Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту смерті (в порядку статей 315, 317 ЦПК України). Вимоги заявник обґрунтувала тим, що 21.10.2000 між нею та [PERSON] було укладено шлюб у якому в них народився син [PERSON] . Шлюб було розірвано на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 31.01.2012. 01.09.2017 між заявником та [PERSON] було укладено шлюб. 08.07.2022 при відвідуванні медичного закладу в м. Енергодар Запорізької області, з метою отримання послуг з перев`язки та подовження лікарняного листка у [PERSON] стався серцевий напад, який привів до подальшої смерті. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в м. Енергодар заявник не змогла, оскільки через тимчасову окупацію Енергодарської територіальної громади в місті відсутній доступ до реєстрів Міністерства юстиції України, не працюють органи державної влади та місцевого самоврядування. Встановлення факту смерті та подальша його реєстрація необхідна неповнолітньому сину для отримання державної допомоги в разі смерті годувальника. Враховуючи викладене, заявник просила встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , який помер [INFO] в м. Енергодар, Василівського району, Запорізької області, Україна (а.с. 1-4). Заявник просила розглянути дану заяву без її участі. Представник заінтересованої особи письмові пояснення до суду не надав. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. 21.10.2000 між [PERSON] , [INFO] , громадянином України та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, був укладений шлюб, прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження, зареєстроване відділом реєстрації актів громадянського стану Енергодарської міської ради Запорізької області, актовий запис № 325, серії [NUMBER] (а.с. 8). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені: батько - [PERSON] , громадянин України та мати - [PERSON] , громадянка України, що підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 239, серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до копії рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 31.01.2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). 01.09.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 282, серії [NUMBER] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] у віці 46 років помер від хронічної ішемічної хвороби сердця, що підтверджується копією довідки про причину смерті (до форми № 108/о № 116 видається для поховання) (а.с. 5-6). Так, ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті, що відповідає п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті ( в порядку ст.ст. 315, 317 ЦПК України), відносно колишнього чоловіка [PERSON] , який помер у м. Енергодар, Василівського району, Запорізької області. Так, відповідно до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23.07.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 № 75 (у редакції Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27.07.2022 № 169), Енергодарська міська територіальна громада, Василівського району, Запорізької області віднесено до вказаного переліку. Таким чином, станом на день звернення заявника із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , Енергодарська міська територіальна громада, Василівського району, Запорізької області входить до переліку територіальних громад, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. У відповідності до частин 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Даючи оцінку допустимості копії довідки про причину смерті [PERSON] , як документа, що виданий установою, яка перебуває на території, що входить до переліку територіальних громад, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймініма льніших прав, що їм належать. Крім того, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган державної реєстрації актів цивільного стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, суд, як виняток, приймає до уваги надані заявником документи (довідку про причину смерті) та оцінює їх в сукупності з копіями інших документів та приходить до обґрунтованого висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити та встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Енергодар, Василівського району, Запорізької області, що надасть можливість неповнолітньому сину заявника [PERSON] отримати державну допомогу у зв`язку із смертю годувальника. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення. За таких обставин заява [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved