Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

В січні 2021 року представник позивача ТОВ «ТВА-ГРУПП» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення, в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача матеріальний збиток в сумі 74820,24 грн., а також судовий збір в сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач ТОВ «ТВА-ГРУПП» здійснює господарську діяльність через мережу аптечних закладів, в тому числі і в Аптеці № 17 «Аптека 03», яка розташована за адресою: м. Київ, вул.. Васильківська, 47/1, згідно договору оренди № 197/04-19/19 від 01.09.2019 року (станом на дату нанесення збитків) та договору оренди № 326/04-19/20 від 01.09.2020 року (станом на дату подання позову). 17.06.2020 року приблизно о 07-35 год. позивачем було встановлено, що орендоване приміщення Аптеки № 17 та майно позивача, яке знаходилось у приміщенні було пошкоджено в результаті злиття. В зв`язку із неправомірними діями чи бездіяльністю власника квартири [ADDRESS] , яким згідно даних реєстру є відповідач [PERSON] . Позивач вказує, що факт залиття приміщенні зафіксовано належним чином та позивачу, внаслідок пошкодження приміщення, завдані збитки на суму 10097,60 грн. Крім збитків, які завдані конструктивним елементам приміщення, були зіпсовані товари (лікарські засоби та товари медичного призначення) на загальну суму 43402,40 грн. Всі пошкоджені товари були утилізовані, відповідно до вимог закону, що потягло за собою додаткові витрати в сумі 11296,92 грн. Частина зазначених збитків була відшкодована ПрАТ «УПСК» та сума відшкодування склала - 27301,68 грн. Позивач вказує, що сума прямо нанесених збитків за мінусом страхової виплати становить 37495,24 грн. (10097,60 грн. + 43402,40 грн. + 11296,92 грн. - 27301,68 грн.). Крім того, позивач вказує на те, що робота в аптеці була зупинена, а тому товариство втратило доходи, які б могло отримати, в зв`язку з чим із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума упущеної вигоди в розмірі 37325,00 грн. З огляду на викладене, а також в зв`язку із неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, позивачу були завдані збитки на загальну суму 74820,24 грн., в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути вказану суму із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року, у справі було відкрито провадження та справу було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року, позов було задоволено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.08.2021 року, заяву відповідача про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року у даній цивільній справі було задоволено. Поновлено відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року у даній справі. Скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. У вересні 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено вартість та реальність проведення ремонтних робіт після залиття. Також відсутні достатні та належні докази утилізації пошкодженого товару. Стороною позивача не доведено, що робота аптечного закладу дійсно зупинялась, та в який саме день, а відтак сума упущеної вигоди також не підтверджена. В листопаді 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в акті списання матеріалів від 30.06.2020 року чітко відображено витрачені на виконання всіх робіт матеріали, в т.ч. і ті, що витрачені для проведення ремонтних робіт в приміщенні аптеки. Посилання відповідача на те, що товари, утилізовані за актами утилізації не відносяться до товарів, що залиті з вини відповідача, є не підтвердженими, а відсутність в акті його номеру не впливає на сам факт утилізації, яку було проведено внаслідок залиття приміщення аптеки з вини відповідача. Остання в день нанесення збитків була присутня під час огляду приміщення після залиття та була особисто ознайомлена з об`ємом збитків та товарами, які були пошкоджені, а тому заперечення відповідача про відсутність достатніх доказів на підтвердження розміру шкоди є безпідставними. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві та додаткових поясненнях. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач ТОВ «ТВА-ГРУПП» здійснює господарську діяльність через мережу аптечних закладів, в тому числі і в Аптеці № 17 «Аптека 03», яка розташована за адресою: м. Київ, вул.. Васильківська, 47/1, згідно договору оренди № 197/04-19/19 від 01.09.2019 року (станом на дату нанесення збитків) та договору оренди № 326/04-19/20 від 01.09.2020 року (станом на дату подання позову). 17.06.2020 року приблизно о 07-35 год. відбулось залиття орендованого позивачем приміщення Аптеки № 17 за вказаною адресою та майно позивача, яке знаходилось у приміщенні аптеки було пошкоджено в результаті злиття, що підтверджується актом ЖЕД 106 № 252 від 17.06.2020 року, та звітом про результати огляду від 17.06.2020 року, складеного аварійним комісаром ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Відповідно до акту про залиття нежитлового приміщення від 17.06.2020 року, причиною залиття стало пошкодження фільтру пом`якшення та очистки води, який встановлений на бойлер та пральну машину в квартирі [ADDRESS] за вказаною адресою. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.08.2020 року, було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] . Встановлено, що позивачу, внаслідок пошкодження приміщення, завдані збитки на суму 10097,60 грн. (вартість пошкодження конструктивних елементів приміщення), та на суму 43097,60 грн. (вартість товарів, що були пошкоджені та підлягають вилученню із обороту), що підтверджується звітом про результати огляду майна від 17.06.2020 р., та довідкою про оціночну вартість збитків від 18.06.2020 р. Крім того позивач вказує, що всі пошкоджені товари були утилізовані, відповідно до вимог закону, що потягло за собою додаткові витрати в сумі 11296,92 грн., що підтверджується актом № ОУ-0000873 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.07.2020 р. та актом приймання-передачі відходів від 28.09.2020 року (щодо лікарських засобів) та актом приймання-передачі до договору № 2020/0515-07 (щодо товарів медичного призначення). На підставі страхового акту № М/11/2020 року від 19.08.2020 року, ПрАТ «УПСК» було відшкодовано позивачу суму в розмірі 27301,68 грн. 16.12.2020 року відповідачу позивачем було направлено повторну вимогу про відшкодування збитків, однак, остання була залишена відповідачем без належного реагування, та доказів зворотному з боку сторони відповідача суду надано не було. Позивач вказує, що сума прямо нанесених збитків за мінусом страхової виплати становить 37495,24 грн. (10097,60 грн. +43402,40 грн. + 11296,92 грн. - 27301,68 грн.). В ході розгляду справи стороною відповідача не заперечувався факт залиття з вини відповідача приміщення Аптеки № 17 «Аптека 03», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 47/1, однак, заперечувався розмір завданих збитків, які були пред`явлені позивачем до стягнення. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч.2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір. Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи було достовірно встановлено, та не заперечувалось відповідачем те, що залиття нежитлового приміщення, яке орендує позивач, - відбулось з вини відповідача. Проаналізувавши наявні у справі докази, надані стороною позивача на підтвердження розміру завданих збитків в сумі 10097,60 грн., в сумі 43402,40 грн., та в сумі 11296,92 грн., суд вважає їх належними, достатніми та такими, що беззаперечно підтверджують розмір зазначених збитків, які були завдані позивачу внаслідок винних дій/бездіяльності відповідача, що призвело до залиття нежитлового приміщення, а тому наявні підстави для стягнення зазначених збитків за мінусом суми страхового відшкодування, яке було виплачено позивачу страховиком. Крім того, позивач вказує на те, що робота в аптеці була зупинена, а тому товариство втратило доходи, які б могло отримати, в зв`язку з чим із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума упущеної вигоди в розмірі 37325,00 грн., яка була розрахована за інформацією відповідно до фіскальних чеків, середньостатистичної суми вартості товарів реалізованих за добу, та виходячи із загальної суми реалізації за попередні сім календарних днів. Суд погоджується із наданим стороною позивача розрахунком суми упущеної вигоди, та не приймає до уваги заперечення відповідача в цій частині позовних вимог, оскільки, відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували розмір упущеної вигоди, пред`явлений позивачем до стягнення, як і не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди та/або доказів того, що відповідач завдав меншої шкоди ніж оцінює позивач. Суд відмічає, що інші наведені відповідачем доводи в обґрунтування своїх заперечень на позовні вимоги не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що з вини відповідача відбулось залиття нежитлового приміщення, яке орендує позивач, та, останнім, надано суду достатні та належні докази, які підтверджують розмір завданих збитків в сумі 37495,24 грн. та розмір суми упущеної вигоди в сумі 37325,00 грн., стороною відповідача обґрунтування позовних вимог достатніми докази не спростовано, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved