Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

1.Позиція позивача. 08 лютого 2021 року позивачем подано позов [PERSON] до [PERSON] «про поділ майна подружжя», згідно до якого позивачем заявлені наступні вимоги: 1.визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право спільної часткової власності у розмірі 1/2 частина на: - квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири: 44,7 м. кв., житлова площа квартири: 29,4 м. кв.; -на автомобіль марки Опель Зафіра, 2005 року випуску, об`єм двигуна: 1995 куб. см., дата реєстрації: 19.01.2019 року; -на автомобіль марки Опель кадет, 1987 року випуску, об`єм двигуна: 1281 куб. см., дата реєстрації: 16.06.2017 року; 2.стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] компенсацію вартості Ѕ частини на автомобіль марки Опель Зафіра, 2005 року випуску, об`єм двигуна: 1995 куб. см., дата реєстрації: 19.01.2019 року та Ѕ частини автомобіля марки Опель кадет, 1987 року випуску, об`єм двигуна: 1281 куб. см., у сумі 113101 гривні 17 копійок. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що сторони в період з 17 липня 2004 року по 01 березня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду. За час\~подружнього життя,\~сторони народили\~двох дітей,\~-\~ сина [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Старший син народився з інвалідністю, і на час його народження вона вчилася на 4-ому курсі вищого навчального закладу, а тому за їх спільним рішення із відповідачем, як чоловіком та батьком, було прийнято рішення що працювати буде він, а вона буде знаходиться з сином та доглядати за ним. На той час вони не мали інших доходів крім заробітної плати відповідача та соціальної допомоги при народженні дитини та виплат на дитину яка має інвалідність. Коли вона у 2005 році отримала диплом про вищу освіту, то разом із чоловіком також прийняли рішення, що вона продовжить піклуватися сином, який потребував за віком та станом здоров`я постійного догляду, а чоловік продовжить працювати. В неї та чоловіка не було окремого власного житла, а тому вони за допомогою батьків прийняли рішення про придбання квартири, якою і є спірна квартира [ADDRESS] , за фактичну загальну вартість 12000 доларів США. Цю суму вони зібрали з власних доходів сім`ї, як спільних сумісних грошей у розмірі 3000 доларів США, 5000 доларів США їй та на той час її чоловіку, подарував батько відповідача [PERSON] для того, що б вони придбали цю квартиру, яка повинна була залишитися їх сину [PERSON] , як казав батько; і 4000 доларів США подарували їй її батьки, для купівлі зазначеної квартири. Крім того, після придбання зазначеної квартири, в ній був проведений ремонт, який тривав декілька років, за який вона вкладала свої фізичні зусилля для проведення ремонтних робіт, її батьки які купували їм будівельні матеріали та необхідне приладдя для ремонту, також її батько особисто проводив ремонтні роботи внутрішніх систем у квартирі, і допомагали їм як подружжю, як фінансово, так і фізично його проводити. Також, під час подружнього життя були придбані транспортні засоби. Так, десь у 2017 році був придбаний автомобіль марки Опель Зафіра, 2005 року випуску, об`єм двигуна: 1995 куб. см., який був на еврономерах і його розтаможили та зареєстрували лише 19.01.2019 року, та який залишився після розірвання шлюбу у відповідача. Автомобіль марки Опель кадет, 1987 року випуску, об`єм двигуна: 1281 куб. см., дата реєстрації: 16.06.2017 року, був придбаний, але після листопада 2017 року вибув із користування відповідача, але при цьому ні грошей ні місцезнаходження такого автомобіля відповідачем не передавалося, і де він зараз знаходиться їй не відомо. Згоди на його відчуження вона не давала. Всі ці автомобілі купувалися для цілій сім`ї, для забезпечення їх можливість возити дитину, здійснювати покупки та вирішувати інші життєві питання, та забезпечувати життєві потреби членів родини. Після розірвання шлюбу, з боку відповідача не вирішено добровільно питання щодо поділу спільного сумісного майна. Також вона не мешкає у квартирі, з якої відповідач її примусив внаслідок своєї поведінки яка була агресивна до неї, залишити житло і з дітьми піти з дому. Наразі вона мешкає у батьків, так як іншого з дітьми житла, крім спільної сумісної квартири не має. Позицію викладену відповідачем не визнає, і не погоджується з тим, що гроші які надані були батьком відповідача у розмірі 5000 доларів США були передані особисто відповідачу, так як його батько передав ці гроші не для відповідача а для їх сім`ї, за умови що квартира яку вони тоді збиралися купувати залишиться його онуку [PERSON] , тобто їх старшому сину. А її батьки дали на купівлю квартиру 4000 доларів США, а не 500 доларів США як зазначено відповідачем. На підставі зазначеного, посилаючись на ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368, ст. 370 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України, вона просить визнати спільним сумісним майно подружжя нерухоме та рухоме майно, придбане в період шлюбу з відповідачем, визначив що їх частки у цьому майні є рівними, а тому її частка в ньому становить 1/2 частину у спільному сумісному майні подружжя. З метою виявлення рухомого майна (транспортних засобів) яке належать Відповідачу адвокатом Редько С.М. було направлено адвокатський запитом до Територіального сервісного центру МВС №1244 з проханням повідомити про те, які транспортні засоби було зареєстровано за [PERSON] у період часу з 17.07.2004 року і по теперішній час. На даний запит було отримано відповідь від 16.10.2020р. №31/4-1244-17аз відповідно до якої вбачається, що станом на час надання відповіді за відповідачу належали, і які Позивач бажає зазначити предметом спору, наступні транспорті засоби: - Опель кадет, 1987року випуску, об`єм двигуна: 1281куб.см., дата реєстрації: 16.06.20 року на підставі договору купівлі-продажу 1242/2017/501496 від 16.06.2017р.; - Опель Зафіра, 2005 року випуску, об`єм двигуна: 1995куб.см., дата реєстрації: 19.01.2019року на підставі вантажно-митної декларації ВМ ІІА110150/2019/201353 від 14.01.2019р.. Даний ТЗ було перереєстровано 12.09.2020р. на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2020/2199746 від 12.09.2020р.. Так як у Позивача відсутній доступ до даних ТЗ то з метою визнання їх вартості позивачка звернулася до вебсайту АвтоРія, де шляхом пошуку та порівняння схожих за технічними характеристиками ТЗ, визначили їх вартість. Так вартість автомобіля Опель Кадет визначена шляхом порівняння трьох схожих за технічними характеристиками автомобілів виставлених на продаж: 1800 доларів США (50832грн.), 2200 доларів США (62128грн.) 2250 доларів США (63540грн.), внаслідок чого утворилася середня ціна: (50832грн.+ 62128грн. + 63540грн.): 3 = 58833грн. 33коп. Отже вартість спірного автомобіля Опель кадет, 1987року випуску, об`єм двигуна: 1281куб.см., дата реєстрації: 16.06.2017року, на думку позивача складає 58833грн. 33коп.. Сума коштів яка підлягає виплаті (компенсація вартості) Відповідачем на користь Позивача складає: 58333грн. 33 коп.. : 2 = 29416 грн. 67коп. Вартість автомобіля Опель Зафіра визначена шляхом порівняння трьох схожих за технічними характеристиками автомобілів виставлених на продаж: 5400$ (152496грн.), 5880 доларів США (166051грн.) 6500 доларів США (183560грн.), внаслідок чого утворилася середня ціна: (152496грн.+ 166051грн. + 183560грн.): 3 = 167369грн. 00коп. Отже вартість спірного автомобіля Опель Зафіра, 2005року випуску, об`єм двигуна: 1995куб.см., дата реєстрації: 19.01.2019року; складає 167369грн. 00коп.. Сума коштів яка підлягає виплаті (компенсація вартості) Відповідачем на користь Позивача складає: 167369грн. 00коп.: 2 - 83684 грн. 50 коп. У зв`язку з тим, що виділення в натурі, а так само надання Позивачу у користування належної їй 1/2 частки у вищезазначених транспортних засобах є неможливим через неподільність цього майна, єдиним способом захисту права власності, є вирішення питання про присудження грошової компенсації вартості належної Позивачу 1/2 частини, спільного сумісного майна подружжя, та стягнення цієї компенсації з Відповідача на користь позивача. 2.Позиція відповідача. Відповідачем подано відзив на позов, згідно до якого позовні вимоги заявлені [PERSON] не визнані в цілому. Посилаючись на приписи ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України відповідач не погодився із визначенням предмету спору як квартири та двох автомобілів, як спільного сумісного майна подружжя, виходячи з того, що для цього частки у майні подружжя повинні бути рівними, в тому числі і при вкладені грошей на його придбання. При цьому позивачка не працювала, не мала своїх доходів, фінансове вкладення у придбання заявленого майна проведено за його особисті гроші, які складалися як з його заробітку, так і грошей які були подаровані йому його батьками, а тому зазначене майно не є спільним сумісним, а більшою часткою є його приватною власністю. Зазначені норми сімейного та цивільного кодексів України, свідчать про презумпцію рівної спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, але така презумпція може бути спростована один із подружжя у судовому порядку (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №372/504/17). А тому відповідач вважає, що на оспорювану квартиру не розповсюджується рівна спільність часток права власності, оскільки внески у придбання цієї квартири були не рівні. 17.07.2004 року між сторонами був укладений шлюб, від якого [INFO] у них народився їх спільний син [PERSON] , [INFO] народився другий син [PERSON] . В 2009 році була придбана квартира за 12 тисяч доларів, але у договорі купівлі- продажу квартири ВМО № 264578 від 02.10.2009 посвідченим державним нотаріусом 3-ї нотаріальної державної контори Бурдік С.С. була вказана вартість у 8 тисяч доларів на підставі проведеної оцінки нерухомого майна, яка необхідна була для визначення обов`язкових платежів при продажу квартири. Оскільки у відповідача на той час доходи були невеликі то гроші на придбання вказаної квартири дали йому його батьки [PERSON] , в розмірі 8000 доларів США, і мати [PERSON] з вітчимом [PERSON] , в розмірі 1000 тисячі доларів США, а 500 доларів США були надані батьками зі сторони позивачки. Кошти в розмірі 2,5 тис. доларів були накоплені спільно з позивачкою, отже, саме 2,5 тис. доларів відповідач і вважає спільними коштами подружжя. Гроші у розмірі 8000 доларів США, були надані йому його батьком у присутності свідків громадянина [PERSON] та громадянина [PERSON] . Ці гроші мій батько збирав на придбання квартири для себе, для цього відкрив в АТ КБ Приватбанк депозитний рахунок. Але коли дізнався, що я шукаю гроші для придбання квартири, оскільки ми жили в орендованій квартирі, зняв велику суму у банку. [INFO] батько відповідача, - [PERSON] помер, тому підтвердити те, що він особисто надавав гроші для придбання квартири не є можливим. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. А отже і витрачені ці кошти були в інтересах сім`ї, оскільки потім був придбаний автомобіль Део Ланос, а після продажу [PERSON] був придбаний автомобіль Опель Зафіра. Отже, автомобіль Опель кадетт вибув з подружнього володіння та розпорядження ще у листопаді 2017 році, тому для відповідача є неочікуваним, що позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частини автомобіля та ще і стягнути компенсацію за цю частину. На підтвердження своєї позиції відповідачем здійснено посилання на отриману на запит адвоката відповідь ТСЦ МВС № 1244 від 19.03.2021 № 31/4-1244-9аз про те, що автомобіль Опель Кадетт було перереєстровано на іншого власника фізичну особу за договором купівлі продажу (укладеного у суб`єкта господарювання) № 7221/20/013683 від 19.12.2020 (копія відповіді ТСЦ МВС № 1244 від 19.03.2021 додається). Вказаний автомобіль вибув як «де-факто» так і «де-юре» з права спільної власності подружжя ще у період шлюбу, та на момент подачі цього позову відповідач не є власником автомобіля Опель Кадетт, тому вважаю, що позовні вимоги в частині визнання права спільної часткової власності у розмірі 1/2 частини на автомобіль Опель Кадетт та стягнення компенсації за вказаний автомобіль, на думку відповідача не підлягають задоволенню. З вимогою позивачки про визнання права спільної часткової власності у розмірі 1/2 частини на автомобіль Опель Зафіра та стягнення компенсації за вказаний автомобіль, відповідач також не погоджується, так як [PERSON] була придбана у період шлюбу у січні 2019 року (про це є довідка від ТСЦ МВС № 1244). У зв`язку із тим, що спільне проживання однією сім`єю стало неможливим було прийнято спільне рішення щодо продажу автомобіля та надання цих коштів позивачці для придбання нею окремої квартири. 12 вересня 2020 року на підставі договору купівлі продажу №1244/2020/2199746 автомобіль Опель Зафіра був проданий моїй матері [PERSON] за 4000 доларів. Гроші в розмірі 4000 доларів США забрала у жовтні 2020 року позивачка, разом з іншими речами з квартири та придбала іншу квартиру 06.11.2020 за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира оформлена на батька позивачки [PERSON] про що свідчить запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2113267612104. В квартирі по [ADDRESS] позивачка проживає з нашими спільними дітьми. Питання щодо поділу майна між подружжям було вирішено добровільно, оскільки вона купила за спільні кошти подружжя вказану квартиру та мешкає у ній з дітьми, у зв`язку із чим позивачка забрала позовну заяву про поділ майна, яку подавала у жовтні 2020 року (ухвала від 09.10.2020 по справі №208/6575/20), а я мешкаю у квартирі, яку придбали в 2009 році. На підставі викладеного відповідачем зазначено, що позовні вимоги в частині визнання права спільної часткової власності у розмірі 1/2 частини на автомобіль Опель Зафіра та стягнення компенсації за вказаний автомобіль не підлягають задоволенню, оскільки вибули з його розпорядження у вересні 2020 року та кошти були витрачені в інтересах дружини та дітей. Що стосується визначення вартості компенсації за автомобілі лише посиланням на ціни, вказані на сайті авто ріо, вважаю, що вони взагалі не можуть братись до уваги, оскільки вартість компенсації повинна бути визначена експертом у відповідній галузі. Також я не погоджуюсь з вимогою про стягнення з мене суми витрат за надання правової допомоги, оскільки вона є завищеною. Більш детальні заперечення з приводу витрат на правову допомогу позивачки будуть надані після отримання доказів таких витрат. 3.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 08 лютого 2021 року подано позовну заяву до провадження суду 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження. 15 березня 2021 року від відповідача [PERSON] подане клопотання про відкладення судового засідання (т. 1 а.с. 40). 15 березня 2021 року від представника позивача адвоката Редька С.М. подане клопотання про відкладення судового засідання (т. 1 а.с. 44). 30 березня 2021 року відповідачем подано відзив на позов. 31 березня 2021 року відповідачем заявлено клопотання про виклик свідків. 31 березня 2021 року відповідачем подане клопотання про витребування доказів. 15 квітня 2021 року у задоволені клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено, з підстав передбачених ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України. 14 квітня 2021року позивачем подано відповідь на відзив. 14 квітня 2021 року від представника позивача адвоката Редька С.М. подане клопотання про відкладення судового засідання (т. 1 а.с. 92). 15 квітня 2021 року [PERSON] подано зустрічний позов, клопотання про виклик свідків, клопотання про витребування доказів. 29 квітня 2021 року [PERSON] подане клопотання про витребування доказів. 30 квітня 2021 року у клопотанні [PERSON] про витребування доказів відмовлено з зазначених вище підстав. 23 червня 2021 року від представника відповідача адвоката Буденкової Н.В. подане клопотання про відкладення судового засідання (т. 1 а.с. 155). 23 червня 2021 року від відповідача [PERSON] подане клопотання про відкладення судового засідання (т. 1 а.с. 159). 04 листопада 2021 року [PERSON] подана заява про зменшення заявлених позовних вимог. 04 листопада 2021 року [PERSON] подане клопотання про виклик свідка. 05 листопада 2021 року [PERSON] подане клопотання про витребування доказів. 08 листопада 2021 року у задоволені клопотання [PERSON] про витребування доказів відмовлено. 08 листопада 2021 року відмовлено [PERSON] у прийнятті зустрічного позову та повернуто сплачений судовий збір. 08 листопада 2021 року [PERSON] подана заява про повернення судового збору. 08 листопада 2021 року заява [PERSON] про повернення судового збору залишена без розгляду, так як раніше це питання вирішено в ухвалі про відмову у прийнятті зустрічного позову. 08 листопада 2021 року [PERSON] подане клопотання про витребування доказів. 08 листопада 2021 року заява [PERSON] про витребування доказів залишена без розгляду. 08 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 249-250). 30 листопада 2021 року [PERSON] подане клопотання про відкладення розгляду справи. 08 лютого 2022 року на електронну адресу суду від адвоката Буденкової Н.В. подане клопотання про відкладення судового розгляду справи. 08 лютого 2022 року від відповідача [PERSON] подане клопотання про відкладення розгляду справи. 14 квітня 2022 року від адвоката Серебрякова Е.С., як представника відповідача [PERSON] , подане клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він був ознайомлений також 14 квітня 2022 року. 15 квітня 2022 року від адвоката Серебрякова Е.С. подане клопотання про відкладення розгляду справи. 12 травня 2022 року адвокатом Серебряковим Е.С., як представником відповідача подано заяву про відкладення розгляду справи. 04 серпня 2022 року відповідачем [PERSON] подане клопотання про відкладення розгляду справи. В судове засідання призначене на 04 серпня 2022 року ні відповідач, ні представник відповідача не прибули, а тому згідно до ст. 223 ЦПК України, судом ухвалено про проведення судового розгляду справи за відсутності не прибув в судове засідання призначеного на 04 серпня 2022 року сторони відповідача, з врахуванням того, що підготовче провадження закрито 08 листопада 2021 року, і після цього судом у межах справи були призначені судові засідання на 01 грудня 2021 року, 02 грудня 2021 року, 09 люте 2022 року, 15 квітня 2022 року, 12 травня 2022 року, 04 серпня 2022 року, на які сторона відповідача а саме на 01 грудня 2021 року, 09 люте 2022 року, 15 квітня 2022 року, 12 травня 2022 року, 04 серпня 2022 року подала клопотання про відкладення судового розгляду, зазначив причиною не прибуття - знаходження адвоката у щорічній відпустці, при цьому жодного підтвердження заявлених обставин не долучив. 4.Фактичні обставини встановлені судом. 4.1.Шлюбні стосунки, народження дітей. 17 липня 2004 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 290, на підставі якого дошлюбне прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (т. 1 а.с. 7). [INFO] у подружжя [PERSON] народилася перша дитини син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 836від 10 грудня 2004 року (т. 1 а.с. 8). [INFO] у подружжя [PERSON] народилася друга дитина син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1160 від 02 листопада 2017 року (т. 1 а.с. 9). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року у справі № 208/6221/20 провадження № 2/208/766/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] «про розірвання шлюбу» - шлюб між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , РНОКП [NUMBER] адреса: [ADDRESS] зареєстрований 17 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 290 розірвано. Рішення набрало законної сили 01 березня 2021 року (т. 2 а.с. 34-35). 4.2.Набуття права власності на квартиру. 4.2.1.02 жовтня 2009 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі № 1-5804, [PERSON] , набуто право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 10). Згідно до зазначеного договору купівлі-продажу відображено що покупцю [PERSON] нотаріусом роз`яснено значення його дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ним правочин. У п. 2.1. Договору зазначено, що продаж вчинено за 68250 (шістдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, які продавець одержав повністю від покупця до підписання цього договору. Також у п. 2.2. Договору відображено, що аналогічна вартість як інвентаризаційна оцінка квартири. Право власності [PERSON] на зазначену квартиру, зареєстровано у Реєстрі права власності на нерухоме майно 06 листопада 2009 року (т. 1 а.с. 11). За технічною характеристикою, зазначена квартира складається із двох житлових кімнат, що підтверджено технічним паспортом на квартиру (т. 1 а.с. 12-13). 12 жовтня 2010 року позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджено копією паспорту громадянина України (т.1 а.с. 5). 29 травня 2012 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджено довідкою відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста від 26.02.2021 року (т. 1 а.с. 32). Згідно до незалежної оцінки для визначення ринкової вартості нерухомого майна, проведеної ТОВ «Сервіспромексперт» на замовлення позивача [PERSON] , дата оцінки 24 вересня 2020 рік, ринкова вартість квартири [ADDRESS] , складає 218668 (двісті вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, а вартість 1/2 частини квартири становить 109334 (сто дев`ять тисяч триста тридцять чотири) гривні 00 копійок (т. 1 а.с. 14-20). Згідно до експертного дослідження проведеного судовим експертом Харченко В.В. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1084/10-21 від 13 жовтня 2021 року, за замовленням відповідача [PERSON] (т. 1 а.с. 191-207), виділити в натурі 1/6 частку житлової квартири [ADDRESS] , відповідно до вимог нормативно правових актів у галузі будівництва не можливо. А тому експертом не надано варіантів виділу в натурі часток 1/6 і 5/6. 4.2.2.За [PERSON] 06 листопада 2020 року зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу укладеного 06 листопада 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Мельнічук В.І., що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав (т. 1 а.с. 69). Згідно до звіту ТОВ «Сервіспромексперт» на 25 жовтня 2021 року, проведеного на замовлення відповідача [PERSON] , вартість придбаної квартири [PERSON] (т. 1 а.с. 184-190), ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 336683 гривні. 4.3.Набуття права власності на рухоме майно транспортні засоби. Згідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС № 1244 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2020 року за № 314-1244-17аз (т. 1 а.с. 21): [PERSON] , [INFO] , в період часу 17 липня 2004 р. було зареєстровано: OPEL VECTRA, 2006 р.в., 1786 куб.см., дата реєстрації 17 листопада 2016 р. на підставі договору купівлі-продажу 1241/2016/194613 17 листопада 2016; 24 січня 2017 р. вказаний транспортний засіб перереєстровано на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу 1244/2017/302306 від 24 січня 2017р.; OPEL KADETT, 1987 р.в., 1281 куб.см., дата реєстрації 16 червня 2017 р. на підставі договору купівлі-продажі 1242/2017/501496 від 16 червня 2017р.; DAEWOO LANOS, 1998 р.в., 1498 куб.см, дата реєстрації 10 лютого 2018 р., на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2018/821514 від 10 лютого 2018р.; 15 травня 2018 р. перереєстровано на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2018/939211 15 травня 2018 р; OPEL ZAFIRA, 2005 р.в., 1995 куб.см., дата реєстрації 19 січня 2019 р. на підставі вантажно-митної декларації ВМД ПАЇ 10150/2019/201353 від 14 січня 2019р., 12 вересня 2020 р. перереєстровано на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2020/2199746 від 12 вересня 2020 р. \~ \~ \~ \~Щодо оцінки рухомого майна заявлених у позові автомобілів, стороною позивача на підтвердження визначеної вартості предметів спору, подано роздруківка з сайту - Аuto.Ria (т. 1 а.с. 22-27). \~ \~ \~ \~18 листопада 2017 року [PERSON] видано довіреність на ім`я [PERSON] , з право на представництво у відповідних сервісних центрах та всіх інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з питань, пов`язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу належного [PERSON] . На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортно засобу [NUMBER] , виданого Центром 1242 16 червня 2017 року автомобіля марки OPEL KADETT, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , загальний легковий седан -в, реєстрацій номер [NUMBER] , зареєстрований Центром 1242 16 червня 2017 року (т. 1 а.с. 70). Згідно до позиція відповідача [PERSON] та розписки від 18 листопада 2017 року (т. 1 а.с. 71), [PERSON] стверджується фактично відчуження транспортного засобу, та отримання відповідачем від [PERSON] 36700 гривень в рамках укладення усної домовленості щодо продажу автомобіля марки OPEL KADETT, VIN: [NUMBER] , зареєстрований Центром 1242 16 червня 2017 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , як вартості проданого автомобіля. 12 вересня 2020 року між [PERSON] як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, яка є матір`ю відповідача, укладено договір купівлі-продажу 1244/2020/2199746 транспортного засобу (т. 1 а.с. 72), за змістом якого [PERSON] відчужено за 47043 (сорок сім тисяч сорок три) гривні, автомобіль - OPEL ZAFIRA, 2005 р.в., 1995 куб.см., дата реєстрації 19 січня 2019 р. на підставі вантажно-митної декларації ВМД ПАЇ 10150/2019/201353 від 14 січня 2019р., 12 вересня 2020 р. перереєстровано на покупця, що також підтверджено відповіддю (т. 1 а.с. 74). Отримання грошей від [PERSON] , як покупця яка також є матір`ю відповідача, продавцем [PERSON] у сумі 4000 доларів США, що еквівалентно 112200 гривень, як вартість проданого автомобіля - OPEL ZAFIRA, 2005 р.в., 1995 куб.см., дата реєстрації 19 січня 2019 р. на підставі вантажно-митної декларації ВМД ПАЇ 10150/2019/201353 від 14 січня 2019р., 12 вересня 2020 р. на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2020/2199746 від 12 вересня 2020 р (а.с. 73). 4.4.Доходи, джерело їх отримання. Щодо доходів позивача та відповідача, за спірний період шлюбні відносини, інформація сторонами надана у виді пояснень зазначених у позовній заяві та відзиві. Відповідачем надана довідка за період з 1999 -2020 роки (т.1 а.с. 68). З боку відповідача подано довідку про доходи [PERSON] - матері відповідача (т. 1 а.с. 56-62), заяву про приєднання до умов надання кредиту під заставу дорогоцінного металу станом на 23-24.08.2018 року (т. 1 а.с. 63), доходів [PERSON] вітчиму відповідача (т. 1 а.с. 64-66). Згідно до розписки від 18 листопада 2017 року (т. 1 а.с. 71), [PERSON] підтверджено отримання від [PERSON] 36700 гривень в рамках укладення усної домовленості щодо продажу автомобіля марки OPEL KADETT, VIN: [NUMBER] , зареєстрований Центром 1242 16 червня 2017 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 12 вересня 2020 року за відчуження автомобіля - OPEL ZAFIRA, 2005 р.в., 1995 куб.см., дата реєстрації 19 січня 2019 р. на підставі вантажно-митної декларації ВМД ПАЇ 10150/2019/201353 від 14 січня 2019р., 12 вересня 2020 р. на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2020/2199746 від 12 вересня 2020 р (т. 1 а.с. 72), відповідачем [PERSON] від [PERSON] , отримано грошові кошти у сумі 4000 доларів США, що еквівалентно 112200 гривень, як вартість проданого автомобіля (т. 1 а.с. 73). 4.5.Інші обставини встановлені судом. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть актовий запис № 1005 від 16 вересня 2016 року (т. 1 а.с. 75). 5.Норми права застосовані судом. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України, відповідно до ч. 3 та ч. 4 зазначеної статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або заводом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Статтею 372 ЦК України, визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 6.Мотиви і висновки. Судом встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2004 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 290, по 01 березня 2021 року, який був розірваний Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року у справі № 208/6221/20 провадження № 2/208/766/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] «про розірвання шлюбу». Також, як встановлено судом, подружжя [PERSON] від шлюбу мають двох дітей, а саме [PERSON] , народженого [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зі слів позивача встановлено, що [PERSON] має інвалідність від народження потребував стороннього догляду, внаслідок чого подружжям [PERSON] прийнято було рішення про те, що з дитиною знаходиться мати [PERSON] , при цьому [PERSON] працює для забезпечення сім`ї. Як встановлено судом, в період шлюбу сторони придбали наступне майно: -Нерухоме майно: 02 жовтня 2009 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі № 1-5804, [PERSON] , набуто право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 10). Щодо оцінки ринкової вартості зазначеного об`єкту нерухомого майна, стороною позивача надано Звіт незалежної оцінки для визначення ринкової вартості нерухомого майна, проведеної ТОВ «Сервіспромексперт» на замовлення позивача [PERSON] , дата оцінки 24 вересня 2020 рік (т. 1 а.с. 14-20), згідно до якої ринкова вартість квартири [ADDRESS] , складає 218668 (двісті вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, а вартість 1/2 частини квартири становить 109334 (сто дев`ять тисяч триста тридцять чотири) гривні 00 копійок. Зазначена оцінка об`єкту нерухомості стороною відповідача не оспорена та не спростована, а тому відповідає вимогами ст.ст. 76-78 ЦПК України. -Рухоме майно: Згідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС № 1244 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2020 року за № 314-1244-17аз (т. 1 а.с. 21) за [PERSON] , [INFO] , в період часу 17 липня 2004 р. було зареєстровано: -OPEL VECTRA, 2006 р.в., 1786 куб.см., дата реєстрації 17 листопада 2016 р. на підставі договору купівлі-продажу 1241/2016/194613 17 листопада 2016; 24 січня 2017 р. вказаний транспортний засіб перереєстровано на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу 1244/2017/302306 від 24 січня 2017р.; -OPEL KADETT, 1987 р.в., 1281 куб.см., дата реєстрації 16 червня 2017 р. на підставі договору купівлі-продажі 1242/2017/501496 від 16 червня 2017р.; -DAEWOO LANOS, 1998 р.в., 1498 куб.см, дата реєстрації 10 лютого 2018 р., на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2018/821514 від 10 лютого 2018р.; 15 травня 2018 р. перереєстровано на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2018/939211 15 травня 2018 р; -OPEL ZAFIRA, 2005 р.в., 1995 куб.см., дата реєстрації 19 січня 2019 р. на підставі вантажно-митної декларації ВМД ПАЇ 10150/2019/201353 від 14 січня 2019р., 12 вересня 2020 р. перереєстровано на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2020/2199746 від 12 вересня 2020 р. Звітів та/або експертної оцінки транспортних засобів зазначених вище об`єктів спору, сторонами до позову або відзиву на позов не долучено, заяв та клопотань про проведення експертних досліджень з зазначених питань сторонами не заявлялося. В той же час, заявлена вартість позивачем за змістом позову з посиланням на інформацію з інтернет ресурсів, стороною відповідача не визнано. Визначення вартості транспортних засобів проведених позивачем, не узгоджується із приписами ст.ст. 76-78 ЦПК України, та не може бути прийнято судом. Судом враховуються приписи ст. 60 СК України, якими\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України, відповідно до ч. 3 та ч. 4 зазначеної статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або заводом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Статтею 372 ЦК України, визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з роз`ясненнями у п.п. 22 - 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.\~ст. 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Позиція позивача і відповідача містить погодження з питання джерела отриманих грошових коштів, які витрачалися на придбання спільного сумісного майна подружжя, але крім пояснень сторін, інших належних та допустимих доказів сторонами не надані. З аналізу вказаних вище норм матеріального закону слідує, що згідно загальних правил змагальності цивільного процесу предметом доказування в справах про поділ спільного майна подружжя, є: наявність спільного майна з конкретно визначеними ознаками взагалі і на час розгляду справи, його вартість, час його придбання і джерело походження коштів. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] наступне майно: -квартира [ADDRESS] , набута 02 жовтня 2009 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі № 1-5804, на ім`я [PERSON] (т. 1 а.с. 10); -автомобіль марки Опель Зафіра, 2005 року випуску, об`єм двигуна: 1995 куб. см., дата реєстрації: 19.01.2019 року; -автомобіль марки Опель кадет, 1987 року випуску, об`єм двигуна: 1281 куб. см., дата реєстрації: 16.06.2017 року. Вищевказане майно було придбане сторонами під час перебування у шлюбі та за спільні кошти, які отримувалися подружжям як заробіток [PERSON] , грошей отриманих у виді допомоги від батьків подружжя, які за призначенням були зверненні на користь сім`ї [PERSON] (подружжя та їх дітей), а не на користь одного з подружжя. Презумпція права спільної сумісної власності подружжя жодною із сторін щодо будь-якого з наведених вище об`єктів не спростована. А позиція сторони відповідача ґрунтується на його поясненнях та посилання на передачу грошей за життя його батьком йому для придбання квартири, яка жодним належним та допустимим доказом не підтверджена. В той же час, доводи відповідача [PERSON] у виді його пояснень викладених у відзиві на позов, за містом письмових матеріалів долучених ним до справи, і посилання на можливі показання свідків щодо передачі грошей, які він отримував від батька, не може доводити факт належності цих грошей певній особі, їх кількості, тобто бути доказами за письмово укладеним договором купівлі-продажу квартири, так як такі доводи є безпідставними та необґрунтованими, адже суд, в оцінці доказів поданих сторонами, виходить із письмових доказів а саме Договору купівлі-продажу квартири від 02 жовтня 2009 року, посвідченого нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі № 1-5804, (т. 1 а.с. 10), за змістом якого саме [PERSON] передані грошові кошти у розмірі 68250 гривень продавцю [PERSON] , які остання отримала від продавця до підписання цього договору, що знайшло відображення у п. 2.1. Договору, а також те, що за наслідком саме Відповідач [PERSON] зареєстрував за собою право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджено витягом з Реєстру (т. 1 а.с. 11). Крім того, зазначений договір купівлі-продажу квартири, з боку відповідача не оспорений і не оспорюється. Аналогічний правовий висновок щодо того, що\~факту виконання зобов`язання за договором не може доводитися поясненнями сторони та показаннями свідка, було викладено у Постанові Верховного суду № 143/280/17 від 18 липня 2018 року. А тому, заявлені позовні вимоги в цій частині що стосується об`єкту нерухомого майна, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо реалізації транспортного засобу без згоди позивача, зазначені обставини заявлені позивачем, не спростовані відповідачем. Щодо автомобіля OPEL KADETT, 1987 р.в., 1281 куб.см., дата реєстрації 16 червня 2017 р. на підставі договору купівлі-продажі 1242/2017/501496 від 16 червня 2017р.; то зазначений автомобіль згідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС № 1244 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2020 року за № 314-1244-17аз (т. 1 а.с. 21), обліковується за відповідачем і на теперішній час. А довіреність від 18 листопада 2017 року на яку посилається [PERSON] видана ним на ім`я [PERSON] , з право на представництво у відповідних сервісних центрах та всіх інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з питань, пов`язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу належного [PERSON] . На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортно засобу [NUMBER] , виданого Центром 1242 16 червня 2017 року автомобіля марки OPEL KADETT, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , загальний легковий седан -в, реєстрацій номер [NUMBER] , зареєстрований Центром 1242 16 червня 2017 року (т. 1 а.с. 70), не містить даних про згоду позивача [PERSON] на передачу таких прав. При цьому позивачем не заявлено за змістом позовних вимог, вимогу про поділу автомобіля OPEL KADETT, 1987 р.в., 1281 куб.см., дата реєстрації 16 червня 2017 р. на підставі договору купівлі-продажі 1242/2017/501496 від 16 червня 2017р., як об`єкту права спільної сумісної власності шляхом виділу в особисту приватну власність такого автомобіля на користь відповідача, що дозволило би позивачу заявити вимогу про стягнення з відповідача вартість 1/2 частки його ринкової вартості, тобто його фактичної вартості на час розгляду справи по суті. На підставі зазначеного, стягнення з відповідача грошової вартості 1/2 частини рухомого майна, без його фактичного поділу між подружжям як об`єкту права спільної сумісної власності подружжя, шляхом виділу такого майна в особисту приватну власність одного із подружжя, не узгоджується ст.ст. 69-71 СК України. Крім того, з боку позивача не надано належних і допустимих доказів вартості заявленого майна. А тому, в цій частині позовні вимоги позивача [PERSON] що стосуються об`єкту права спільної сумісної власності подружжя автомобіль OPEL KADETT, 1987 р.в., 1281 куб.см., дата реєстрації 16 червня 2017 р. на підставі договору купівлі-продажі 1242/2017/501496 від 16 червня 2017р., підлягають частковому задоволенню. Також, як встановлено в ході судового розгляду щодо транспортного засобу у період шлюбу сторін подружжя [PERSON] , тобто до [INFO] , відповідачем [PERSON] 12 вересня 2020 року відчужено автомобіль - OPEL ZAFIRA, 2005 р.в., 1995 куб.см., дата реєстрації 19 січня 2019 р. на підставі вантажно-митної декларації ВМД ПАЇ 10150/2019/201353 від 14 січня 2019р., 12 вересня 2020 р. на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2020/2199746 від 12 вересня 2020 р (а.с. 73). При цьому стороною відповідача не спростовано позицію позивача належним та допустимим доказом, що таке відчуження відбулося за згодою позивача, та/або позивачем отримано 1/2 частину від отриманих [PERSON] грошей за продаж автомобіля. А тому суд вважає встановленим, на підставі поданих сторонами доказів, що зазначене відчуження автомобіля OPEL ZAFIRA, 2005 р.в., 1995 куб.см., дата реєстрації 19 січня 2019 р. на підставі вантажно-митної декларації ВМД ПАЇ 10150/2019/201353 від 14 січня 2019р., та перереєстрація права власності на даний автомобіль 12 вересня 2020 р. на іншу фізичну особу на підставі договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2020/2199746 від 12 вересня 2020 р., як таке що відбулося без згоди позивача [PERSON] .. В той же час, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача вартості 1/2 частини відчуженого [PERSON] без згоди позивача рухомого майна автомобіля OPEL ZAFIRA, 2005 р.в., позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої вартості транспортного засобу не надано, а посилання на інтернет ресурси в яких відображені певні данні щодо вартості інших транспортних засобів не визнано відповідачем, а тому є такими що не відповідають приписами ст.ст. 76-78 ЦПК України та не приймаються судом. Посилання відповідача на факт набуття батьком позивача права власності [PERSON] від 06 листопада 2020 року права власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу укладеного 06 листопада 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Мельнічук В.І., що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав (т. 1 а.с. 69), жодним чином не містить даних щодо отримання саме [PERSON] будь-яких грошових коштів від [PERSON] , а тому є безпідставними. Так, у Пленумі Верховного Суду України у пунктах 22, 30\~постанови від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. З урахуванням наведеного та відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі N 201/14044/16-ц, провадження N 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Тому вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості транспортного засобу OPEL ZAFIRA, 2005 р.в., 1995 куб.см., дата реєстрації 19 січня 2019 р. на підставі вантажно-митної декларації ВМД ПАЇ 10150/2019/201353 від 14 січня 2019р., суд приймає фактичну ціну зазначену у договорі купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2020/2199746 від 12 вересня 2020 р., згідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС № 1244 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2020 року за № 314-1244-17аз (т. 1 а.с. 21), договору купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2020/2199746 від 12 вересня 2020 р (т. 1 а.с. 72), яка визначена вартістю 47043 (сорок сім тисяч сорок три) гривні 00 копійок, з врахуванням того, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що позивачкою отримано від відповідача зазначену у договорі 1/2 частину грошових коштів, як отриманих відповідачем [PERSON] від продажу вказаного рухомого майна. А тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, в розмірі 1/2 частини від визначеної вартості транспортного засобу у договорі, що відповідає 47043,00 * 1/2 = 23521 (двадцяти трьом тисячам п`ятсот двадцяти одній) гривні 50 копійок, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). 7.Судові витрати. Позивачем понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 2224,35 (т. 1 а.с. 1), при зверненні із позовом. З врахуванням того, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є такими що підлягають частковому задоволенню, то згідно до приписів Ч. 1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, \~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, понесені витрати позивача з оплату судового збору, підлягають пропорційному відшкодуванню у відповідності до задоволених позовних вимог, що відповідає 1112 гривням 18 копійкам, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо інших судових витрат, то на час розгляду справи по суті сторонами вимоги за ч. 2 ст. 141 ЦПК України не заявлені і розрахунки не підтверджені.

Outcome: partial