Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

15 червня 2022 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у частці у розмірі 1/3 частки від всіх його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від дня звернення до суду із заявою і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. Позов мотивує тим, що 08.08.2003 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був розірваний на підставі рішення суду від 04.07.2011. Вказує, що син повністю знаходиться на її утриманні. 7 липня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 13 липня 2022 року просив закрити провадження у справі, мотивуючи тим, що відповідач 21.06.2022 добровільно перерахував кошти за навчання сина у розмірі 6\~850,00 грн, решту половини суду за навчання у 2023-2024 роках у розмірі 7\~600,00 грн. заплатить добровільно. Крім того, зауважив, що 16.06.2022 відповідач добровільно перерахував на рахунок сина 10\~000,00 грн. вказав, що відповідач в подальшому може платити аліменти на дитину, окрім плати за навчання, не більше ј частини від усіх свої доходів. Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON] , постановив відхилити останнє, як необґрунтоване в силу ст. 53 ЦПК України. 13 липня 2022 року на адресу суду представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За наслідками розгляду вказаного клопотання суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч.6 ст.279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. В силу ст. 19 ЦПК України справи про стягнення аліментів є малозначними справами. При цьому, суд зазначає, що згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, що, в свою чергу не позбавляє сторін протягом встановленого строку подавати заяви по суті справи, клопотання з процесуальних питань та необхідні докази. Відповідач, надіславши через свого представника адвоката Повха О.М., відзив на позов, скористався правом на подання заяви по суті справи, у якій наведено заперечення на позов та аргументи на підтримання своєї правової позиції по суті спору. За вказаних обставин підстав для заслуховування особистих пояснень сторін у судовому засіданні суд не вбачає. Клопотань, розгляд яких не можливий без участі сторін, до суду не надходило. Отже, враховуючи вказані норми ЦПК України, зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, які не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, відсутність підстав для переходу з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача є необґрунтованим та безпідставним, а тому вважає необхідним відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 08.08.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 липня 2011 року у справі №2-3261/11 шлюб було розірвано (а.с. 4). Від шлюбу у сторін є спільний син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2014 у справі №161/10217/14-ц постановлено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 25.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). 15 листопада 2014 року відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища (а.с. 6). Син [PERSON] на момент вирішення спору є повнолітнім (а.с. 3) та навчається на денній платній формі у Відокремленому структурному підрозділі «Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій», що стверджується довідкою № 205 від 19 травня 2022 року (а.с. 7). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Статтею 199 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) визначено, що якщо\~повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стаття 182 СК України\~визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Частиною другої\~статті 200 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що з відповідача на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2014 у справі №161/10217/14-ц постановлено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 25.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). У зв`язку з досягненням [PERSON] повноліття, стягнення аліментів на його утримання з відповідача припинено. [PERSON] набув повноліття та не досяг віку 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з навчанням. Так, відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо неможливості працевлаштуватися чи заборону працювати у зв`язку із захворюванням. Таким чином, суд приходить до переконання, що утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обов`язком батьків. Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання, працевлаштуватися він не має змоги у зв`язку з навчанням, матеріальне становище матері позивачки [PERSON] , а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. З врахуванням наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у частці у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі даної позовної заяви 15 червня 2022 року і до закінчення ним навчання, але не\~більше, ніж\~до досягнення\~ним 23-річного\~віку за\~умов продовження\~навчання, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітнього сини, виходячи із засад розумності та справедливості. Решта доводів та заперечень сторін не спростовують висновків суду. При цьому, суд зауважує, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Крім того, суд звертає увагу на те, що надання дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Відповідно до ст. 191\~Сімейного\~кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 661,60 грн. судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: partial