Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позов покликається на те, що є співвласником будинку, за адресою [ADDRESS] . Даний будинок перебуває у спільній частковій власності. Позивачці належить 10/100 даного будинку відповідно до витягу про право власності на майно. До 2017 року даний будинок був багатоквартирним. Позивачка та відповідач проживали та були зареєстровані за адресою [ADDRESS] У 2017 році будинок був знятий з балансу Львівської міської ради, та позивачка із мешканцями даного будинку стали його співвласниками. На підставі спільної заяви та висновку були визначені частки у даному будинку, оформлено технічний паспорт та позивачкою 09.10.2017 року було зареєстровано право власності на 10/100 даного будинку. З відповідачем сторони перебували у шлюбі, з 2004 року. Через зловживання відповідача алкоголем та азартними іграми, відповідач став агресивний, неоднорозово бив її, сім`я розпалась. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27.03.2015 року. Відповідач зареєстрований у будинку, співвласником якого є позивачка, проте з вересня 2014 року у даному будинку не проживає, оскільки має іншу сім`ю. Місце реєстрації відповідачів у житловому будинку позивача не пов`язане з їх фактичним місцем проживання, однак сам факт реєстрації відповідачів у спірному житлі, без фактичного проживання у ньому, враховуючи намір позивача, як власника, вільно володіти, користуватися, а також розпорядитися таким житлом, перешкоджає у повноцінній реалізації права власності. 26.05.2021 представник позивача [PERSON] подала уточнення до позовних вимог, у яких зазначає, що враховуючи наявну технічну документацію на будинок, яка знаходиться у матеріалах справи та яка підтверджує зміни технічного стану будинку, яка відбулася після реєстрації відповідача в такому майні, вважає за необхідне уточнити позовні вимоги та викласти їх в наступній редакції: визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 12 січня 2021 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 березня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористався. З метою забезпечення розумних строків провадження у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до договору дарування квартири від 25 квітня 2008 року [PERSON] (дарувальник) подарував, а [PERSON] (обдарована) прийняла у дар квартиру [ADDRESS] . Згідно з витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 244068766 від 11.02.2021, [PERSON] належить 10/100 спільної частки житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки, виданої ЛКП ''Львівський ліхтар'' №1777 від 08 жовтня 2020 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акту від 08 жовтня 2020 року, підписаного жителями будинку [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] та за участі працівників ЛКП ''Львівський ліхтар'' [PERSON], [PERSON] , [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , зареєстровані, але не проживає - [PERSON] з 2014 року. Відповідно до акту від 12 квітня 2018 року, підписаного жителем будинку [ADDRESS] , що у м. Львові: [PERSON] та за участі працівників ЛКП ''Львівський ліхтар'' [PERSON], [PERSON] , [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , зареєстровані, але не проживає - [PERSON] . Відповідно до акту від 12 лютого 2018 року, підписаного жителем будинку [ADDRESS] , що у м. Львові: [PERSON] та за участі працівників ЛКП ''Львівський ліхтар'' [PERSON], [PERSON] , [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , зареєстровані, але не проживає - [PERSON] . Відповідно до акту від 21 червня 2018 року, підписаного жителем будинку [ADDRESS] : [PERSON] та за участі працівників ЛКП ''Львівський ліхтар'' [PERSON], [PERSON] , [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , зареєстровані, але не проживає - [PERSON] . Відповідно до акту від 05 вересня 2018 року, підписаного жителем будинку [ADDRESS] : [PERSON] та за участі працівників ЛКП ''Львівський ліхтар'' [PERSON], [PERSON] , [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , зареєстровані, але не проживає - [PERSON] з вересня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК, ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.4 ст.156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно ст.72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Враховуючи вищевикладене, оскільки встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2015 року, наміру проживати в будинку не висловлював, вселитися не намагався, жилим приміщенням, як постійним місцем свого проживання не цікавився, витрат на утримання житла не ніс, доказів протилежного відповідачем не подано, а його реєстрація в спірному будинку позбавляє позивача можливості у повній мірі реалізувати своє право власності, суд, дослідивши належним чином питання дотримання балансу інтересів між захистом права власності позивача на спірний будинок та правом відповідача, як колишнього члена її сім`ї, на користування цим житлом, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved