Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

02 серпня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулись заявники із вищевказаною заявою окремого провадження, в якій просили суд видати обмежувальний припис відносно заінтересованої особи строком на шість місяців із покладенням на кривдника обов`язків у вигляді заборони наближатися на 100 м до місця фактичного проживання заявників, а також заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) заявників у кв. [ADDRESS] . Вимоги мотивовані тим, що заінтересована особа [PERSON] , який є сином та братом заявників [PERSON] та [PERSON] відповідно, протягом 2020-2021 років неодноразово вчиняв психологічне та фізичне домашнє насильство відносно заявників, за що відносно нього видавався терміновий заборонний припис, а також він двічі у 2021 році притягався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, відносно нього також розпочато кримінальне провадження. За таких обставин, посилаючись на те, що [PERSON] у 2022 році, намагаючись виставити себе потерпілим, неодноразово звертався до поліції зі скаргами, спрямованими на притягнення його матері заявника [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього психологічного насильства відносно нього, а провадження за вказаними скаргами закривалось судом, заявники просили задовольнити їх заяву в повному обсязі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі окремого провадження, розгляд якої призначено у судове засідання. В судовому засіданні заявники вимоги своєї заяви підтримали, наполягали на їх задоволенні в повному обсязі. Заінтересована особа в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що саме заявники провокують його і вчиняють конфлікти із ним, ображають його та його дружину. Вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до напутнього висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що заінтересована особа у справі [PERSON] є сином та братом заявників [PERSON] та [PERSON] відповідно, що встановлено судом у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України, а також вбачається зі змісту копії протоколів про адміністративне правопорушення і постанов суддів, ухвалених за наслідками розгляду таких протоколів. Також судом встановлено, що заявники зареєстровані та фактично мешкають у кв. [ADDRESS] частка у праві власності на яку належить заінтересованій особі, однак [PERSON] за вказаною адресою з 2022 року не проживає, фактично мешкаючи за адресою [ADDRESS] . Викладені обставини встановлені судом у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України, а також підтверджуються копіями паспортів заявників, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта №565 від 20 лютого 2020 року у заявника [PERSON] було виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на тулубі та верхніх кінцівках, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких при ударі об такий (такі), можливо в термін, який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. За твердженням заявників такі тілесні ушкодження були спричинені [PERSON] її сином [PERSON] 19 лютого 2020 року в ході конфлікту з матір`ю за місцем її мешкання. Заінтересована особа в судовому засіданні вказані обставини не заперечував. 13 жовтня 2021 року постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська у справі №199/7889/21 (провадження №3/199/4137/21) [PERSON] визнано винуватим за ст.173-2 ч.1 КУпАП у вчиненні 23 вересня 2021 року близько 19 години 00 хвилин за адресою [ADDRESS] домашнього насильства психологічного характеру відносно його сестри [PERSON] , яке виявилось у вчиненні сварки, висловленнях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. На правопорушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави. Постанова судді набрала законної сили 25 жовтня 2021 року. Копія постанови наявна у даній цивільній справі. 01 грудня 2021 року постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська у справі №199/9521/21 (провадження №3/199/4987/21) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні 26 липня 2021 року о 15 годині 00 хвилин за адресою [ADDRESS] домашнього насильства психологічного характеру відносно його матері [PERSON] , тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП. Однак провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова судді набрала законної сили 14 грудня 2021 року, а її копія наявна у матеріалах даної цивільної справи. 04 грудня 2021 року на підставі постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська у справі №199/9521/21 щодо наявності в діях [PERSON] ознак складу кримінального правопорушення, порушено кримінальне провадження №12021046630000615 за ст.125 ч.1 КК України, потерпілою значиться [PERSON] . Викладене підтверджується копією витягу з ЄРДР. Зі змісту відтвореного та дослідженого в судовому засіданні звукозапису, наданого заявниками, підтверджено висловлювання [PERSON] на адресу його матері погрози, що полягала у завданні шкоди її життю та здоров`ю. За поясненнями заявників саме вказаний звукозапис із погрозою і став підставою для початку вищевказаного кримінального провадження №12021046630000615. Також судом з`ясовано, що [PERSON] неодноразово звертався до поліції зі скаргами на свою мати [PERSON] з вимогами про притягнення її до відповідальності за вчинення правопорушень, зокрема домашнього насильства. За наслідками таких звернень відносно [PERSON] 13, 21 квітня, 30 травня 2022 року працівниками поліції складались протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП, які направлялись до суду для розгляду по суті. Викладене підтверджується копіями заяв та протоколів. 28 квітня 2022 року постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська у справі №199/1929/22 (провадження №3/199/1091/22) [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, а саме у вчиненні відносно сина [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру. При цьому на підставі ст.22 КУпАП [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, в силу малозначності скоєного нею правопорушення. Викладене підтверджується копією відповідної постанови, яка набрала законної сили 10 травня 2022 року. 12 травня 2022 року постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська закрито провадження у справі №199/2254/22 (провадження №3/199/1286/22) про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП, відносно [PERSON] у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного правопорушення. Наведене підтверджується копією означеної постанови, яка за наслідками апеляційного перегляду залишена без змін та набрала законної сили 14 червня 2022 року. 06 липня 2022 року постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська у справі №199/1929/22 (провадження №3/199/1091/22) [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення 11 квітня 2022 року за адресою [ADDRESS] домашнього насильства психологічного характеру відносно її сина [PERSON] . Викладене підтверджується копією постанови судді. Крім того, на підставі відтворення та дослідження в судовому засіданні наданих [PERSON] в якості доказів звуко- та відеозаписів судом з`ясовано, що у 2022 році, зокрема у квітні місяці, неодноразово між учасниками справи виникали сварки та конфлікти, які за своїм змістом носять обопільний характер, полягають у проявах агресії та висловлюванні образ і заявниками, і заінтересованою особою один стосовно одного. При цьому, як вбачається з пояснень учасників справи та змісту вказаних записів, конфлікт триває між його сторонами вже тривалий час, а виник з приводу користування спільним майном кв. [ADDRESS] , частка у праві власності на яку належить [PERSON] , і де проживають заявники. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями ЦПК України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, за змістом ст.ст.350-2, 350-3 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Аналогічні положеннями містить норма ст.26 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст.1 ч.1 п.п.3, 4, 6, 8, 14, 17 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно ст.3 ч.2 п.п.7, 11 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: батьки (мати, батько) і дитина (діти), рідні брати і сестри. Нормою ст.24 ч.1 п.2 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Положеннями ст.1 ч.1 п.7 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами 2, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ч.2 ст.350-6 ЦПК України встановлено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Частиною 3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Аналогічні положення містить норма ст.350-8 ч.2 ЦПК України. За змістом ст.ст.10, 13, 81, 294 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожний учасник справи повинен довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожний учасник справи несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви окремого провадження, ґрунтуючи своє рішення на наступному. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Тимчасові обмеження прав особи, що здійснює домашнє насильство, мають бути пропорційними меті застосування щодо неї обмежувального припису. Строк дії обмежувального припису має бути пропорційним і достатнім та визначається судом із урахуванням оцінки ризиків. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року по справі №756/3859/19, від 24 жовтня 2019 року по справі №415/10120/18, від 26 лютого 2020 року по справі №154/1692/19, від 20 травня 2020 року по справі №673/1607/19, від 11 березня 2021 року по справі №463/2162/20, від 30 червня 2021 року по справі №361/4690/20, від 14 липня 2021 по справі №646/3036/20. Окрім того, при вирішенні справ зазначеної категорії справ сліду враховувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису (постанова Верховного Суду від 26 вересня 2019 року по справі №452/317/19-ц). Електронні докази у вигляді смс-повідомлень та запису телефонних розмов на підтвердження факту вчинення психологічного насильства повинні враховуватися судом для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи (постанова Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі №159/4550/19). А тимчасове обмеження права власності або користування кривдника житловим приміщенням з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи-кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою останнього (постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року по справі №754/11171/19, від 17 лютого 2021 року у справі №766/13927/20-ц).

Outcome: dismissed