Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання, посилаючись на те, що являється батьком відповідача та просить стягувати на його утримання у зв`язку з непрацездатністю в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно. За рішенням народного суду Чемеровецького району від 25.07.1974 року він сплачував в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку до їх повноліття. На протязі життя він допомагав дочці матеріально, під час навчання та під час сімейного життя, також в 2013 році допомогав грошовими коштами внуку. Після смерті його дружини в листопаді 2021 року, його здоров`я погіршилося, в квітні 2022 року переніс операцію, матеріально стало важче, дочка відмовляється допомагати і навіть не телефонує. Для того, щоб найняти людину по догляду, йому необхідно оплачувати 6 000 тисяч гривень щомісячно, пенсії не буде вистачати, так як необхідно купувати продукти харчування, ліки та сплачувати комунальні послуги. В зв`язку із тим, що він сплачував аліменти на утримання відповідачки до її повноліття та надавав матеріальну допомогу в її подальшому житті, вважає що вона частково повинна надавати кошти на його догляд і проживання. Оскільки відповідач ніде не працює, тобто має мінливий заробіток, нерегулярний, просить стягувати в його користь кошти у твердій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно. Ухвалою судді від 17.05.2022 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду позовну заяву, визначено спрощений позовний порядок його розгляду. У відзиві на позов відповідач просить відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю. Посилається на те, що наявність судового рішення від 25.07.1974 року про стягнення аліментів на двох дітей з позивача не підтверджує сам факт сплати ним цих аліментів. Відповідач тоді була дитиною і не може знати чи мати їх дійсно отримувала від батька на утримання її з братом, чи була заборгованість. Позивач після розлучення з її мамою жодним чином не брав участі у її вихованні, не спілкувався з нею як батько, не зустрічався, тобто він повністю самоусунувся від участі в її житті. При житті в шлюбі з її мамою, їй як дитині було нанесено важку моральну травму, яку вона до цих пір пам`ятає, а саме сильне побиття ним матері. Тільки коли вона стала дорослою і після смерті матері вона з ним почала спілкуватись. В батька хороший майновий стан, високий розмір пенсії, він користується пільгами на оплату комунальних послуг, у власності є квартира та будинковолодіння в селі, а також депозитні рахунки з коштами. Жодних доказів, що підтверджують поганий чи не задовільний майновий стан позивач не надав. Відповідач ніде не працює, жодних доходів не має, живе в домоволодінні чоловіка, який отримав його у спадщину, жодного майна чи коштів на депозитах немає. Народила і виховала 4-х дітей, живе на утриманні чоловіка, часом допомагають діти. Позивач [PERSON] в судове засідання 08.08.2022 року не з`явився, 27.06.2022 року подав до суду заяву про слухання справи в його відсутності в зв`язку із станом його здоров`я, позовні вимоги підтримує, просив їх задоволити. Представник позивача [PERSON] адвокат Книш Р.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Додатково пояснив, що позивач звернувся з даним позовом з метою звернути на себе увагу дочки, оскільки вона не звонила та не цікавилась ним, хоча він склав заповіт на все своє майно в її користь. Відповідач [PERSON] в судове засідання 08.08.2022 року не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов не визнає повністю, просить відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні 20.07.2022 року підтримала доводи, викладені у відзиві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Студена М.М. в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позову з підстав, наведених у відзиві. Доповнила, що в позивача розмір пенсії є досить високий та наявні пільги по сплаті комунальних платежів, тому підстав для задоволення позову немає. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України) повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Норми СК України, які стосуються утримання повнолітніми дітьми своїх батьків, не передбачають визначення осіб, які є непрацездатними. При цьому, згідно ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Також у абз. 16 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказано, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України). Відповідно до ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.2022 року, повторно виданого Гусятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.22). Рішенням народного суду Чемеровецького району від 25 липня 1974 року вирішено стягувати з [PERSON] , 1939 року народження, в користь [PERSON] , жительки с. Вільхівці, Чемеровецького району, аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку до їх повноліття, починаючи з 19.VIІ.1974 року (а.с.3). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2021 року виданого Гусятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.23). Допитана у судовому засіданні як свідок відповідач [PERSON] суду пояснила, що з дитинства позивач від неї відвертався, вона пам`ятає знущання з матері. Її батько матеріально забезпечений та не потребує матеріальної допомоги, має пенсію, пільги, квартиру, хату, депозити в банках. Два рази до нього ходить жінка на безоплатній основі. Після смерті його дружини, вона сказала, що буде приїжджати з м.Копичинець в [PERSON] , коли їй буде виходити, щоб допомагати, однак він на це сказав, що вона буде приїжджати як він скаже і поставив їй ультиматум. По телефону обзиває її, проклинає. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є внучкою [PERSON] та довгий час спілкувалася з дідом. На початку війни він по телефону погрожував, що буде подавати на маму аліменти, на що вона сказала, що мама грошей не має, однак позивач сказав хай йде місто замітає. Вважає, що йому ніякої допомоги не потрібно, він отримує пенсію, казав, що має депозити, приходить жінка варити їсти двічі в тиждень. Він сам не хотів, щоб вона( [PERSON] ) до нього їхала, по телефону він обзивав їх та кляв, говорив, що помститься. Ліків дороговартісних він не приймає, має лише тиск. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснив, що доводиться чоловіком [PERSON] та коли з дружиною [PERSON] були в гостях в [PERSON] , він розповідав, що він багатий чоловік, має депозит в банку. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом в постанові від 10.10.2018 року у справі №301/160/17, необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому, до уваги має братися отримання батьками пенсії, держаних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Таким чином сам по собі факт непрацездатності позивача не свідчить про наявність у останнього потреби в отриманні матеріальної допомоги. При цьому потреба в матеріальній допомозі батьків має визначатися залежно від наявності або відсутності прожиткового мінімуму. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати КЦС у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Як встановлено у судовому засіданні, позивачеві [PERSON] призначено пенсію по вислузі років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ», про що свідчить копія посвідчення №1649 від 29.12.1998 року, виданого Управлінням МВС України в Тернопільській області (а.с.4). Ухвалою суду від 20.07.2022 року за клопотанням представника відповідача витребувано з Гусятинського відділення обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Тернопільській області та Гусятинського відділу соціального забезпечення №3 Управління соціального захисту населення Чортківської РДА в Тернопільській області інформацію про розмір пенсії та розмір отримуваних пільг. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за №1900-0902-7/20473 від 29.07.2022 року слідує, що розмір пенсії [PERSON] за вислугу років за період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року включно становить 63 168,88 гривень (а.с.110-111). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено на 2022 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривень, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні. Отже, доходи позивача забезпечують йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. При цьому з матеріалів справи не вбачається та судом не встановлено, що [PERSON] несе значні витрати на придбання продуктів харчування, лікування, оплату комунальних послуг, що перевищують його доходи, і, відповідно, що він потребує матеріальної допомоги. Згідно довідки №81 від 21.04.2022 року виданої КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради, слідує, що [PERSON] , 1939 року народження, станом на 21.04.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділі з 11.04.2022 року по даний час із діагнозом: «Правобічна набута пахова грижа (операція 12.04.2022 року)» (а.с.5). Згідно довідки про розмір отриманої пільги в грошовій формі № 369 від 25.07.2022 року, виданої Гусятинським відділом соціального забезпечення №3 Управління соціального захисту населення Чортківської РДА в Тернопільській області слідує, що розмір отриманих [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року пільг в грошовій формі становить 3 180,37 гривень (а.с.115). Із відповідді КУ «Центр надання соціальних послуг» Гусятинської селищної ради №67 від 11.07.2022 року випливає, що позивач перебуває на обліку та отримує послуги у відділенні соціальної допомоги вдома по даний час. Соціальний робітник відвідує два рази на тиждень згідно графіку та оцінки потреб на безоплатній основі(а.с.80) Позивач є власником Ѕ частини квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.81) та домоволодіння, розташованого в с.Вільхівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, право власності за позивачем станом на даний час ще не зареєстроване, що визнає сторона позивача та у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає. Окрім того, суд бере до уваги ту обставину, що в позивача є ще повнолітній син [PERSON] , [INFO] , до якого вимоги про стягнення аліментів не заявляються. Із матеріалів справи видно, що відповідач не працює(а.с.50-51); згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №302447709 від 10.06.2022 року про наявність нерухомості в [PERSON] відомості відсутні (а.с.44). [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.46, 47, 48, 49). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України(ч.1 ст. 81 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.4ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України). Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить висновку, що позивач, який є пенсіонером, непрацездатною особою, має регулярний дохід у вигляді пенсії, розмір якої перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для непрацездатної особи, доказів, які б підтверджували що він потребує матеріальної допомоги та про наявність у нього витрат, що перевищують доходи, суду не надав, матеріали справи їх не містять. Суд дійшов висновку, що [PERSON] не довів належними, допустимими та достовірними доказами обставини, передбачені статтею 202 СК України, які є підставою для стягнення аліментів на утримання останнього, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed