Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

03.02.2022 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення грошової суми трьох процентів річних та процентів за користування позикою за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, посилаючись на те, що 05 липня 2012 року на виконання умов договору позички, укладеного між ним та відповідачем, відповідач отримав в позику грошову суму у розмірі 4\~500 доларів США із зобов`язанням повернути таку суму до кінця вересня 2012 року. На підтвердження укладення цього договору позички відповідачем було написано власноручно розписку, яка підтверджує факт передання вказаної грошової суми. 23.01.2013 року на виконання умов договору позички, укладеного між позивачем та відповідачем, відповідач прийняв від позивача грошову суму у розмірі 1500 євро із зобов`язанням повернути таку (зазначену суму) позивачеві до кінця весни 2013 року травня місяця. На підтвердження укладення вищенаведеного договору позички позичальником було власноручно написано розписку, яка підтверджує факт передання позичкодавцем позичальникові грошової суми у розмірі 1500,00 євро. 30 жовтня 2015 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/8548/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди позов задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2017 року вступило в закону силу 22 травня 2017 року. 06 грудня 2017 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі 712/12965/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди позов задоволено частково. 04 січня 2019 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №712/7786/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми, трьох процентів річних та процентів за користування позикою за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позов задоволено частково. 20 лютого 2020 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №712/3173/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми, трьох процентів річних та процентів за користування позикою за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позов задоволено частково. 18 червня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 20 лютого 2020 року по справі №712/3173/19 - залишено без задоволення. До цього часу відповідач не повертає вищезазначений борг, хоча він неодноразово звертався до нього із вимогою виконання боргових зобов`язань. Наразі відповідачем не виконано вищенаведеного боргового зобов`язання, а саме: не повернуто грошову суму у розмірі 4500,00 доларів США, 1500,00 євро та грошової суми трьох процентів річних та процентів за користування позикою за несвоєчасне виконання грошового зобов`язанню. Відсутність згоди відповідача щодо повернення грошової суми спричинило позивачу та членам його родини суттєві моральні (душевні) страждання, які не можливо донести словами, та в свою чергу, призвели до настання в родині напруженої моральної обстановки, породили невпевненість родини в майбутньому, істотно порушили життєві звичаї. Внаслідок вищевказаних протиправних дій відповідача [PERSON] завдано істотної моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, у втраті нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від позивача та членів його родини додаткових зусиль для організації свого життя, чим додатково нанесено моральних страждань на протязі останніх п`яти років. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошової суми трьох процентів річних та процентів за користування позикою за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 555,97 євро, 1667,85 дол. США, 5000 грн. моральної кошти, 5500 витрати на правничу допомогу. 21\~березня 2022\~року ухвалою\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкаси залишено\~без руху\~позовну заяву\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми трьох процентів річних та процентів за користування позикою за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. 01 квітня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси було відкрито провадження у справі проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом завчасного доставлення через автоматизовану систему діловодства суду СМС-повідомлення на вказаний у заяві відповідачем до суду номер телефонного зв`язку. З заявами про відкладення судового засідання відповідач до суду не звертався. \~ \~ \~ \~Суд виходить з того, що направлення відповідачу судової повістки на номер телефонного зв`язку, який зазначав відповідач у своїй кореспонденії до суду, є належним повідомленням про час та місце розгляду справи.Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові ВП ВС від 23.10.2019 №723/304/16-ц (14-360цс19). \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 05.07.2012 року був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] передав у позику [PERSON] кошти в сумі 4 500 доларів США, які останній зобов`язався повернути їх до кінця вересня 2012 року, що підтверджується розпискою від 05 липня 2012 року. 23 січня 2013 року на виконання умов договору позички, укладеного між сторонами, відповідач отримав у позику від позивача грошову суму у розмірі 1\~500 Євро із зобов`язанням повернути зазначену суму до кінця весни (травня місяця) 2013 року. На підтвердження укладення цього договору позички відповідачем було написано власноручно розписку, яка підтверджує факт передання вказаної грошової суми. Зазначене встановлене рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, а саме грошової суми, трьох процентів річних та процентів за користування позикою у період з 01 червня 2013 року по 01 серпня 2015 року за несвоєчасне виконання зобов`язання, позов задоволено частково; рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди, позов задоволено частково; рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди, позов задоволено частково; рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2018 року по справі за позовом [PERSON] до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди, позов задоволено частково; рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2019 року по справі за позовом [PERSON] до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди, позов задоволено частково; 20 лютого 2020 року заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси за позовом [PERSON] до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди, позов задоволено частково. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. На даний час позивачу кошти за вказаними договорами позики відповідачем не повернуто. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.\~533\~ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Норми ст.ст. 76, 78\~ЦПК України передбачають, що доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні,\~\~в\~\~якому ухвалюється\~\~рішення. Водночас, згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач ставить питання про стягнення з відповідача на його користь трьох відсотків річних та відсотків за користування позикою у період з 07.03.2019 року по 31.12.2021 року за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Вказаний період позивачем встановлений, виходячи з того, що з відповідача на його користь три відсотків річних та відсотки за користування позикою стягнуті на підставі вищевказаних рішень судів саме до 07 березня 2019 року. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та відсотків за користування позикою за період з 07 березня 2019 року по 31 грудня 2021 року. За розрахунком позивача, який перевірений судом, сума складає: 555,97 Євро та 1667,85 долари США. Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Тому, суд зазначає у рішенні висновок про стягнення з відповідача на користь позивача боргу з визначенням у іноземній валюті. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення оскільки, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести факт заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, тому недоведеність позивачем зазначених обставин \~по справі є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ст.\~23\~ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Згідно з\~\~п.\~\~9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про\~\~судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає необґрунтованими доводи \~позивача по факту спричинення моральних страждань та пов`язаної з цим моральної шкоди, в чому конкретно полягають його немайнові втрати, їх характер, тривалість періоду спричинення, причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача \~і заподіяння ним шкоди. Відшкодування моральної шкоди у випадку порушення стороною договірних зобов`язань в даному випадку чинним законодавством України не передбачено, як і не містить таких положень укладений між сторонами договір позики. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 5\~500 грн., слід зазначити наступне. У відповідності до\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися\~\~правничою допомогою. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги В порушення вказаних норм ЦПК України позивачем до суду не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу. Згідно положень\~ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму\~\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з тим, відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, позивачем не надано доказів в обґрунтування заявленої суми витрат на правову допомогу, виходячи з чого суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги. Згідно ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Оскільки при подачі позову позивач звільнений від сплати судових витрат, тому на підставі ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved