Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

20.06.2022 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 14.07.2012 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Вони близько двох років проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище. Ухвалою суду від 19.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Повідомлення про дату, час і місце розгляду справи сторонам було направлено у відповідності до вимог ЦПК України за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Позивачка надала суду заяву про те, що вона підтримує позов, просить його задовольнити і не заперечує проти заочного розгляду справи. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Ухвалою суду від 11.08.2022 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14.07.2012 року відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 163, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2012 року. За час сімейного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Позивачкою не заявлено про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved