Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС", треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.02.2022 року через застосунок «Дія» довідався, що на нього як на боржника відкрито виконавче провадження, яке перебуває у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича. За допомогою відомостей, що їх викладено в АСВП, стало відомо, що приватний виконавець Пиць A.A. відкрив виконавче провадження ВП № 64390322, за яким він, [PERSON] , перебуває в статусі боржника, а відповідач- ТзОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» в статусі стягувана. Вказане підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 05 лютого 2021 року. Виконавчим документом, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, у постанові про відкриття виконавчого провадження вказано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем 09 жовтня 2020 року за реєстровим номером 73751. На підставі оскарженого ним виконавчого напису з нього підлягає стягнути заборгованість в сумі 18649,00 в користь відповідача- товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС». [PERSON] зазначає, що жодних договорів із фінансовими установами він не укладав, жодних боргів ні перед якими юридичними особами та державою він немає, ніяких поштових відправлень не отримував, в тому числі й будь-які вимоги про сплату (погашення) боргу та постанови приватного виконавця. З тексту оскарженого напису він довідався, що первісний «борг» виник у нього перед товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на підставі кредитного договору 5957/03523 від 17 січня 2020 року. В наступному кредитор відступив право вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛІОН ПЛЮС» на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами (як вказано в виконавчому написі) 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а те у свою чергу відповідачеві товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820- 01 від 05 серпня 2020 року. Як вбачається неодноразово укладалися договори факторингу на право відступлення прав вимоги, на підставі яких в результаті ТзОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» отримало право вимоги по вказаному кредитному договору, однак його як «сторону» кредитних зобов`язань не було повідомлено про здійснення відступлення прав вимоги та заміну кредитора у договірних зобов`язаннях, хоча, як ним вже зазначалось, про наявність таких він категорично заперечує. Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач у судове засідання не з`явилися, про те подав до суду заяву в якій просить суд проводити розгляд цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суду про причини своєї неявки. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суду не повідомили про причини своєї неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 3.1, 3.2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно із пунктом 3.5 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити за зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від І " березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18). Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.10.2018 року по справі № справа № 405/1015/17, провадження № 61-10285св18. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що ним не укладався жодний кредитний договір з відповідачем - ТзОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та іншими фінансовими установами, а відтак відсутня будь-яка заборгованість. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. До суду не подано підтвердження того, що, боржник [PERSON] уклав кредитний договір та, що йому було надіслано договір про відступлення вимоги за кредитним договором укладеним між [PERSON] та ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». А також про те, що в подальшому кредитор відступив право вимог товариству з обмеженою відповідальністю «ГАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а те у свою чергу відповідачеві ТзОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року. Таким чином, можуть виникнути сумніви у безспірності або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року зазначено, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є неправомірним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами. Отже, на момент вчинення виконавчого напису - 09.10.2020 року - набрало чинності судове рішення, яким визнана незаконною та нечинною Постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, якою Перелік був доповнений новим розділом щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Така обставина дає суду підстави дійти висновку про те, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчинення зміни до Переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягненню заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, були визнані нечинними судовим рішенням. Більше того, відповідачем не подано, відзиву на позовну заяву та будь-яких пояснень з приводу позову, що свідчить про необґрунтованість нібито наявної у позивача заборгованості в розмірі 18 649, 00 гривень. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки, між позивачем та відповідачем не уклався жоден кредитний договір, відтак приватний нотаріус не мав жодних правових підстав для винесення оскаржуваного виконавчого напису. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved