Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У червні 2022 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 22.05.2015 року, від якого вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з різними поглядами на життя, втратою фізичних та духовних зв`язків шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження шлюбу вважає неможливим. Тому просить розірвати шлюб зареєстрований у Тетерівській сільській раді Житомирського району Житомирської області за актовим записом № 13 від 22.05.2015 року, укладений між нею та відповідаччем, а також стягнути з відповідача судові витрати. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, в яких просять проводити судове засідання за їхньої відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Частиною ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в їхній відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.05.2015 року між позивачем та відповідачем виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно копій свідоцтв про народження від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім`ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання стягнення з відповідача за зустрічним позовом судових витрат суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 року в справі № 826/1216/16, якими визначено, що повинен враховувати суд при розподілі судових витрат. Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, судді ВС зазначають, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (справи «Баришевський проти України», «Гімайдуліна й\~інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України»). Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу до суду надано копії ордеру від 06.06.2022 року, договір про надання правової допомоги № 0206 від 02.06.2022 року позивачу адвокатським бюро «Соломонюк та Партнери» та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 02.06.2022 року, згідно чого вартість наданих [PERSON] послуг становить 4000,00 грн. Поряд із тим, необхідно зауважити, що витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4000,00 грн. є неспівмірними зі складністю цієї справи, яку не можна віднести до складних, наданих адвокатом об`ємом послуг, через що така сума витрат є необгрунтованою та не відповідає критерію розумності їх розміру. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: approved