Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Позиція сторін у справі У січні 2021 року АТ «РВС Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: [PERSON] , про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав власності за відповідачами на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідно до умов Іпотечного договору від 25.09.2007 року [PERSON] передала в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 140,80 кв.м., житловою площею - 82,50 кв.м. Представниками позивача встановлено, що відносно Квартири [ADDRESS] вчинялися шахрайські дії, втому числі шляхом підробки документів, що підтверджували право власності на нерухоме майно, документів, що посвідчують особу, а також листів, повідомлень підприємств та організацій. В тому числі, з метою заволодіння зазначеною квартирою невстановленими особами здійснено підробку документів для створення квартири «двійника», а саме квартири [ADDRESS] та подальшої державної реєстрації права власності на зазначену квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . В ході проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , цьому об`єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер - 524806480382, а державну реєстрацію права власності за [PERSON] здійснено Коноваловою Е. А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 10.12.2014 року, індексний номер: 17888594) на підставі Договору купівлі-продажу від 13.12.2006 року, посвідченого Первушиною Н. Ю., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (реєстровий № 8693). Після чого, стосовно Квартири [ADDRESS] укладались цивільно - правові договори та здійснювалася державна реєстрація прав власності на зазначену квартиру за відповідачами. Використовуючи документи, що підтверджують право власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] заволоділи квартирою [ADDRESS] . Разом з цим, після звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , іпотекодавцем - [PERSON] предмет іпотеки Акціонерному товариству «РВС Банк» не передано. При цьому, сама [PERSON] не має доступу до квартири [ADDRESS] та позбавлена права володіння квартирою внаслідок протиправних дій осіб, які свої дії обґрунтовують наявністю у них права власності на квартиру [ADDRESS] . На даний час в Печерському районному суді міста Києва знаходиться провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про виселення із квартири та усунення перешкод в користуванні майном (справа № 757/23818/16-ц). Згідно з позовними вимогами [PERSON] просить виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , а також усунути перешкоди в користуванні зазначеною квартирою. Щодо квартири [ADDRESS] наявна декілька судових спорів в судах України різної юрисдикції: в Печерському районному суді міста Києва (справи №№ 757/1742/19-ц, 757/34324/16-ц, 757/1342/17-ц, 757/62254/16-ц, 757/23818/16-ц). в Окружному адміністративному суді міста Києва (справа № 826/7453/16). Фактично суть зазначених спорів - чи існує фізично квартира [ADDRESS] . Отже, на теперішній час у представників AT «РВС Банк» відсутній доступ до квартири [ADDRESS] , та відсутня можливість користуватися зазначеним нерухомим майном. В такий спосіб порушуються права та інтереси АТ «РВС Банк». Обставини, які є перепонами для реалізації AT «РВС Банк» належного йому права на користування квартирою [ADDRESS] є державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за третіми особами, котрі набули право власності на квартиру [ADDRESS] за нікчемним правочином та користуються квартирою [ADDRESS] без належних правових підстав, обґрунтовуючи своє користування квартирою [ADDRESS] наявністю права власності на квартиру [ADDRESS] . Зі сторони відповідачів відзив на позов не надходив. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року витребувано докази у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Щодо квартири [ADDRESS] Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Демарк», правонаступником якого є АТ «РВС Банк», та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Озіян А. С., відповідно до умов якого (з урахуванням договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 31 березня 2008 року) у забезпечення виконання всіх вимог іпотекодержателя до іпотекодавця за кредитним договором № 437-051 від 25 вересня 2007 року іпотекодавець передав у іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, разом з усіма його приналежностями, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 140, 80 кв. м, житловою площею - 82, 50 кв. м. AT «РВС Банк» в порядку визначеному ст. ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку» було звернено стягнення в позасудовому порядку на предмет іпотеки та з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 вересня 2020 року № 223433934 вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить АТ «РВС БАНК». Щодо квартири [ADDRESS] Згідно з договором купівлі-продажу від 13 грудня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Первушиною Н. Ю., [PERSON] передав а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . Квартира складається з чотирьох житлових кімнат, жилою площею 82, 50 кв.м. Загальна площа квартири - 140, 80 кв.м. 10 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса КМНО Коновалової Е. А. із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . За наслідком розгляду вказаної заяви, державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Коноваловою Е. А. прийнято рішення від 10 грудня 2014 року № 17888594 провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за суб`єктом: [PERSON] . Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 10 грудня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е. А., [PERSON] продала, а [PERSON] купила чотирьохкімнатну квартиру, житловою площею 82, 50 кв.м, загальною площею 140, 80 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Коновалова Есталіна Анатоліївна прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17888787, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за суб`єктом: [PERSON] . Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 06 листопада 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Астраускас Л. Є., [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла і зобов`язалась оплатити квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 140, 80 кв.м, житловою - 82, 50 кв.м. 06 листопада 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Астраускас Л. Є. прийнято рішення № 25918551 провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за суб`єктом: [PERSON] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 грудня 2020 року № 237614624 вбачається, що 16 листопада 2019 року приватним нотаріусом КМНО Іванченко О. Л. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49712197, яким зареєстровано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 16 листопада 2019 року. Позиція суду та оцінка аргументів сторін За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України). Враховуючи той факт, що судовим рішенням встановлено нікчемність укладених правочинів, скасуванню підлягають усі дії що були здійсненні з приводу вказаного майна, належного позивачу. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено підстави державної реєстрація права власності та інших речових прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». Під час розгляду справи судом встановлено, що квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , загальною площею - 140, 80 кв. м, житловою площею - 82, 50 кв. м, фактично є однією і тією ж самою квартирою. Це не два різні об`єкти нерухомості. Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновку, що «створення» квартири двійника [ADDRESS] а відбулось з метою ухилення від виконання зобов`язань іпотекодавця за договором іпотеки квартири [ADDRESS] . Вказані обставини свідчать про нікчемність правочинів щодо відчуження квартири [ADDRESS] , адже правочини з відчуження неіснуючого об`єкту нерухомості є недійсними в силу закону. Правовим наслідком нікчемності таких правочинів є скасування судом рішень про державну реєстрацію прав власності на вказане майно, а відтак позов підлягає задоволенню. На переконання суду, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у повній мірі забезпечить виконання завдання цивільного судочинства в контексті ефективного захисту, адже таким чином усуваються перешкоди у реалізації позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] . Не заслуговують на увагу твердження представника відповідача в судовому засіданні про те, що належним способом захисту порушеного права було б пред`явлення віндикаційного позову, адже в такому випадку зберігається умовна правомірність зайняття квартири [ADDRESS] власниками неіснуючої квартири [ADDRESS] . Також відхиляються доводи сторони відповідача про сплив позовної давності, оскільки порушення прав позивача є триваючим.

Outcome: approved