Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на наступне. [INFO] помер його батько [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне йому право на земельну частку (пай) розміром 2,35 га, із земель запасу колишнього ВАТ «Прикордонник», розташованої с.Тернавка Чернівецького району Чернівецької області, яка належала йому на підставі сертифікату на земельну частку серії ЧВ № 0285174 виданого згідно рішення Герцаївської РДА №243-р від 05.07.1999 року. За життя спадкодавець склав заповіт 10.05.2006 року, яким на випадок своєї смерті заповів на користь позивача все своє майно. Позивач [PERSON] одноособово своєчасно прийняв спадщину після смерті батька. Право на обов`язкову частку у спадщині мала дружина позивача [PERSON] , яка померла [INFO] і за життя спадщину після смерті чоловіка не приймала. Оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) був загублений, нотаріус виніс постанову від 01.11.2021 року №158/02-3 про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на законом. Просить визнати за ним право вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті батька. Позивач на призначене судове засідання не з`явився, однак представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, також вказав, що позовні вимоги підтримує і просив задовольнити позов. Відповідач на призначене судове засідання свого представника не направляв, проте направив на адресу суду лист у якому просить розгляд справи проводити без участі представника, проти задоволення вимог не заперечують У відповідності до ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України справу було розглянуто у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть 02.05.2019 року № [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на право на земельну частку (пай) розміром 2,35 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області, наданої йому як члену акціонерного сільськогосподарського товариства ВАТ «Прикордонник», і належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0208174 виданого на підставі розпорядження Герцаївської РДА № 243-р від 05.07.1999 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів № 2 на право на земельну частку (пай) 08.06.2001 року за № 1087. Дані обставини підтверджується Довідкою Чернівецької районної військової адміністрації № 01-29/21-1229 від 27.07.2022 року; Довідкою Герцаївської районної державної адміністрації Чернівецької області № 08.14/25-906 від 25.07.2019 року; записами у трудовій книжці спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] від 18.03.1997 року про те, що [PERSON] дійсно працював у колишньому ВАТ «ПРИКОРДОНИК» та був учасником товариства, а також квитанціями на прийом податкових платежів, щодо сплати податку за користування земельною ділянкою (пай) від 21.02.2008 року, 26.01.2007 року, 10.05.2006 року, 06.07.2000 року, 26.11.2004 року, 24.02.2009 року. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У випадку відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст.1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За життя [PERSON] , 10.05.2006 року склав заповіт посвідчений секретарем Тернавської сільської ради зареєстрований в реєстрі за номером № 50, яким на випадок своєї смерті заповів на користь сина [PERSON] все своє майно та все що йому належить на день смерті і на що за законом має право. В свою чергу, позивач прийняв спадщину за заповітом шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, за адресою [ADDRESS] . До складу спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , окрім позивача, входять дружина [PERSON] , яка мала обов`язкову частку у спадщині, та син [PERSON] , що підтверджується довідками Тернавського старостинського округу №7 Герцаївської міської ради № 35 від 11.01.2022 року, № 137 від 24.01.2022 року. Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). [PERSON] померла [INFO] . За життя була зареєстрована в одному домоволодінні разом із спадкодавцем, однак в період часу з 10.08.2017 року по день смерті - [INFO] , фактично постійно проживала без реєстрації місця проживання в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності, релігійній організації «Місія Благовістя, Милосердя та Доброчинності «Єдина Надія»», що підтверджується довідками Герцаївської міської ради №№ 2049 та 2050 від 27.10.2021 року, також довідкою директора релігійної організації «Єдина Надія» [PERSON] № 13 від 03.12.2021 року. Оскільки [PERSON] померла в межах передбаченого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті чоловіка та заяву про прийняття спадщини не подала, на час відкриття спадщини проживала за іншою адресою, вона вважається такою, що спадщину не прийняла. Син спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] не був зареєстрований зі спадкодавцем, до нотаріуса з відповідно заявою про прийняття спадщини не звертався, а отже спадщину не прийняв. Враховуючи наведене, позивач являється єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом після смерті батька. На звернення позивача до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на право на земельну частку (пай) розміром 2,35 га, яке належало його батькові на підставі втраченого ним за життя сертифікату серії ЧВ № 0208174, виданого Герцаївською РДА Чернівецької області, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1087, постановою від 01.11.2021 року №158/02-3 позивачу відмовлено з причин ненаданням правовстановлюючих документів, які підтверджують належність спадкодавцеві права власності на назначене вище спадкове майно через втрату сертифіката. Позивач посилається на втрату спадкодавцем за життя сертифікату на право на земельну частку (пай), що й є підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Даючи законну і правову оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підставі. Статтею 1216\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За приписами частини першої статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої\~статті 2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23\~ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) або сертифікат було втрачено. Позивач [PERSON] , 24.07.2019 року звернувся з заявою до районної державної адміністрації про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), замість втраченого серії ЧВ № 0208174, який належав його померлому батькові [PERSON] , однак згідно вищевказаного листа Герцаївської РДА, йому було відмовлено з підстав, що видача дублікатів сертифікатів на право на земельну частку (пай) померлим особам, чинним законодавством не передбачено. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. визнання права. Згідно до ст.3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено належними доказами що спадкодавець [PERSON] дійсно працював у колишньому ВАТ «ПРИКОРДОНИК», а отже набув право на частку пай, що перебувало в колективній власності ВАТ «Прикордонник», розміром по 2,35 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на підставу сертифікату на право на земельні частки (паї) серії ЧВ № 0208174, однак так як такий був втрачений за життя спадкодавцем, державний акт на земельну ділянку (паї) на підставі сертифікату на ім`я спадкодавців не видавався, аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємицю особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, позивач в свою чергу прийняв спадщину за заповітом, а отже до нього перейшло право на земельну частку (пай) яка належала спадкодавцю, єдиним способом захисту його порушених прав є визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved