Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

1. 15 червня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що у листопаді 2021 року відповідачка звернулася до позивача із заявою з питань працевлаштування. Заяву було задоволено: відповідачці надано статус безробітної з призначенням відповідної допомоги. У подальшому позивач встановив, що право на отримання допомоги позивачка не мала, у зв`язку з чим виникла переплата в сумі 5 575,72 грн. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачки безпідставно отриманих коштів у сумі 5 575,72 грн (а.с.а.с. 1 - 6). 2. 07 липня 2022 року суд постановив ухвалу про відкриття у справі спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 3. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. 4. Судом було встановлено, що 12.11.2021 відповідачка звернулася до позивача із заявою про надання їй статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.а.с. 9, 10). 5. 16 листопада 2021 року наказом №НТ211116 відповідачці було надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю (а.с. 8). 6. За період від 12.11.2021 по 30.04.2021 включно відповідачка отримала допомогу по безробіттю загальною сумою 5 575,72 грн (а.с.а.с. 13, 14). 7. 09 березня 2022 року за результатами проведеної перевірки позивачем було складено акт №39 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно з яким відповідно до наданих при реєстрації документів відповідачка звільнена з ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» 11.11.2021. За даними Пенсійного фонду України існують нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності після звільнення з підприємства. Згідно з листом ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» від 17.02.2022 №469 відповідачка працювала на підприємстві з 12.08.2021 і була звільнена 11.11.2021 у зв`язку із закінченням строку трудового договору за пунктом 2 статті 36 Кодексу законів про працю України. На момент звільнення відповідачка перебувала на лікарняному; період непрацездатності - з 05.10.2021по 24.12.2021 (а.с.а.с. 15 - 25). 8. Таким чином, сума безпідставно отриманих відповідачкою коштів становить 5 575,72грн. 9. 05 травня 2022 року позивач письмово звернувся до відповідачки з вимогою про повернення незаконного отриманих коштів, проте дотепер остання не виконала висунуту вимогу (а.с.а.с. 27, 28). 10. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. 11. Згідно з абзацом першим частини 2 статті 36 Закону України від 02.03.2000 №1533-ІІІ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон №1533-ІІІ) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. 12. За правилами, встановленими абзацом першим пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 №60/62, уразі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. 13. Абзацом першим частини 3 статті 36 Закону №1533-ІІІ встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. 14. За приписами частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 15. Судом встановлено, що при зверненні до позивача відповідачка не повідомила останнього про факти, встановлені в акті від 09.03.2022, чим порушила вимоги статті 36 Закону №1533-ІІІ. 16. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. 17. При цьому суд зважає на те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК. 18. Відповідно до пункту 1 статті 1215 ЦК не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. 19. Відтак юридично значущим чинником для застосування положень приведеної норми є насамперед відсутність рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача. 20. Між тим, судом було встановлено, що відповідачка не повідомила позивача про факти, встановлені в акті від 09.03.2022, що свідчить про її недобросовісність, у розумінні статті 1215 ЦК. 21. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки також підлягає стягненню компенсація судових витрат позивача в сумі 2 481,00 грн (а.с. 7). 22.

Outcome: approved