Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що він з 26.11.2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружніх стосунків мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, збереження сім`ї не можливо. Тому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі з 26.11.2010 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 697 (а.с.10). Від подружніх стосунків мають дитину [PERSON] , [INFO] , актовий запис №100 (а.с.9). Сторони припинили подружні стосунки, припинили ведення спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, перебування у зареєстрованому шлюбі шкодить їх інтересам, а тому зберегти шлюб не є можливим. Відповідач у поданій до суду заяві позовні вимоги та їх обґрунтування визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, тим самим підтверджує, що сімейні відносини зберегти неможливо. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України є підставою для задоволення позову. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені та відновлювати подружні відносини сторони не бажають, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи відсутність висловленої позивачем вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача, у відповідності до ст.13,141 ЦПК України, суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved