Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати її такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 грудня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, з невідомих суду причин. Позивач просить справу розглядати без її участі, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши матеріали справи судом встановлено таке. Між [PERSON] та [PERSON] 14 листопада 2018 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наявної у Державному реєстрі прав на нерухоме майно цей будинок належить на праві власності [PERSON] . У цьому будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] . Отже, відповідач є попереднім власником вказаного житлового будинку, місце проживання якої зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 02 серпня 2021 року, підписаного [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що з 14 листопада 2018 року [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Під час розгляду справи судом встановлено, що місце проживання відповідача зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Відповідач за цією адресою не проживає з 14 листопада 2018 року. Доказів того, що між сторонами існувала домовленість щодо проживання відповідача у вказаному будинку та наявність перешкод у такому користуванні зі сторони позивача, матеріали справи не містять. За такого, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved