Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 22.09.2017 р. є власником квартири [ADDRESS] . При придбанні квартири будь-яка заборгованість з комунальних платежів була відсутня. 03.11.2017 р. в квартирі представником ЖЕК -109 Голосіївського району м.Києва в квартирі були встановлені лічильники холодної та гарячої води з 00 показниками і 04.11.2017 р. він звернувся до ПАТ «Київенерго» з заявою про опломбування та прийняття на абонентській облік лічильника гарячої води. Однак, такі дії не були вчинені ПАТ «Київенерго» з невідомих причин і нарахування оплати продовжували здійснювати за нормою споживання. 23.03.2018 р. позивач повторно звернувся до ПАТ «Київенерго» вже зі скаргою про перерахунок заборгованості. З 01.05.2018 р. виконавцем надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води є КП «Київтеплоенерго», яке з 18.06.2018 р. опломбувало лічильник гарячого водопостачання. Позивач зазначає, що всупереч п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, холодної та гарячої води і водовідведення КП «Київенерго» до 01.05.2018 р.здійснювало нарахування оплати за гарячу воду за нормою споживання за наявності встановленого лічильника, про що було повідомлено. Внаслідок неправомірних дій ПАТ «Київенерго» станом на 01.05.2018 р. виникла заборгованість в розмірі 2776,61 грн., а на 18.06.2018 р. перед КП «Київтеплоенерго» заборгованість становила 404,88 гривень В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11.12.2018 р. він звернувся до КК «Центр комунального сервісу» Голосіївського району м.Києва з заявою про здійснення перерахунку заборгованості та укладання КП «Київтеплоенерго» договору щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також повідомлено про зміну власника квартири. Однак, такий перерахунок здійснено не було в результаті чого обліковується заборгованість станом на 01.07.2021 р. перед КП «Київтеплоенерго» з урахуванням пені та інфляційних нарахувань 3524,87 гривень. Як зазначає позивач, такі дії відповідача є порушенням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Закону України «Про захист прав споживачів» ПАТ «Київенерго», а в подальшому його правонаступником КП «Київтеплоенерго», які нав`язують такі умови одержання послуг, що ставлять побутового споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, вартість продукції визначається неналежним чином. З огляду на викладене, позивач просить визнати протиправними дії (бездіяльність) КП «Київтеплоенерго» по нарахування в період з 04.11.2017 р. по 18.06.2018 р. об`ємів споживання гарячої води за нормою споживання, а не за показниками лічильника, внаслідок не вчинення дій щодо його опломбування та взяття на комерційний облік, зобов`язати відповідача виконати перерахунок нарахованої заборгованості в розмірі 3117,61 гривня, що виникла з вини відповідача, скасувати нарахування на неї пені (3% річних в розмірі 111,48 гривень та інфляційних нарахувань в сумі 300,16 гривень, а також вирішити питання про відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживача. 13.09.2021 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву у справі. Відповідначем у встановлений судом строк відзив не подано. 25.01.2022 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у його відсутність на підставі наданих доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22.09.2017 р. позивач є власником квартири [ADDRESS] . 28.09.2017 р. [PERSON] звернувся до ПАТ «Київенерго» з заявою про укладання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. 03.11.2017 р. в квартирі позивача представником КП «ЖЕК -109» Голосіївського району м.Києва були встановлені лічильники холодної та гарячої води з 00 показниками. 04.11.2017 р. [PERSON] звернувся до ПАТ «Київенерго» з заявою про прийняття на абонентській облік лічильника гарячої води. 23.03.2018 р. [PERSON] повторно звернувся до ПАТ «Київенерго» вже зі скаргою щодо не вчинення дій з прийняття лічильника гарячої води на абонентський облік та здійснення перерахунку заборгованості. З 01.05.2018 р. виконавцем надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води є КП «Київтеплоенерго» на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київької міської державної адміністрації), яке з 18.06.2018 р. опломбувало лічильник гарячого водопостачання та взяла його на комерційний облік, що підтверджується Актом (а.с. 15). Як вбачається з рахунку-повідомлення на оплату комунальних послуг станом на 01.12.2018 р. заборгованість перед ПАТ «Київенерго» до 01.05.2018 р. по оплаті постачання гарячої води становила 2776,61 гривня і право вимоги даної заборгованості було відступлено КП «Київтеплоенерго», а заборгованість перед КП «Київтеплоенерго» з постачання гарячої води з 01.05.2018 р. становить 408,54 гривні. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами. Відповідно до п.4 ч.3 ст.10 Закону у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції закону на дату проведення повірки ) розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із п.3.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27 червня 2008 року, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку. За змістом п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, справляння плати за нормативами ( нормами ) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом пятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів ( норм ) споживання на підставі платіжного документа або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку ( п.20 ). Відповідно до пункту 21 Правил № 630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Звертаючись до суду позивач просить визнати протиправними дії (бездіяльність) КП «Київтеплоенерго» по нарахування в період з 04.11.2017 р. по 18.06.2018 р. об`ємів споживання гарячої води за нормою споживання, а не за показниками лічильника, внаслідок не вчинення дій щодо його опломбування та взяття на комерційний облік лічильників гарячої води. Однак, як встановлено судом, і не заперечується самим позивачем, нарахування плати за постачання гарячої води в період з листопада 2017 р. по 01.05.2018 р. здійснювалось ПАТ «Київенерго», а не КП «Київтеплоенерго», і позивач не обґрунтував ні при зверненні до суду, ні в ході розгляду справи в чому полягає неправомірність дій або бездіяльність саме відповідача. Позивачем не надано доказів, що КП «Київтеплоенерго» є правонаступником ПАТ «Київенерго» саме в цих правовідносинах, які існували з приводу нарахування оплати за надані послуги до 01.05.2018 р., а не лише у праві вимоги розміру заборгованості. Суду не надано належних та достатніх доказів нарахування оплати за споживання гарячої води КП «Київтеплоенерго» за період з 01.05.2018 р. по 18.06.2018 р. за середнім споживання, оскільки відповідно до рахунку-повідомлення за червень 2021 р. нарахування за гарячу воду здійснюється з врахуванням показників лічильника, хоча, дійсно, обліковується заборгованість в розмірі 3260,07 гривень. Крім того, як встановлено судом з заявою про прийняття на абонентський облік засобу обліку гарячої води за адресою: [ADDRESS] як 04.11.2017 р., так і 23.03.2018 р. звертався не власник квартири - позивач у справі, а [PERSON] . Хоча матеріали справи не містять, і до поданих заяв не додавались, письмові докази, що [PERSON] є уповноваженим представником власника квартири на вчинення таких дій. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання неправомірними дій (бездіяльності) відповідача в частині нарахування в період з 04.11.2017 р. по 18.06.2018 р. об`ємів споживання гарячої води за нормою споживання, а не за показниками лічильника, внаслідок не вчинення дій щодо його опломбування та взяття на комерційний облік лічильника гарячої води. Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виконати перерахунок нарахованої заборгованості в розмірі 3117,61 гривень, що виникла з вини відповідача, скасувати нарахування на неї пені (3% річних в розмірі 111,48 гривень та інфляційних нарахувань в сумі 300,16 гривень) підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Оскільки в квартирі позивача встановлено 03.11.2017 р. лічильник гарячої води, відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630 нарахування оплати за спожиту гарячу воду в період з листопада 2017 р. по червень 2018 р. повинно відбуватись з врахуванням показників лічильника. Натомість, такі нарахування проводились ПАТ «Київенерго» без врахування показників лічильника, в зв`язку з відсутністю укладеного договору та неприйняття на облік такого засобу обліку. Однак, матеріали справи не містять деталізованого розрахунку заборгованості за послугою гаряче водопостачання за період з листопада 2017 р. по червень 2018 р., а тому суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості за даний період та структуру даної заборгованості. З огляду на викладене, дана вимога позивача підлягає задоволенню лише в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за спірний період. Звертаючись до суду позивач просить вирішити питання про відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживача», завдану діями відповідача в частині, на його думку, неправомірним нарахуванням оплати за спожиті послуги гарячого водопостачання. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім випадків, встановлених законом. Згідно з роз"ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичв; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. В ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження наявність неправомірних дій саме відповідача при нарахування оплати за послуги з гарячого водопостачання позивачу в період з листопада 2017 р. по червень 2018 р., а отже за відсутності вини відповідача закон виключає можливість відшкодування будь-якої шкоди. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені в зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на дорогу для явки в судове засідання, поштові витрати, втрачений заробіток. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В силу положень ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Позивачем при зверненні до суду не надано попередній розрахунок суми судових витрат. Згідно з ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Отже, вимоги позивача щодо компенсації йому витрат, пов`язаних з переїздом до м.Києва не узгоджуються з положеннями ст.138 ЦПК України та не підлягають задоволенню. Не є обґрунтованими і доведеними належними та допустимими доказами вимоги позивача щодо компенсації йому втраченого заробітку, оскільки в період з 24.01.2022 р. по 25.01.2022 р. позивач перебував у щорічній оплачуваній відпустці, а наявність втраченого заробітку в зв`язку з явкою до суду 13.04.2022 р. та 11.08.2022 р. не підтверджена жодними доказами. Також не підлягають позивачу витрати, понесені на відправлення поштової кореспонденції, оскільки вони не пов`язані безпосередньо з розглядом справи судом. На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі, пропорційному до задоволених вимог.

Outcome: partial