Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Козачук\~С.А.,\~звернулася до\~суду з\~вказаним позовом.\~Посилається на\~те,\~що 01.02.2022\~року Глибоцьким\~районним судом\~Чернівецької області\~за матеріалами\~обвинувального акту\~у кримінальному\~провадженні №12019260080000281\~по обвинуваченню\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в скоєнні\~кримінального проступку,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~125\~КК України,\~винесено ухвалу\~про звільнення\~ [PERSON] \~від кримінальної\~відповідальності за\~ч.\~1\~ст.\~125\~КК України\~у зв`язку\~із закінченням\~строків давності.\~Відповідно до\~ухвали суду\~у даному\~кримінальному провадженні\~встановлено,\~що 09\~липня 2019\~року близько\~20\~годині 30\~хвилин [PERSON] ,\~перебуваючи на\~вулиці біля\~її господарства\~в с.\~Купка Чернівецького\~району Чернівецької\~області,\~в ході\~виниклого словесного\~конфлікту,\~переслідуючи умисел,\~направлений на\~спричинення тілесних\~ушкоджень,\~усвідомлюючи суспільно\~небезпечний характер\~своїх дій,\~передбачаючи їх\~суспільно небезпечні\~наслідки та\~бажаючи їх\~настання,\~умисно наніс\~один удар\~рукою в\~область її\~правого плеча,\~внаслідок чого\~остання отримала\~тілесні ушкодження\~у вигляді\~синців на\~спині по\~лопатковій лінії\~на рівні\~6-7-го\~ребер справа,\~на передній\~поверхні середньої\~третини правого\~плеча,\~садна на\~задній поверхні\~правого ліктя,\~які згідно\~висновку експерті\~№ 427-втор\~від 18\~травня 2021\~відноситься до\~легких тілесних\~ушкоджень. Внаслідок даних\~подій вона\~втратила можливість\~жити повноцінним\~життям,\~відчувати себе\~потрібною сім`ї,\~оскільки втратила\~можливість працювати\~по господарству,\~допомагати як\~матеріально,\~так і\~морально.\~Найбільш болісним\~для неї\~було моральне\~страждання з\~приводу того,\~що тілесні\~ушкодження спричинені\~їй саме\~сином. Всі ці\~обставини істотно\~порушили її\~особисте психологічне\~благополуччя,\~завдали і\~продовжують завдавати\~значні моральні\~страждання і\~переживання,\~тобто моральну\~шкоду. Крім цього, у зв`язку із вчиненням кримінального проступку стосовно неї вона вимушена була звернутись за правовою допомогою до фахівців, що потягло за собою також вимушені грошові витрати, в тому числі при складанні позовної заяви у кримінальному провадженні. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в розмірі 138 500 грн, яка складається із: моральної шкоди в розмірі 130\~000 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 8500 грн. 26\~травня 2022\~року відповідач\~ [PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~ [PERSON] ,\~направив до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якій\~вказав, що обвинувальний вирок суду відносно нього не ухвалювався, а тому обставини, які зазначені [PERSON] , не мають для суду цивільної юрисдикції наперед встановленої сили, оскільки не були встановлені судом, а тільки описані як визначена органом дізнання підозра. Із зазначених підстав, на його думку, будь-які вимоги щодо відшкодування ним позивачці моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є необґрунтованими. Також вказував, що [PERSON] не надала суду доказів, які б підтверджували моральну шкоду, яку понесла. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтвердили обставини, викладені в позові, просили суд задовольнити його в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову посилаючись на обставини які були викладені у відзиві. Просили суд вімовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступні факти та існуючі між сторонами правовідносини, а також визначив наступні правові норми, що їх регулюють. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Людина, її життя і здоров`я, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, цей постулат визнано нормою основного закону держави Конституцією України. Судом встановлено, що ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області, [PERSON] , за клопотанням його захисника, яке було підтримано у судовому засіданні самим обвинуваченим, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що 09 липня 2019 року близько 20 години 30 хвилин [PERSON] , перебуваючи на вулиці біля господарства матері [PERSON] в с. Купка Чернівецького району Чернівецької області, в ході виниклого словесного конфлікту, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар рукою в область правого плеча [PERSON] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: синців на спині по лопатковій лінії на рівні 6-7-го ребер справа, на передній поверхні середньої третини правого плеча, садна на задній поверхні правого ліктя, які згідно висновку експерта №427-втор. від 18 травня 2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. За змістом положень ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку КК виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України не є реабілітуючими. Зважаючи на те, що відповідач на продовженні кримінального провадження та ухваленні виправдувального вироку не наполягав, кримінальне провадження в справі закрито саме за його клопотанням, підстава закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, тому суд вважає, що між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні кримінального правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачці, як потерпілій у даному кримінальному правопорушенні, моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачка зазначає, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у перебуванні у стресовому стані, нервозності тощо, внаслідок чого, вона зазнає душевних хвилювань. Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень позивачці, яка є матір`ю відповідача та особою похилого віку, безумовно завдано моральних страждань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності та справедливості. Суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість періоду з часу вчинення неправомірних дій відповідача, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 30 000 грн. є достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачці моральну шкоду. Що стосується стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 8 500 грн., суд зазначає наступне. Згідно з вимогами п.1 ч.2 та ч.3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На обґрунтування вартості правничих послуг стороною позивача надано засвідчену копію договору про надання правової допомоги від 16.12.2020 року; засвідчену копію акту приймання-передачі наданих юридичних послуг на суму 8\~500,00 грн.; засвідчену копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 03 травня 2022 року про сплату [PERSON] 8\~500,00 грн. за послуги правової допомоги. З огляду на викладене суд визначає до стягнення з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8\~500,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1\~385,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial