Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 01 червня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу в них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, між ними почали виникати різного роду непорозуміння, сварки, конфлікти, що призвело до втрати взаємних почуттів один до одного і окрім цього, це все створювало негативну та напружену атмосферу в сім`ї, що в свою чергу унеможливило спільне проживання. Врешті все це призвело до того, що вони вже понад півроку проживають окремо. Позивач вказує, що він разом із сином та своєю матір?ю проживають у [ADDRESS] . Відповідачка, у свою чергу, проживає разом зі своєю матір?ю у двокімнатній квартирі по [ADDRESS] . Таким чином, шлюбні відносини між ними фактично припинилися і немає підстав для їх збереження. Сторони не пов`язані спільним побутом, спільними проблемами. Окрім цього, як зазначає позивач, відповідачка має намір виїхати за кордон на невизначений термін, а тому вихованням та утриманням дитини займатись не може. Позивач проживає у трикімнатній квартирі, де наявні всі необхідні умови для комфортного проживання дитини, має стабільний заробіток. Натомість, умови проживання для дитини у відповідачки досить скрутні, ні відповідачка ні її матір на даний час ніде не працевлаштовані, доходів не отримують. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд розірвати укладений між ним та відповідачкою шлюб, визначити місце проживання спільної дитини з ним та залишити за ним судові витрати. Ухвалами суду від 22 липня 2022 року: --- по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 18); --- до участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Міжгірської селищної ради Закарпатської області (а.с. 19). Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглянути справу за заявленим позовом за його відсутності. Представник позивача - адвокат Кривка П. П. подав заяву з проханням розглядати справу без його участі. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву за змістом якої висловила позицію про визнання позовних вимог у повному обсязі, справу просила розглядати без її участі у зв?язку із виїздом за межі України. Службою у справах дітей Міжгірської селищної ради Закарпатської області явку представника в судове засідання не забезпечено. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачка позов визнала, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Суд встановив, що між сторонами 01 червня 2013 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 01 червня 2013 року, актовий запис № 25 (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із батьком, про що свідчать копія свідоцтва про народження від 14 липня 2020 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 154 та копія довідки від 19.07.2022 № 323 (а.с. 13, 12). Із копії акту вбачається, що при обстеженні матеріально-побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що остання проживає по [ADDRESS] , разом із матір?ю - [PERSON] , 1970 року народження, у квартирі житловою площею 39,6 кв.м., яка складається із двох кімнат. Матеріально-побутові умови проживання досить складні, скрутні та скромні. [PERSON] та її мати ніде не працюють, коштів не вистачає для придбання продуктів харчування, засобів гігієни та на оплату комунальних послуг, які останнім часом значно зросли в ціні. За результатами обстеження матеріально-побутових умов комісія дійшла висновку, що [PERSON] дійсно знаходиться у скрутному фінансовому становищі і складних життєвих обставинах (а.с. 9). Як вбачається із копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , останній проживає в [ADDRESS] , із сином [PERSON] , [INFO] та матір?ю [PERSON] , [INFO] у власній трикімнатній квартирі, в якій наявні необхідні меблі, побутова і комп`ютерна техніка, всередині охайно та чисто, проведений капітальний ремонт. Житлово-побутові умови задовільні (а.с. 10). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частин 8 та 9 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частини 1 статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частинами 1 та 2 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (частини 1 та 2 статті 160 СК України). За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18. З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини в їх сукупності, виходячи з визнання відповідачкою позову, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. При ухваленні такого рішення суд переконаний, що за наведених вище обставин встановлення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом із батьком відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved