Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , яка діє як у своїх інтересах, так і в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернулися з позовом до [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, зміну черговості спадкування. В обґрунтуванні своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що із 2000 року по 22.04.2008 рік вона проживала разом із [PERSON] та в цивільному шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я проживала в квартирі [ADDRESS] , яка на праві приватної власності в цілому належала [PERSON] . У 2007 році [PERSON] здійснив обмін квартири [ADDRESS] , в якій мешкала їх родина, на будинок у [ADDRESS] , що належав [PERSON] . Оформленням договору займався [PERSON] , однак через брак часу для підготовки документів та оформлення договору міни (чи іншого договору), він надав довіреність [PERSON] на продаж його квартири. У свою чергу, власниця будинку [ADDRESS] [PERSON] повинна була продати [PERSON] вищезазначений будинок шляхом оформлення договору купівлі-продажу у нотаріуса. Ці домовленості було скріплено розпискою про обмін квартири у [ADDRESS] . При цьому [PERSON] отримав доплату за обмін у розмірі 20\~000 доларів США. Усі усні домовленості щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартири та будинку [PERSON] не встиг здійснити, оскільки помер [INFO] . Фактичний обмін на момент його смерті вже було здійснено. 24.06.2008 [PERSON] по довіреності від [PERSON] , який та той час був померлим, здійснила продаж спірної квартири на користь [PERSON] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , які там зареєстрували своє місце проживання та проживають і зареєстровані до цього часу. За позовом доньки [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] договір купівлі-продажу спірної квартири було визнано недійсним, а також за нею [PERSON] визнано в судовому порядку право власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом. При цьому, розглядаючи справу та приймаючи рішення про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частини спірної квартири за [PERSON] , суд не взяв до уваги, що спадкоємцями цієї квартири є не тільки малолітні діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а й дружина померлого [PERSON] - [PERSON] . Так, [PERSON] у позові зазначила, що у 2007 році вони разом із чоловіком та малолітніми на той час дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , переїхали в будинок [ADDRESS] , а власниця будинку [PERSON] разом із малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , переїхали в квартиру [ADDRESS] . 05.05.2008 року був укладений договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , яка діяла від себе особисто, а також як законний представник малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До теперішнього часу [PERSON] із дітьми мешкають в будинку [ADDRESS] . Після укладення шлюбу з [PERSON] , у них народилося іще троє дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] .. Усі шестеро дітей проживають разом з матір`ю [PERSON] та її чоловіком у вищевказаному будинку, про що свідчить довідка Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 16.09.2019 року №698, яка зазначає повний склад сім`ї, які зареєстровані та проживають в будинку [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у позові вказує, що за життя її цивільний чоловік [PERSON] фактично розпорядився своєю власністю, здійснив обмін квартири в м. Дніпрі на будинок у селі, але не встиг оформити цей обмін документально, підписати у нотаріуса договори купівлі-продажу на квартиру та на будинок. Фактично обмін був здійснений. До цього часу [PERSON] разом із донькою [PERSON] , [INFO] , мешкають та зареєстровані в спірній квартирі [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №128099453 від 19.06.2018 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано лише на 1/4 частину за відповідачкою [PERSON] . Підставою виникнення права власності зазначено рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області №22-ц/774/9173/13 від 15.10.2013 року. Вид спільної власності зазначено - спільна часткова власність. Інших співвласників квартири на сьогоднішній день не має. Оскільки договір купівлі-продажу спірної квартири [ADDRESS] від 20.06.2008 року, укладений між [PERSON] (за довіреністю від імені [PERSON] ) та [PERSON] , яка діяла від себе особисто та за малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , було визнано недійсним в судовому порядку, а за позивачем по даній справі [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , померлого [INFO] , та державна реєстрація права власності на зазначену квартиру за [PERSON] та [PERSON] скасовано, позивачка [PERSON] вважає, що їх спільні з [PERSON] діти та вона мають право на спадкування спірної квартири. Позивачка [PERSON] вказує, що вхвалюючи рішення про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частину спірної квартири за [PERSON] , Апеляційний суд Дніпропетровської області не врахував те, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є також і дружина померлого [PERSON] , а тому визначена частка у спадкуванні є невірною. [PERSON] заповіту не залишив та на момент його смерті шлюб між ним та [PERSON] не був укладений в органах РАЦС, хоча вони разом зі своїми спільними трьома дітьми проживали у будинку [ADDRESS] . Рішенням Новомосковського міжрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2010 року встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] [INFO] , без шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Також цим рішенням встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] вказує, що вона, відповідно до вимог ст.1258 ЦК України є спадкоємцем 4 черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , та згідно з положеннями статті 1259 ЦК України має право одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. Так, вона з померлим чоловіком проживала однією сім`єю з 2000 року, вони мали трьох спільних дітей. Позивачка не працювала, виховуючи та піклуючись малолітніми дітьми, та єдиним джерелом доходу сім`ї були доходи [PERSON] .. У 2008 році чоловік тяжко захворів, [PERSON] піклувалася, лікувала, надавала підтримку та допомогу в його тяжкому стані. Після його смерті саме [PERSON] займалася похованням. З посиланням на усі вищевказані обставини [PERSON] просила визнати за нею та за її дітьми право власності за кожним на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . Також [PERSON] просила визнати за відповідачкою [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири в порядку спадкування після батька [PERSON] . Під час розгляду справи [PERSON] , [INFO] , досягла повнолітня та звернулася із самостійними вимогами про визнання за нею [PERSON] ( [INFO] ) право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 18.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (т.2, а.с.29). В обґрунтуванні своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що спадщину після смерті батька прийняли: вона (на той час неповнолітня), її мати [PERSON] , неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також донька [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] . При цьому її батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак мати [PERSON] опікувалася батьком [PERSON] під час його хвороби. Новомосковське районне СМЕ повідомило, що у [PERSON] були наступні хвороби: атеросклеротичний кардіосклероз, різко виражений панкріосклероз, а також смерть настала від цирозу печінки, який супроводжувався асцитом та жовтяницею, що привело до печінкової недостатності та інтоксикації. У зв`язку з цим є підстави для того, аби мати [PERSON] , хоча і є спадкоємцем 4 черги за законом, однак має спадкувати 1/5 частину квартири нарівні зі спадкоємцями 1 черги. Представник відповідача [PERSON] надала відзив на позов, у якому зазначено, що [PERSON] є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки за нею на підставі рішення апеляційного суду зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . На інші 3/4 частини квартири відповідачка не претендує та не спростовує того факту, що неповнолітні діти успадкували іншу частину квартири. Що стосується позовних вимог [PERSON] про зміну черговості спадкування, то в даній частині позову слід відмовити через пропуск строку позовної давності та у зв`язку з недоведеністю, оскільки доказів того, що [PERSON] тяжко хворів та знаходився у безпорадному стані, до суду не надано. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначивши, що вона з 2000 року проживала з [PERSON] однією сім`єю та в цивільному шлюбі у них народилося троє дітей. У 2007 році чоловік захворів, погано себе почував, мав декілька серцевих нападів та перед смертю був у лежачому стані майже дві неділі. Згідно з довідкою СМЕ він помер від цирозу печінки. [PERSON] зазначила, що вона сама займалася похованням чоловіка [PERSON] та несла усі матеріальні витрати. Просила змінити черговість спадкування та визнати за нею право власності на 1/5 частин квартири після смерті цивільного чоловіка. Представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] [PERSON] також позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечувала та з посиланням на обставини, зазначені у відзиві на позов, просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] позов підтримала. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася в установленому законом порядку. Представники третіх осіб Новомосковської районної державної нотаріальної контори та Органу опіки та піклування Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, правонаступником якого є Губиниська селищна рада, в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялася в установленому законом порядку Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] із 2000 року по 22.04.2008 року проживала разом із [PERSON] та в цивільному шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я проживала в квартирі [ADDRESS] , яка на праві приватної власності в цілому належала [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Під час розгляду справи [PERSON] , [INFO] , досягла повнолітня та звернулася із самостійними вимогами про визнання за нею [PERSON] ( [INFO] ) право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 18.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (т.2, а.с.29). [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] : 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпропетровським заводом валків 01.09.1995 року; 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2007 року після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2007 року після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2010 року, встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] , 1982 року народження, з померлим [INFO] [PERSON] , 1968 року народження; та встановлено, що [PERSON] , 1968 року народження, який помер [INFO] , є батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т.1. а.с. 20-22). Статтею 1268 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини: Частина 1 - Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 3 - Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 4 - Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частина 5 - Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є його діти, які на час відкриття спадщини були неповнолітніми, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також спадкоємцем першої черги за законом є донька спадкодавця від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка прийняла спадщину згідно з ч.4 ст.1268 ЦК України. У зв`язку з цим, спадщину прийняли спадкоємці першої черги за законом неповнолітні діти [PERSON] , по 1/4 частині кожен. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2013 року визнано за [PERSON] (яка є донькою від першого шлюбу [PERSON] ) право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (т.1. а.с. 23-27). Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2019 року, виданими державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П., за заявами [PERSON] (т.1. а.с.139), [PERSON] (т.1. а.с. 138), [PERSON] законного представника [PERSON] , [INFO] , (т.1. а.а.140), у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з тих підстав, що спадкоємцями не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову квартиру, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 25.02.2019 року №157457047 відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , за спадкодавцем відсутні. Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкову квартиру, яка на час смерті належала спадкодавцю, тому суд, згідно з вимогами ч.4 ст.1268 ЦК України, вважає за необхідне визнати спадкоємцями першої черги за законом: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Що стосується позовних вимог [PERSON] про зміну черговості спадкування та визнання за нею права власності за законом на 1/5 частину спадкової квартири, нарівні зі спадкоємцями першої черги, то в даній частині позову суд вважає відмовити, виходячи з наступного. Як зазначалося вище, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2010 року, встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] , 1982 року народження, з померлим [INFO] [PERSON] , 1968 року народження. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять до часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] , 1982 року народження, є спадкоємцем четвертої черги після [PERSON] , який помер [INFO] . Ч.3 ст.1268 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини, а саме: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2019 року, виданою державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П., за заявою [PERSON] (т.1. а.а.141), у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з тих підстав, що згідно з матеріалами спадкової справи спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, які прийняли спадщину, є в рівних частках діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що не дає можливості закликати до спадкування спадкоємця четвертої черги. Частиною другою статті 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є\~сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.\~Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що [PERSON] \~не був особою похилого віку, а доказів неможливості ним самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному сторонньому догляді, допомоги та піклуванні, а також тривалості надання позивачем спадкодавцю допомоги матеріали справи не містять, тому відсутні правові підстави для застосування положень частини другої статті 1259 ЦК України та, відповідно, для задоволення позовних вимог. Аналогічний висновок про підстави задоволення позову про зміну черговості одержання права на спадкування Верховний Суд зазначив у постанові від 11 грудня 2020 року у справі №373/1144/17: «Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування\~є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин\~(постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі №521/6358/17 (провадження №61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі №755/8930/18 (провадження №61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження №61-35423св18)). Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.\~\~ Ч.1 статті 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що у ході розгляду справи позивачка [PERSON] не надала до суду передбачених ст.ст. 77, 78 ЦПК України належних та допустимих доказів того, що за життя [PERSON] , який помер [INFO] , через похилий вік чи тяжку хворобу або каліцтво, перебував у безпорадному стані, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни черговості у спадкуванні та визнання за [PERSON] права власності на частину спадкового майна нарівні зі спадкоємцями першої черги. Не можуть бути підставою для застосування положень ч.2 ст.1259 ЦК України посилання [PERSON] в позові на те, що вона із померлим чоловіком - спадкодавцем [PERSON] проживала однією сім`єю із 2000 року, мали трьох спільних дітей, вона не працювала, виховуючи та піклуючись за малолітніми дітьми. Єдиним джерелом доходу сім`ї були доходи чоловіка, який опікувався сім`єю. Коли він тяжко захворів, [PERSON] опікувалася ним, лікувала, надавала підтримку та допомогу в його тяжкому стані, займалася похованням. Відповідно до ч.1 ст.89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, прийнявши до уваги норми діючого законодавства та їх правозастосування до фактичних обставин справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності є необґрунтованими, недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню. Що стосується посилань представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 267 ЦК України). Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного (інтересу). За змістом ст. ст.\~256,\~261\~та\~267 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Якщо лише буде установлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це заявила інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі N369/6892/15-ц; Верховного суду від 05 червня 2019 року у справі N 750/4848/17; Верховного суду від 07 серпня 2019 року у справі N 520/9169/15-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відсутність поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові лише за доведеності порушення прав позивача. Проте, якщо підстав вважати право позивача не вбачається, суд має відмовити у позові по суті позовних вимог. Отже,\~правила про\~позовну давність\~мають застосовуватися\~лише тоді,\~коли буде\~доведено існування\~самого суб`єктивного\~права.\~У випадку\~відсутності такого\~права або\~коли воно\~ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Таким чином, у ході судового розгляду відповідачем не доведено порушення його прав, а тому суд вбачає підстави для відмови у позові не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самих позовних вимог. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що предметом розгляду даної справи є спадкування та визнання права на спадщину за спадкоємцями після [PERSON] , який помер [INFO] , тому суд не надає оцінку домовленостям [PERSON] та [PERSON] щодо договору міни кв. [ADDRESS] та буд. [ADDRESS] , а також укладання договорів купівлі продажу вказаних об`єктів нерухомості, на що звертали увагу в ході розгляду справи та надавали пояснення з цього приводу позивачі, їх представник та третя особа [PERSON] .. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, оцінка даним правовідносинам надавалася судом та викладена в рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2013 року (т.1. а.с. 23-27). Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати по справі суд вважає віднести на рахунок сторони, яка їх понесла. На підставі викладеного,

Outcome: partial