Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вказаним позовом звернувся [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на утриманні має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який з листопада 2014 року проживає із матір`ю [PERSON] . З відповідачем [PERSON] , він проживав у цивільному шлюбі з січня 2010 року по вересень 2011 року, [INFO] відповідач народила дівчинку. Так як вони не перебували у шлюбі, він і не був впевнений в тому, що це є його донька. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року позов [PERSON] задоволено. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15 листопада 2019 року і до досягнення дитини повноліття. У березні 2020 року позивач потрапив в лікарню з діагнозом: бульозна хвороба легень. Був госпіталізований до лікарні, пройшов курс лікування. На лікування були понесені значні кошти. Позивач вимушений був навіть брати позики у своїх рідних та друзів. Крім того переніс операцію, тому не зміг виконувати роботу покладену на нього та був звільнений з роботи. З 10 червня 2020 року був зареєстрований в Миронівській районній філії Київського обласного ЦЗ як безробітній. Допомога по безробіттю призначена з 10 червня 2020 року по 06 березня 2021 року. Щодо його працевлаштування він не одноразово звертався за рекомендаціями центру зайнятості в різні установи, організації де йому було відмовлено у зв`язку з тим, що легкої роботи, яку він може виконувати в силу свого стану здоров`я, у них немає. Наразі виплата по безробіттю припинена, іншого доходу не має. Позивач проживає із матір`ю, яка являється пенсіонером та отримує мінімальну пенсію. Його мати часто хворіє, він часто викликає до неї швидку, тому її на лікування потрібні значні кошти, яких у них наразі бракує. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додавши, що на даний час він працевлаштований. Представник відповідача адвокат Іжак О.І. проти задоволення позову заперечував, свої заперечення мотивував тим, що вибір способу стягнення аліментів надається лише стягувану, стягував обрала саме такий спосіб стягнення аліментів як частка від заробітку позивача а не фіксована сума 1/4. Крім того представник відповідача мотивував свої заперечення недоведеністю зміни матеріального або сімейного стану позивача, погіршення його стану здоров`я, які б перешкоджали його працездатності, у порівнянні до тих, що існували на день прийняття Миронівським районним судом рішення про стягнення із нього аліментів. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога про зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь [PERSON] , дійшов висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено та встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Крім того, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2019 року досягнення дитиною повноліття (а.с. 32-34). Постановою державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) від 10 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника на користь стягувача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % проживаючого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2019 року і до повноліття (а.с. 35). Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз змісту 181 СК України дає суду підстави дійти до висновку, що спосіб стягнення аліментів, зокрема тверда грошова сума чи частка від заробітку батька (матері) визначається судом виключно за вибором того із батьків з ким проживає дитина (стягувача), і суд не наділений повноваженнями втручатися у це дискреційне право стягувача. Такий спосіб є найбільш гнучким, та враховує можливість збільшення розміру стягнення аліментів у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму протягом усього терміну стягнення аліментів. Крім того, суд не знайшов підстав для зменшення розміру аліментів, які позивач сплачує відповідачу згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року, зважаючи на наступне. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що у нього змінився сімейний стан, а також на його утриманні перебуває ще одна дитина, він має проблеми зі станом здоров`я, не працює на даний час, крім того матір пенсіонерка, яка часто хворіє, які потребують належного матеріального забезпечення, а коштів на забезпечення не вистачає. Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо зміни сімейного стану, оскільки останній не надав доказів того, що із 18 травня 2020 року, часу прийняття рішення суду про стягнення аліментів на користь відповідача, у позивача змінився сімейний стан. Позивач також не надав доказів погіршення свого майнового стану, оскільки на даний час він працевлаштований та отримує дохід. Тимчасовий розлад здоров`я, на який він вказує у позові не є стійким, хронічним розладом здоров`я, який впливає на його можливість працювати та отримувати дохід, від праці. При прийнятті рішення суд не бере до уваги доводи позивача, про те, що він сплачує аліменти на утримання іншої своєї дитини у фіксованій сумі, яка становить 2000 гривень, оскільки ці аліменти він сплачує у наслідок його домовленості із [PERSON] , як це передбачено ч. 2 ст. 184 СК України. Ця домовленість [PERSON] та позивача не впливає на обсяг його обов`язків по утриманню іншої його дитини, визначений рішенням Миронівського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed