Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

[PERSON] 27.06.2022 звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, вони часто сварились та конфліктували, вона підозрює його у зраді подружній вірності, тому в вересні 2021 року припинили подружні стосунки, вона втратила до відповідача почуття любові, подальше збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам, просила розірвати шлюб. В суд [PERSON] не з`явилась, 03.08.2022 подала заяву у якій позов підтримала, покликається про припинення подружніх стосунків з відповідачем, що примирення і подальше збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати, справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, 01.08.2022 подав відзив, у якому позов фактично визнав, просить про розгляд справи у його відсутності та про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подружнє життя не склалось з вини позивачки, вона звинувачувала його у подружній зраді, влаштовувала сварки, тому тривалий час не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. Оскільки сторони в підготовче засідання не з`явились, просили про розгляд справи у їх відсутність, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Враховуючи, що відповідач 01.08.2022 подав заяву у якій позов фактично визнав, суд з огляду на положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження (а.с.6-8) убачається, що сторони в шлюбі з 12.06.2012, мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що вони в вересні 2021 року припинили подружні стосунки. Позивачка [PERSON] , як видно із змісту позову та її заяви до суду від 03.08.2022, покликаючись про припинення подружніх стосунків з відповідачем, що збереження сім`ї неможливе, настоює розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] , що убачається із його заяви до суду від 01.08.2022, теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою. Ураховуючи вищенаведене та інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, суд задоволює позов. Наявність у сторін малолітніх дітей суд оцінює, як обставину, що заслуговує уваги, але з огляду на вищенаведене, не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. У відповідності до положень ст.ст. 139, 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути 992 грн. 40 коп. судових витрат (а.с.1,2).

Outcome: approved