Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Куп`янської міської ради, в якому просять відібрати у відповідача дитину - [PERSON] , [INFO] , і повернути дитину біологічним батькам, допустивши негайне виконання рішення. Позов мотивовано тим, що позивачі є громадянами Німечини та з 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружжя виявило бажання взяти участь у програмі екстракорпорального запліднення з перенесенням ембріонів та подальшим виношуванням вагітності сурогатною матір`ю. Для участі у цій програмі позивачі подали заяву до ТОВ «САНА-МЕД» (центр репродукції людини Клініка професора Феськова О.М.) на лікування безпліддя (із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій з використанням методу екстракорпорального запліднення). За анкетними даними та за результатами медичного огляду, з числа потенційних сурогатних матерів, [PERSON] було обрано такою особою, остання надала письмову добровільну заяву виступити сурогатною матір`ю та письмово надала згоду на трансфер ембріонів від позивачів. В подальшому, а саме 01.07.2020 року між [PERSON] та її чоловіком [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, було досягнуто домовленості про виношування дитини, за умовами сурогатного материнства, про що укладено відповідний договір. Предметом означеного договору стало виношування [PERSON] вагітності, що настала в результаті переносу у порожнину її матки ембріона людини, зачатого подружжям [PERSON] та [PERSON] , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, а також народження генетично чужої дитини, для її подальшого передання на виховання біологічним батькам. Перенесення ембріонів у порожнину матки сурогатної матері відбулося 30 липня 2020 року, в подальшому, за результатами аналізу крові [PERSON] встановлено факт вагітності, а за даними УЗД в порожнині матки останньої візуалізовано живий ембріон. Позивачі зазначають, що виплачували [PERSON] щомісячно матеріальну компенсацію на покриття витрат на харчування та забезпечення сприятливого протікання вагітності, несли всі витрати з медикаментозним забезпеченням та медичним обстеженням. Між тим, починаючи з листопада 2020 року, [PERSON] почала маніпулювати генетичними батьками , які очікували народження дитини, не бажала надавати їм інформацію про перебіг вагітності, умисно порушувала умови договору про виношування дитини, почала шантажувати батьків перериванням вагітності. Всі ці дії були вчинені відповідачкою задля отримання додаткових виплат. Їх листування відбувалося у месенджерах, однак [PERSON] в подальшому взагалі почала ховатися від генетичних батьків дитини, що і робить до цього часу. Позивачами встановлено, що [INFO] в м.Балаклія Харківської області [PERSON] народила дитину жіночої статі в лікарні КНП Балаклійської міської ради Харківської області, однак дитину генетичним батькам не віддала, продовжує незаконно утримувати дитину. Позивачі змушені вживати всіх дій, направлених на повернення своєї дитини, внаслідок чого звернулися до правоохоронних органів із заявою про викрадення дитини. Так, другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.10.2021 року до ЄРДР за № 62021170020000156, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, позивачі визнані потерпілими у даному кримінальному провадженні. Крім того, за фактом вимагання грошових коштів за передачу дитини біологічним батькам, СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 21.04.2021 року до ЄРДР за № 12021220000000571, в рамках якого призначено та проведено судову молекулярно-генетичну експертизу, за результатами якої [PERSON] та [PERSON] можуть бути біологічними батьками дитини, названої експертами [PERSON] , біологічне материнство [PERSON] відносно дитини, народженої [INFO] , - виключається. Також позивачі зазначають, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19.10.2021 року у справі № 610/3131/21 встановлено факт народження [INFO] [PERSON] дитини у м.Балаклія Харківської області, в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, зачатої подружжям [PERSON] та [PERSON] . На підставі зазначеного рішення позивачі отримали свідоцтво про народження [INFO] [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, позивачі зазначають, що [PERSON] підтвердила, що добровільно та свідомо бажає стати сурогатною матір`ю, однак з моменту народження дитини [INFO] у батьків дитини взагалі відсутні відомості про місцезнаходження дитини, її фізичний та психологічний стан. [PERSON] не відповідає на дзвінки, не допускає батьків до дитини, не реагує на повідомлення соціальних служб, які, на виконання своїх повноважень, виїздили за місцем реєстрації відповідачки в [ADDRESS] . Останніми встановлено, що будинок не придатний для проживання, зі слів сусідів, [PERSON] тривалий час не проживає за вказаною адресою, її місцезнаходження жодною службою не знайдено. Єдиним місцем, де перебувала [PERSON] разом з новонародженою дитиною у липні 2021 року, є [ADDRESS] . Таким чином, позивачі зазначають, що зачата ними дитина не походить від відповідачки, не являється її генетичним нащадком, [PERSON] не законно утримує у себе дитину, не маючи на неї жодного права, тому посилаючись на норми Конвенції з прав дитини, норми ст.ст. 162, 163 СК України, з обґрунтуванням переважного права батьків на проживання дитини разом з ними, з обґрунтуванням відсутності обставин, що унеможливлюють перебування дитини разом з біологічними батьками, просять негайно відібрати їх дитину у сурогатної матері [PERSON] . Відповідно до Розпорядження Верховного суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 07.07.2022 року справу передано в провадження судді Сороки О.В. (а.с. 64). Ухвалою суду від 11 липня 2022 року відкрите провадження по справі (а.с. 65). Ухвалою суду від 26 липня 2022 року призначено розгляд справи по суті (а.с. 81-82). Представник позивачів до початку розгляду справи по суті звернувся до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримав. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена про розгляд справи шляхом опублікування оголошення про виклик особи на офіційному сайті Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Крім того, позивачами вживалися заходи щодо самостійного направлення та вручення судового виклику відповідачці та третій особі шляхом направлення їх через АТ «Укрпошта». Матеріали справи містять повідомлення АТ «Укрпошта» про неможливість надання послуг зв`язку на територіях, де ведуться бойові дії, в тому числі в м. Куп`янську Харківської області. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивачів, суд провів заочний розгляд справи. Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є громадянами Німеччини (а.с. 11), перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2011 року (а.с. 21). 01 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] (генетичними батьками), з однієї сторони, та [PERSON] (сурогатною матір`ю), укладено договір про виношування дитини, за умовами якого остання взяла на себе зобов`язання виношування вагітності, що настала в результаті переносу у порожнину її матки ембріона людини, зачатого подружжям [PERSON] та [PERSON] , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, а також народження генетично чужої дитини, для її подальшого передання на виховання біологічним батькам (а.с. 23-37). Суду надано медичний висновок № 79Х7-58ЕХ-7Т5В-АЗВН про народження [PERSON] [INFO] дитини жіночої статі в КНП Балаклійської міської ради Харківської області «Балаклійська клінічна багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування (а.с. 38,39). У відповідності до довідки про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом, виданої Центром репродукції людини, клінікою професора Феськовав О.М. , подружжю [PERSON] та [PERSON] було проведено програму ДРТ з перенесенням ембріонів у порожнину матки сурогатної матері [PERSON] , [INFO] , перенесення ембріонів відбулося 30 липня 2020 року, факт вагітності при дослідженні ХГ в крові встановлено 12.08.2020 року. На УЗД факт вагітності, кількість плодів та строк вагітності підтверджено 20.08.2020 року (а.с. 40). Суду доведено, що [PERSON] народжену дитину жіночої статі, батькам не передала, відповідно до умов договору від 01.07.2020 року. У відповідності до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-21/10114-БД від 09.07.2021 року, проведеної Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 120211220000000571 від 21.04.2021 року, [PERSON] та [PERSON] , з імовірністю 99,9999% можуть бути біологічними батьками малолітньої [PERSON] (Прізвище, ім`я, по-батькові визначено експертами), 08.04.2021 року. При цьому біологічне материнство [PERSON] , [INFO] , відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , - виключається (а.с. 41-50). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19.10.2021 року у цивільній справі № 610/3131/21, встановлено факт народження дитини жіночої статі, яка була народжена [INFO] у м.Балаклія Харківської області, в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, жінкою [PERSON] , [INFO] , зачатої подружжям [PERSON] та [PERSON] (а.с. 51-55). Суду надано свідоцтво про народження [PERSON] , у відповідності до якого остання народилася [INFO] в місті Балаклія Харківської області, батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 56). За фактом не законного утримання людини, другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.10.2021 року до ЄРДР за № 62021170020000156, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України (а.с. 57). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі просили захистити порушене право з підстав, передбачених статтями 162, 163 СК України. Частиною першою статті 162 СК України визначено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. У відповідності до вимог ч.1 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Як зазначав суд вище, позивачі є біологічними батьками [PERSON] , народженої [INFO] сурогатною матір`ю [PERSON] . Остання з моменту народження дитини утримує у себе [PERSON] , [INFO] , не на підставі закону, наявність будь-якого рішення суду щодо законності перебування дитини у сурогатної матері судом не встановлено. В свою чергу, суду не надано доказів того, що повернення малолітньої дитини біологічним батькам створює загрозу її життю та здоров`ю або негативно впливатиме на розвиток дитини. Аналогічно не встановлено обставин, що повернення дитини буде суперечити її інтересам. Підстав, які б перешкоджали поверненню дитини до біологічних батьків судом не встановлено. Навпаки, подані суду докази, зібрані службою у справах дітей Куп`янської міської ради свідчать про те, що [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає, її будинок не придатний для проживання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин, суд приходить до переконання, що відповідач самоправно, без згоди біологічних батьків, всупереч договору про виношування дитини від 01 липня 2020 року, не передала позивачам новонароджену дитину, не законно утримує її, а тому має повернути дитину батькам. При цьому слід врахувати, що небажання відповідача добровільно повернути дитину біологічним батькам, є підставою для захисту прав позивачів в порядку, визначеному статтею 162 СК України і такий спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статей 15, 16 ЦК України. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про задоволення позову в повному обсязі. З підстав, визначених п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів понесені витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 992 гривні 40 копійок (а.с. 1). При цьому, суд, відповідно до п.5 ч.1 ст. 430 ЦПК України, вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved