Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вищезазначеним позовом\~до відповідача\~ [PERSON] \~та просить\~суд стягнути\~з відповідача\~аліменти на\~свою користь\~та на\~своє утримання\~в розмірі\~ј частки\~його доходів,\~до закінчення\~нею навчання, посилаючись на відсутність добровільної допомоги зі сторони відповідача та його обов`язок по її утриманню на період навчання. В обґрунтування вимог зазначено, що вона є донькою відповідача та досягла повноліття, однак продовжує навчання на денному відділенні Харківського національного медичного університету, за держзамовленням,строк навчання до 30.06.2026. На сьогодні її матеріально повністю забезпечує мати, однак вона потребує матеріальної підтримки також свого батька, який в добровільному порядку не виділяє належних коштів на її утримання на період її навчання. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь та утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до закінчення нею навчання. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились, до суду надійшли заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність: представник позивач на позові наполягає, відповідач позов не визнає з підстав, викладених в письмових поясненнях. В обґрунтування письмових пояснень відповідачем зазначено, що наразі він позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, оскільки на його утриманні знаходиться ще двоє малолітніх дітей та непрацездатна мати, яка потребує постійного лікування. До того ж він сам має також значні проблеми зі здоров`ям та потребує дорого лікування. Таким чином, враховуючи розмір його заробітної плати, утримання з нього 1/4 частки його доходу на утримання позивача призведе до порушення його прав та інтересів, а також його малолітніх дітей, непрацездатної матері та неможливості його існування сплати комунальних послуг, тощо. При цьому у нього є\\ сумніви у дійсності довідки про навчання позивача та відсутності довідки про розмір стипендії, яку вона отримує. До того ж більшість навчальних закладів працюють дистанційно, тому відомості про неможливість доньки [PERSON] працювати та отримувати доходи, їх відсутність є сумнівними та потребують перевірки. В зв`язку з викладеним, просить в задоволенні вимог відмовити. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом та не оспорюється відповідачем, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 копія свідоцтва). Позивач [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчання та з 01.09.2020 року навчається в 10 групі І медичного факультету Харківського національного медичного університету за рівнем «Магістр» за спеціальністю «Медицина» денної форми навчання. Термін навчання 6 років, форма фінансування навчання: держзамовлення. З 2020 року [PERSON] виконала усі вимоги навчального плану, з 01.09.2022 буде переведена на 3 курс. Термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2026 (а.с. 10, 64 копії довідок). Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні\~розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Так, відповідно до наданих суду письмових доказів, відповідач [PERSON] має на утриманні ще двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 38,39 копії свідоцтв). Враховуючи викладене, оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку доньці, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність можливості надавати таку допомогу, відповідачем не доведено, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи наявність у відповідача на утриманні ще двох дітей та стан його здоров`я, що підтверджується письмовими доказами, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] на період її навчання, слід стягнути аліменти в розмірі 1/12 частки доходу (заробітку), що буде відповідати інтересам сторін. Стосовно перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері, то відповідачем не надано доказів того, що він є єдиною дитиною у своєї матері, який несе тягар по утриманню непрацездатної матері, не надано доказів отриманих матір`ю доходів, в тому числі й розміру пенсії, тощо. З наданих до суду письмових доказів встановлено, що відповідач проживає разом з матір`ю, яка має ряд захворювань, однак доказів утримання її відповідачем не надано. Верховний Суд в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц (провадження № 61-12568св18), вирішуючи вимогу про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання зазначив, що «вирішення питання про звільнення особи від сплати аліментів у зв`язку зі скрутним майновим станом зобов`язує особу, яка його ініціювала, довести відсутність можливості брати участь в утриманні дитини та не ставиться в залежність від доходів іншого з батьків, з яким проживає дитина та на утриманні якого знаходиться. Також не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері, оскільки судами встановлено, що вона є пенсіонером за віком та отримує пенсію». Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, датою подачі позову є 16 листопада 2021 рік. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статті 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial