON] . На підтвердження факту надання правничої допомоги представником позивача - адвокатом Приліпко О.Д. суду надані наступні документи: - Договір від 01 жовтня 2020 року про надання правової (правничої) допомоги; - Акт №01/10 надання послуг правової допомоги відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2020; - Квитанція до прибуткового касового ордера №09/11/20-1 від 09.411.2020 на оплату за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2020 на суму 8 338 гривень 50 коп. Суд, проаналізувавши подані стороною позивача документи на підтвердження витрат на правничу допомогу приходить до висновку, що стороною позивача доведено склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, що входить до предмету доказування в справі. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення із відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 94,17% від суми 8 338 гривень 50 коп., що становить 7852,37 грн., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 791 гривню 78 копійок, витрати по оцінці майна і витрати понесені на залучення експерта у розмірі 1709 гривень 37 копійок. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial