Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 травня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів відповідно із актовим записом за №531. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що у шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , [INFO] народилася дочка [PERSON] . Однак, його із відповідачкою сімейне життя не склалося, внаслідок чого близько трьох років внаслідок вони разом не проживають, не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження о 9 год. 15 хв. 23 серпня 2022 року, з викликом сторін. Відповідачка [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подавала. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві. Просив суд шлюб розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечила, вказала, що згідна на розірвання шлюбу. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] одружилися 31 травня 1997 року відповідно із актовим записом за №531, зробленим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів, яким 31 травня 1997 року видане Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , [INFO] народилася дочка [PERSON] . Сімейне життя сторін не склалося, внаслідок чого впродовж тривалого періоду часу близько трьох років позивач та відповідачка разом не проживають, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. У зв`язку із чим позивач вважає подальше спільне подружнє життя неможливим, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, оскільки сторони впродовж тривалого періоду часу разом не проживають, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладається на відповідача, тому із відповідачки в користь позивача підлягає до стягнення 992,40 гривень судового збору сплаченого ним при зверненні до суду із позовною заявою. На підставі наведеного та

Outcome: approved