Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №254399, вчинений 30.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з позивача на користь ТзОВ «ФК «Кредит Капітал», заборгованості в суму 9998,40 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що про існування виконавчого напису дізналась отримавши від приватного виконавця Білецького І.М. постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2021 ВП №67702900 на підставі виконавчого напису №254399, виданого 30.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь відповідача заборгованість у розмірі 9998,40 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням законодавства. Оскільки, з матеріалів виконавчого провадження, які вона отримала, не вбачається що при вичинені виконавчого напису нотаріус отримав від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, вважає що у нотаріуса були вістуні підстави вважати, що розмір її заборгованості перед відповідачем зазначений у написі, є безспірним. Окрім цього, позивач зазначив, що вчинення виконавчого напису відбулось з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012. Крім цього, кредитний договір № 4936437 від 30.12.2018 укладений між ним та ТОВ «МІЛІОН» на підставі, якого було вчинено виконавчий напис не було нотаріально посвідчено, також відсутній договір відступлення права вимоги між ТОВ «МІЛІОН» та ТзОВ «ФК Кредит Капітал». Просила визнати виконавчий напис №254399, вчинений 30.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з неї на користь ТзОВ «ФК «Кредит Капітал», заборгованості в суму 9998,40 грн., таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» на її користь понесені ним судові витрати в сумі 908,00 грн. судового збору. Ухвалою судді від 12.01.2022 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник адвокат Романів І.Б. направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її та позивача участі, зазначила що позов підтримує, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» до суду не з`явився всьоме, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав або інформації про поважність причин неподання відзиву. Тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, проти чого представник позивача не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний виконавець Білецький І.М. в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Згідно до ч.4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, зважаючи на сьому неявку відповідача та відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1\~ст.81\~ЦПК України\~передбачає,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом,\~а відповідно\~до ч.6\~ст.81\~ЦПК України\~доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №254399 від 30.06.2021, про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості в суму 9998,40 грн. (а.с.18) Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. винесено постанову від 01.12.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №67702900 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в сумі 9998,40 грн. (а.с.9). З копії кредитного договору №4936437 від 30.12.2018 укладеного між ТОВ «МІЛІОН» та [PERSON] , вбачається, що в порушення вимог переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, то зазначений договір не є нотаріально посвідченим (а.с.13-17). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України Про нотаріат порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України Про нотаріат ). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно , для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. Слід зазначити, що позивач [PERSON] звертаючись до суду з позовною заявою зазначила, що із ТзОВ «Кредит Капітал» та ТОВ «МІЛІОН» жодних договорів не укладала. Натомість відповідач в судове засідання не з`явився, позицію свою з приводу позову не висловив, доводи позивача не спростував, відзив на адресу суду не подав. Як вбачається зі змісту копії виконавчого напису №254399, вчиненого 30.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., [PERSON] є боржником перед ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» на загальну суму 9998,40 грн. Так, як було встановлено судом, позивач не погоджується із розміром стягнутої заборгованості та вважає її спірною, оскільки вважає, що по заявленим вимогам спливла позовна давність, а також те що між ним та відповідачем взагалі не було укладено жодного кредитного договору. Відсутність укладеного договору між позивачем та відповідачем не спростована, отже зазначені обставина, на думку суду, є безумовним підтвердженням того, що заборгованість позивача перед відповідачем в сумі 9998,40 грн. року є спірною. Беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, а також те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн, що були сплачені позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Outcome: approved