Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно. В своєму позові позивач зазначає, що рішенням Христинівського районного суду від 15.03.2022 року за відповідачем визнано право власності на земельну ділянка площею 1.8863 га кадастровий № 7124684700:03:001:0116 для ведення товарно сільськогосподарського виробництва. 12.12.2021 року відповідач продав означену земельну ділянку позивачеві, отримав грошові коїти на відчуження земельної ділянки та зобов`язався до 20.01.2022 року укласти в позивачем договір купівлі продажу земельної ділянки. Зазначені обставини підтверджуються розпискою від 12.12.2021 року оригінал якої зберігається у позивача. Відповідач не прибув у визначений сторонами час до нотаріуса для укладення договору купівлі продажу, чим порушує право позивача набути власність на придбане земельне ділянку. Зазначена обставина підтверджується актом від 20.01.2022 року. Згідно відомостей, які містяться в ДЗК земельна ділянка орендою не обтяжена. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області 31.05.2022 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутність. Суд, відповідно до ст.ст.200,223,247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Христинівського районного суду від 15.03.2022 року за відповідачем визнано право власності на земельну ділянка площею 1.8863 га кадастровий № 7124684700:03:001:0116 для ведення товарно сільськогосподарського виробництва. 12.12.2021 року відповідач продав означену земельну ділянку позивачеві, отримав грошові коїти на відчуження земельної ділянки та зобов`язався до 20.01.2022 року укласти в позивачем договір купівлі продажу земельної ділянки. Зазначені обставини підтверджуються розпискою від 12.12.2021 року оригінал якої зберігається у позивача. Відповідач не прибув у визначений сторонами час до нотаріуса для укладення договору купівлі продажу, чим порушує право позивача набути власність на придбане земельне ділянку. Зазначена обставина підтверджується актом від 20.01.2022 року. Згідно відомостей, які містяться в ДЗК земельна ділянка орендою не обтяжена. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, яка встановлює правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності. Якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 334 ЦК України набуття права власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Outcome: approved