Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.12.2019 року під час спільного проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] , що в [ADDRESS] , відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 13000 грн., про що між сторонами було укладено договір позики у простій письмовій формі, оформленим як розписка. Відповідно, написав власноручно письмову розписку, борг згідно якої зобов`язався повернути до 10.01.2020 року, однак цього обов`язку так і не виконав, що стало підставою звернення до суду. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , борг за розпискою від 20.12.2019 року у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок. Стягнути судовий збір на користь Позивача з Відповідача. Ухвалою від 19.11.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] до початку відкритого судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив провести розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не прибув з невідомих суду причин. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.12.2019 року позивач надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 13 000 грн., з граничним терміном повернення до 10.01.2020 року, що підтверджується розпискою від 20.12.2019 року (а.с.7). Як передбаченост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. [PERSON] в зазначені в договором позики строки кошти не повернув. Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики від 20.12.2019 року в розмірі 13 000,00 грн. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved