Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом до Личаківського районного суду м.Львова. Свої вимоги мотивував тим, що співвласниками багатоквартирного будинку №39 в створено ОСББ «Пасічна-39В», затверджений статут, встановлений розмір та порядок сплати членських внесків. Так, рішенням загальних зборів від 28 січня 2016 року затверджено тариф на утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 4,1746 грн. нарахування за яким розпочались з 31 серпня 2016 року. Власники квартир зобов`язані сплачувати за отримані послуги, виконувати рішення загальних зборів. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . За період з 31 серпня 2016 року по 30 вересня 2021 року [PERSON] нараховано суму для сплати за житлово-комунальні послуги в розмірі 29 987,74 грн.. Сплачено за цей період 10 743,18 грн. Заборгованість становить 19 244,56 грн. У добровільному порядку така заборгованість не сплачується. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 19 244,56 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 30 грудня 2021 року матеріали цивільної справи передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області для розгляду за підсудністю. На підставі автоматизованого розподілу судових справ справу 17 травня 2022 року передано до провадження судді Пінкевич Н.С. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2022 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений строк заперечення проти такого порядку не надіслали. 25 липня 2022 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з позовом, відповідач вказав, що складовою платежу по утриманню будинку і прибудинкової території є витрати на ремонт будинку, які повинні бути надані споживачу та ним спожиті. Законом встановлений обов`язок сплачувати лише за спожиті житлово-комунальні послуги. У порушення вимог закону позивач послуги з ремонту даху та системи водопостачання/водовідведення не надавав або надав неякісно. Наявність течі даху та проблеми з водовідведенням підтверджується поданими ним фото. Він неодноразово звертався до ОСББ з усними та письмовими скаргами, які залишились без виконання та будь-якого реагування. Тому він за свій власний кошт був вимушений проводити ремонті роботи та сплачувати свої кошти всього на суму 5441,85 грн. (система водопостачання) та на суму15993,60 грн. (ремонт даху). Такі витрати є більшими, ніж заявлені позовні вимоги. Вважає вимоги позивача необґрунтованими та незаконними. Просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, що виникли між сторонам, врегульовані положенням статей 319, 322, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». При розгляді справи судом встановлено, що згідно пункту 1 розділу 1 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пасічна-39В», затвердженого рішенням загальних зборів співвласників протоколом від 20 вересня 2010 року, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пасічна-39В» створено власними квартир та/або приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до п.п.1.3, 2.5, 5.8, 11.3 Статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пасічна-39В», сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів у розмірах і в строки, що визначені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. З даних Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що керівником ОСББ «Пасічна-39В» є [PERSON] ; основний вид діяльності - комплексне обслуговування об`єктів. Протоколом №2 Загальних зборів ОСББ «Пасічна-39В» від 28 січня 2016 року затверджено кошторис об`єднання та запроваджено тариф на утримання будинку і прибудинкової території, який становить 4,1746 грн. та нарахування за яким розпочалось з 31 серпня 2016 року. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За період з 31 серпня 2016 року по 30 вересня 2021 року по квартирі відповідача нараховано до сплати за житлово-комунальні послуги 29 987,74 грн. За вказаний період надійшло оплати в розмірі 10 743,18 грн. Вищевказані обставини не оспорювались сторонами при розгляді справи. Відповідно розділу 5 Статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пасічна-39В», затвердженого протоколом загальними зборами співвласників будинку по [ADDRESS] в від 20 вересня 2010 року, рішення на загальних зборах приймаються шляхом голосуванням. Рішення уважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники 2/3 голосів від загальної кількості голосів членів об`єднання, які присутні на загальних зборах. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд уважається прийнятим, якщо за нього проголосувало 2/3 голосів присутніх на зборах членів співвласників. Положеннями статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. За змістом статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Статтею 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Статтею 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачені права Об`єднання, серед яких останнє має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Статтею 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" установлено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Статтею 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" унормовано, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Як вказувалось, 28 січня 2016 року загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку «Пасічна-39В» затверджено внесок на утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 4,1746 грн/м2 загальної площі квартири/нежитлового приміщення. Пунктами 5, 10 частини 1 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до Статуту ОСББ «Пасічна-39В» сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів у розмірах і в строки, що визначені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Як убачається з матеріалів справи, станом на 30 вересня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 19 244,56 грн. Дана сума відповідачем у відзиві не оспорюється. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно пунктів 5, 12 статті 7 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS] , є споживачем послуг, які надаються чи надання яких забезпечується позивачем, оскільки фактично користується житлово-комунальними послугами, відтак має оплачувати вартість фактично отриманих житлово-комунальних послуг з моменту їх фактичного використання. Частиною першою статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону. Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Доводи скаржника в частині незаконності нарахування йому платежів через ненадання послуг, суд відхиляє, оскільки належних та допустимих доказів у встановленому законом порядку не надано. Подані копії скарг, адресовані голові ОСББ не містять доказів відправлення та отримання їх позивачем по справі. З поданих фото також неможливо встановити коли, за яких обставин вони були зроблені, якого саме об`єкту вони стосуються, чи повідомлявся позивач про проведення будь-яких дій, робіт, чи складались акти щодо аварійності даху, водопостачання, тощо. Також суд не приймає твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку на сплату житлово-комунальних послуг, оскільки ні статутом ОСББ, ні чинним законодавством не передбачено звільнення від сплати через проведення ремонтних робіт за власний кошт. З поданих матеріалів взагалі не можливо встановити за яких причин виникли проблеми з водопостачанням та необхідністю ремонтувати дах. Чи звертався відповідач до позивача щодо зарахування витрачених коштів на ремонт за житлово-комунальні послуги, чи йому було відмовлено, або чи звертався щодо повернення таких коштів. Суд звертає увагу, що відповідно до правових позицій Верховного Суду України відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №916/3566/13). Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Відповідно до частин першої та другої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами (стаття 67 ЖК України). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2013 року № 970 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі» (далі - Порядок). У пункті 11 Порядку вказано, що у разі надходження актів-претензій від споживачів про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення, проводиться перерахунок (протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії). Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Проте відповідач, заперечуючи проти позовних вимог позивача не надав суду належних та допустимих доказів, що спростовували б отримання ним відповідних комунальних послуг (водопостачання, водовідведення, ремонт даху), або надання таких послуг не в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 2270 грн., підлягають стягненню на його користь з відповідача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved