Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

у квітні 2022 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Терехова М.С. звернувся в суд із позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 84703,22 грн., інфляційні втрати в сумі 4054,10 грн., три відсотки річних в сумі 1629,09 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 18.11.2020 року о 19-20 год. в м. Києві по вул. В.Васильківській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. В результаті пригоди був пошкоджений належний позивачу автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] . Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» на підставі полісу № АО2968110. Позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, долучивши до заяви висновок експертного дослідження від 02.12.2020 року, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала суму в розмірі 84703,22 грн. Однак, відповідач листом від 05.07.2021 року відмовив позивачу у здійсненні страхового відшкодування, посилаючись на те, що на вимогу оцінювача автомобіль не було надано для огляду. Позивач вказує, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, не направив свого представника на місце настання страхового випадку та/або місцезнаходження автомобіля, а відтак має сплатити на користь позивача розмір страхового відшкодування в сумі 84703,22 грн., а також в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання відповідач має сплатити на користь позивача інфляційні втрати в сумі 4054,10 грн., та три відсотки річних в сумі 1629,09 грн. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В червні 2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що страховою компанією було правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки, позивачем в порушення вимог ст. 34 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» не було надано транспортний засіб на огляд аварійного комісара, що є порушенням. Позивач своїми діями позбавив можливості в порядку визначеному законом встановити розмір шкоди, а відтак підстав для виплати страхового відшкодування не було. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2022 року, було вирішено відкласти розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклик сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Представник відповідача, надіславши до суду відзив на позов, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 18.11.2020 року о 19-20 год. в м. Києві по вул. В.Васильківській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. В результаті пригоди був пошкоджений належний позивачу автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] . Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» на підставі полісу № АО2968110. 19.11.2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 30.11.2020 року [PERSON] було направлено електронне повідомлення про проведення огляду автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] та необхідності надати зазначений автомобіль для огляду на 04.12.2020 року о 08-30 год. Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 04.12.2020 року, автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] для огляду надано не було, та провести незалежну оцінку було неможливо, в зв`язку з відсутність об`єкта оцінки. Доказів поважності не забезпечення позивачем транспортного засобу для огляду на 04.12.2020 року, матеріали справи не містять, та стороною позивача суду надано не було. Поруч із цим, 07.04.2021 року позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, долучивши до заяви висновок експертного авто товарознавчого дослідження, складеного судовим експертом Ковалем І.М. від 02.12.2020 року, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала суму в розмірі 84703,22 грн. Відповідно до листа від 05.07.2021 року, ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» відмовив позивачу у здійсненні страхового відшкодування, посилаючись на те, що на вимогу залученого страховиком оцінювача ФОП [PERSON] позивачем у визначену дату та час не було надано для огляду пошкоджений автомобіль для огляду, що унеможливило визначення заподіяного розміру шкоду, та є підставою для відмови у виплаті відшкодування. Позивач, не погоджуючись із вказаною відмовою, зазначає, що страхова компанія має виплатити йому страхове відшкодування за його заявою, до якої було долучено належні докази, які підтверджують вартість завданого збитку, а тому він вимушений звернутись до суду із даним позовом. Заперечуючи проти позовних вимог сторона відповідача вказувала на те, що позивачем не було дотримано вимог закону, не надано на огляд пошкоджений транспортний засіб, що унеможливило належне визначення страховою компанією розміру завданих збитків, а відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 цього закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Статтями 33, 34 цього закону передбачено порядок звернення у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. Водій невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, відповідно до вимог Закону. Відповідно до ст. 33.3 зазначеного закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Відповідно до ст. 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їхні працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. З матеріалів справи вбачається, що відповідача було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду позивачем - 19.11.2020 року. Впродовж 10 робочих днів, тобто 30.11.2020 року, - відповідачем було призначено оцінювача, яким було направлено позивачу повідомлення про необхідність надання автомобіля на огляд. Однак, автомобіль в призначену дату та час позивачем надано на огляд не було, що зумовило неможливість проведення представником відповідача оцінки завданих збитків, та доказів поважності ненадання автомобіля на огляд матеріали справи не містять. Крім того, позивач без наявності передбачених законом підстав та не дочекавшись встановлених законом строків, - із власної ініціативи самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди, що є порушенням встановлених вимог закону. Вбачається, що позивачем було порушено п. 33.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язку власника пошкодженого майна забезпечити призначеному страховиком представнику можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортного засобу). Таким чином, позивач порушив порядок отримання страхового відшкодування, що призвело до неможливості призначення страховиком розміру завданої шкоди. Відповідно до п. 37.1.3. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. За таких обставин, суд вважає, що відмова відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування відповідала вимогам закону. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог в частині неправомірності відмови страхової компанії у виплаті позивачу страхового відшкодування не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, відповідачем було доведено, що позивачу було законно відмовлено у виплаті страхового відшкодування з огляду на порушення, останнім, порядку отримання відшкодування, що унеможливило визначення відповідачем дійсного розміру заподіяної шкоди, а відтак позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування є безпідставними та в їх задоволенні слід відмовити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення страхового відшкодування, а відтак відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки, зазначені вимоги є похідними від первісної позовної вимоги, в задоволенні якої, на переконання суду, слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed