Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд встановити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що він разом із відповідачем є батьками малолітнього [PERSON] , 2017 року народження. Сімейне життя між сторонами не склалося, у зв`язку із чим, шлюб між ними рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області, 14.05.2021 розірвано. На даний час сторони не можуть дійти згоду у способі виховання дитини, у зв`язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, та ухвалити рішення із визначенням способу його участі у вихованні дитини, який визначений висновком Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради. Відповідач в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи надала суду заяву в якій позов визнала, просила розглянути справу за її відсутності, та ухвалити рішення із визначенням способу участі відповідача у вихованні дитини, який визначений висновком Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони з 06.01.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2021 - розірвано (а.с.8-9). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.22), де сторони зазначені батьками. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що на даний час сторони не можуть дійти згоду у способі виховання дитини, у зв`язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду. Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ(далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Тлумачення наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що той з батьків, який проживає окремо від дитини має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковим є врахування найкращих інтересів дитини. Як видно з копії рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2021 (а.с.8-9), дитина [PERSON] , 2017 року народження, проживає разом із відповідачем. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до наданих суду характеризуючи матеріалів (а.с.6,7), [PERSON] ,проживає з 2014 року за адресою: [ADDRESS] , за час проживання за вказаною адресою, зарекомендував себе з позитивного боку, у зловживанні спиртними напоями не помічений. Крім того позивач має позитивну характеристику з місця роботи. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до пунктів 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Відповідно до висновку Виконкому Покровської районної в місті ради від 17.08.2022 № 261, рекомендовано встановити спосіб участі [PERSON] , [INFO] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , а саме: без присутності матері, кожен вівторок та четвер місяця з 17.00 години до 20.00 години;1 та 3 тиждень місяця з 17.00 години п`ятниці до 17.00 години суботи з ночівлею;2 та 4 тиждень місяця з 17.00 години суботи до 15.00 години неділі з ночівлею;під час літньої відпустки батька [PERSON] - 2 тижні для оздоровлення дитини за попередньою домовленістю та погодженням дат відпочинку з матір`ю дитини [PERSON] ;у святкові дні - 4 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] (а.с.42-44). Сторони по справі погодились із висновком, та просили встановити саме такий спосіб участі позивача у вихованні сина. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, стосунки між сторонами не мають впливати на обсяг прав та обов`язків батьків щодо виховання дітей та спілкуванні з ними. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку сина, батько дитини має бажання приймати участь у його вихованні, суд, з беручи до уваги інтереси дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 496,20 гривень, а інша частина в розмірі 496,20 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved