Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 100\~000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що він перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» в якості гірника очисного вибою 4 та 5 розряду підземного з повним робочим днем в шахті. 19 жовтня 2021 року він був звільнений з підприємства відповідача за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я. Причиною звільненні є те, що 05 лютого 2021 року о 14.20 год. при виконанні трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві - травмування тазостегнового суглобу та лівої ноги дерев`яною стійкою посилення покрівлі гірничої виробки, що підтверджується актом за формою Н-1/П від 01 березня 2021 року. За наслідками травми з 06 лютого 2021 року по 12 жовтня 2021 року проходив лікування (стаціонарне та амбулаторне), перебував під наглядом терапевта, травматолога, хірурга. За наслідками травми встановлено діагноз: «Закритий косий уламковий перелом бокової маси крижі зліва, без зміщення. Закритий консолідований перелом лівої вертлюжної западини, без зміщення. Закритий лінійний перелом лівої сідничної кістки без зміщення. Комбінована контрактура лівого кульшового суглоба. Виражене порушення функції обори та пересування (пересувається на милицях). За наслідками трудового каліцтва 13 жовтня 2021 року Міжрайонною травматологічною МСЕК м. Покровська позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 40 відсотків втрати професійної працездатності. Також за результатами огляду МСЕК йому протипоказана важка фізична праця, праця з вимушеним положення тулуба, тривала ходьба, підземні умови праці. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування, пересування за допомогою палиці у разі відсутності протипоказань. У зв`язку з цим позивача і було звільнено з підприємства відповідача. При цьому, згода працівника на працю в тяжких умовах праці не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Вважає, що саме діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, пов`язані з нещасним випадком на виробництві, який є прямим наслідком небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Наполягає, що у зв`язку з виробничою травмою позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що перебуваючи на лікуванні, він не може вести повноцінний спосіб життя, протягом всього часу відчував та відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, почуття страху за своє майбутнє та сім`ї, психологічний дискомфорт, почуття тривоги. Втрата працездатності та встановлення інвалідності викликають додаткові переживання. Після травми позивач став обмежений у діях, не може виконувати всю роботу, яку має виконувати чоловік по господарству, тепер позивачу доводиться звертатись до знайомих та сусідів. Внаслідок травми він не може повноцінно займатись своїми захопленнями та захопленнями дітей (рибалка та активний відпочинок). Після травми він втратив професію, якою пишався та за допомогою якої утримував свою сім`ю. Позивач став замкнутим, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Відтепер позивачу потрібні постійні додаткові зусилля для організації життя. Все це постійно негативно впливає на душевний стан позивача, є причиною сильних моральних страждань. Внаслідок травми він став інвалідом, що дуже морально пригнічує. Заподіяну моральну шкоду позивачу оцінює у 100\~000,00 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості й глибини душевних страждань, чисельності негативних наслідків, що викликані внаслідок травми, а також з фактичного значного погіршення стану здоров`я. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом. 22 липня 2022 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Позивач зазначає, що під час роботи з ним 05 лютого 2021 року трапився виробничий нещасний випадок, внаслідок чого була отримана травма тазостегнового суглобу та лівої ноги. Встановлений діагноз: забій лівого тазостегнового суглобу, м`яких тканин лівого стегна. По даному випадку МСЕК м. Покровська 13 жовтня 2021 року при первинному огляді було встановлено 40 % втрати професійної працездатності до 01 листопада 2022 року та ІІІ група інвалідності. Вважає, що отримані ушкодження не є тяжкими і існує висока ймовірність одужання позивача до встановленої дати наступного переогляду МСЕК, а саме до 13 жовтня 2022 року. Стійкої втрати працездатності позивачеві на даний момент не встановлено. Слід зазначити, що згідно п. 8 Акту розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що сталася 05 лютого 2021 року о 14.20 год. за формою Н-1/П від 01 березня 2021 року позивач вказаний особою, що допустила порушення вимог законодавства з охорони праці, що виявилось в необстежені виробки в районі ПУ 75 3 південного конвеєрного штреку блоку 7 щодо відповідності її технічного стану «Паспорту відпрацювання 3 південної лави блоку 7». У зв`язку з чим сам Позивач допустив порушення ст. 14 Закону України «Про охорону праці». Отже, під час працевлаштування працівники усвідомлюють, що під час роботи в шахті будуть піддаватися впливу шкідливих факторів та свідомо приймають запропоновані умови праці. Тому, позивач вже під час працевлаштування повинен був усвідомлювати, що потрібно ретельно слідкувати за станом техніки безпеки та виконувати відповідні нормативні документи. Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якою передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується. Вважає, що позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода (не доведено склад правопорушення в діях відповідача), наявність вини відповідача у виникненні виробничої травми, а також не наведено розрахунку суми шкоди, яку він зазначає у позові. Протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. Позивач у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями та травмою права на працю не позбавлений. Крім того, необхідно врахувати, що позивачеві органом Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували йому втрачений заробіток. Позивач також не позбавлений засобів до існування та задоволення власних потреб, оскільки отримує пенсію. Вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 100 000,00 грн., враховуючи обставини отримання виробничої травми та ступінь втрати працездатності (40%), а також те, що постійної втрати працездатності позивачеві не встановлено, не відповідають вимогам розумності і справедливості, глибині моральних та фізичних страждань позивача. Якщо суд вирішить задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди, просить встановити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню із умовного розрахунку за 1% - 500,00 грн., тобто не більше 20\~000,00 грн., в остаточній частині позову просить позивачу відмовити, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. У зв`язку з викладеним просить частково задовольнити позовну заяву, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь [PERSON] 20 000,00 грн., а в іншій частині позовних вимог відмовити. 26 липня 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Твердження відповідача про те, що стійкої втрати працездатності на даний момент позивачу не встановлено, є безпідставним, необґрунтованим та спростовується матеріалами справи. Вина та неправомірність поведінки відповідача встановлена відповідною комісією в акті розслідування, який є належним доказом по справі. Посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі № 335/11779/16-ц вважає недоречними та безпідставними, так як в наведеній справі підставою для стягнення моральної шкоди є встановлення професійного захворювання. Як вбачається з записів трудової книжки позивача, яка міститься в матеріалах справи, позивач все життя працював в шахті, більшість часу на підземних роботах. Однак, після нещасного випадку позивач позбавлений такого права та був звільнений з підприємства. За результатами огляду МСЕК позивачу протипоказана важка фізична праця, праця з вимушеним положення тулуба, тривала ходьба, підземні умови праці. Вважає, що саме діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, пов`язані з нещасним випадком на виробництві, який є прямим наслідком небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Розмір моральної шкоди у 100\~000,00 грн. однозначно не призведе до збагачення позивача. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з відповідача на користь позивача 20\~000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У \~відповідності \~до \~ч. 1 \~ст. \~15 \~ЦК \~України, кожна \~особа \~має \~право \~на \~захист \~свого цивільного \~права \~у \~разі \~його \~порушення, \~невизнання \~або \~оспорювання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (попередні найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське») у період з 13 серпня 2001 року по 14 червня 2010 року та у період з 26 грудня 2011 року по 19 жовтня 2021 року, що підтверджується відомостями з трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 9-14). Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках, зокрема, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці. 19 жовтня 2021 року [PERSON] був звільнений з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», з посади гірника очисного забою підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті, у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я, згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП України, що також підтверджується відомостями з трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] та визнавалось відповідачем у відзиві на позовну заяву. Судом також встановлено, що під час виконання трудових обов`язків 05 лютого 2021 року [PERSON] отримав виробничу травму, діагноз «Закритий косий уламковий перелом бокової маси крижі зліва, без зміщення. Закритий консолідований перелом лівої вертлюжної западини, без зміщення. Закритий лінійний перелом лівої сідничної кістки без зміщення. Комбінована контрактура лівого кульшового суглоба. Виражене порушення функції опори та пересування (пересувається на милицях)», що підтверджується Висновком для МСЕК № 256 від 28 вересня 2021 року, складеним Науково-дослідним інститутом травматології і ортопедії Донецького національного медичного університету (а.с. 27). З виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 483 вбачається, що у зв`язку з отриманням вищевказаної виробничої травми [PERSON] перебував на лікуванні в Травматологічному відділенні КНП «Добропільська ЛІЛ» з 06 лютого 2021 року по 25 березня 2021 року, виписаний з відділення за сімейними обставинами, під розписку, для подальшого лікування у травматолога, терапевта за місцем проживання, ходьба за допомогою милиць, без навантаження на ліву н/кінцівку 2 місяці (а.с. 24). Відповідно до Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 05 лютого 2021 року о 14 годині 20 хвилин на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» за формою Н-1/П, складеного 01 березня 2021 року комісією, утвореною наказом ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 19 лютого 2021 року № 397ТБ, вбачається, що комісія дійшла висновку, що нещасний випадок, що стався 05 лютого 2021 року о 14 годині 20 хвилин з гірником очисного забою дільниці № 7 [PERSON] пов`язаний з виробництвом, нещасний випадок береться на облік ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», причини настання нещасного випадку: основна технічна: незадовільний технічний стан, у тому числі виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території; супутні невиконання посадових обов`язків: відсутність належного контролю за технічним станом гірничої виробки з боку відповідальної особи з числа ІТП дільниці № 7 (а.с. 15-19). З Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 214806 від 13 жовтня 2021 року (а.с. 21) та Довідки про визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 091927 від 13 жовтня 2021 року (а.с. 22), які видані Міжрайонною травматологічною МСЕК м. Покровська, вбачається, що 13 жовтня 2021 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності (огляд - первинний) на строк до 01 листопада 2022 року, причина інвалідності трудове каліцтво, протипоказана важка фізична праця вимушене положення тулуба, тривала ходьба, підземні умови праці, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 40% - первинно, з 13 жовтня 2021 року до 01 листопада 2022 року, встановлено потребу в медикаментозному лікуванні, санаторно-курортному лікуванні, палиці. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно зі\~статтею 38\~Гірничного закону\~України, власник (керівник) гірничого підприємства зобов`язаний забезпечувати відшкодування шкоди, завданої гірничим підприємством фізичним та юридичним особам і довкіллю. У статті 173 КЗпП України визначено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частини 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Звертаючись у лютому 2022 року до суду з даним позовом [PERSON] посилався на те, що отримана під час виконання трудових обов`язків виробнича травма та подальше встановлення у зв`язку з цм позивачу третьої групи інвалідності завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює у 100\~000,00 грн. Враховуючи особливості\~захисту здоров`я\~потерпілого,\~поряд із\~ відшкодуванням матеріальної шкоди компенсується і моральна шкода за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;\~ 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Крім того, у частині 1 статті 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Стаття 23 ЦК України та статті 173, 237-1 КЗпП України передбачають можливість відшкодування власником або\~уповноваженим ним\~органом моральної\~шкоди завданої працівнику каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. При цьому, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Як зазначено у пункті 13\~Постанови Пленум\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Наведені у відзиві на позовну заяву твердження представника відповідача про те, що наявність вини відповідача у виникненні виробничої травми позивача є недоведеною, суд до уваги не приймає та відхиляє, оскільки як вже зазначалось вище, в Акті розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 05 лютого 2021 року о 14 годині 20 хвилин на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» за формою Н-1/П, складеного 01 березня 2021 року комісією, утвореною наказом ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 19 лютого 2021 року № 397ТБ, комісією зазначено, що основна причина настання нещасного випадку технічна, а саме незадовільний технічний стан, у тому числі виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території. Викладене свідчить\~про те,\~що в\~даному випадку\~наявна вина\~відповідача як\~працедавця у\~заподіянні позивачу\~як працівнику ушкодження здоров`я. Крім того, згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Отже, суд вважає, що позивач [PERSON] як працівник має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болі, стражданнях, необхідності тривалого лікування, втраті 40 % своєї професійної працездатності первинно, встановленні третьої групи інвалідності до 01 листопада 2022 року. Крім того, суттєво змінився звичний уклад життя позивача, позивач вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки позивачу було необхідне лікування, позивач вимушений пересуватись з палицею, та більш того, 19 жовтня 2021 року позивач був звільнений з підприємства відповідача у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я. Викладені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача про те, що третя група інвалідності є робочою та позивач у зв`язку з отриманою травмою не позбавлений права на працю, жодним чином не спростовують факту ушкодження здоров`я позивача та виникнення у відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, завдану ушкодженням здоров`я працівника. Більш того, у зв`язку з отриманою виробничою травмою позивач більше не може виконувати ту роботу, якою займався раніше, оскільки йому протипоказана важка фізична праця, вимушене положення тулуба, тривала ходьба, підземні умови праці. При визначенні розміру відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Як зазначено у пункті 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У частині 1 статті 1168 ЦК України закріплено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує те, що після отримання виробничої травми позивач [PERSON] зазнав фізичний біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, позивач втратив 40 % своєї професійної працездатності первинно, йому встановлено третю групу інвалідності, а отже як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках. Життя і здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю. Якщо здоров`я втрачене, то немає і того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, та відчуття спокою. За таких обставин, суд вважає доведеним факт душевних страждань позивача, реальність яких не викликає сумніву, а тому позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд також враховує те, що за наслідками отриманої виробничої травми позивач був звільнений з підприємства відповідача у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я, тобто втратив своє постійне джерело доходу та роботу, на якій працював дуже тривалий час, а саме майже 20 років (у період з 13 серпня 2001 року по 14 червня 2010 року та у період з 26 грудня 2011 року по 19 жовтня 2021 року). Доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, про те, що Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві виплатив допомогу позивачу та позивач отримує пенсію, суд до уваги не приймає, оскільки вони не впливають ні на право позивача на відшкодування відповідачем моральної шкоди, ні на розмір такої шкоди. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд визнає доведеними. Разом з цим, виходячи з засад розумності, справедливості та об`єктивності суд вважає, що розмір завданої позивачу моральної шкоди пред`явлений до стягнення є завищеним. На переконання суду, з врахуванням критерію справедливості відшкодування з відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 70 000,00 грн., а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, на суму 70\~000,00 грн., а позивач на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 4, 43 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 237-1 Кодексу законів про працю України, Гірничного закону України, Закону України «Про охорону\~праці» та

Outcome: partial