Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований наступними обставинами. 13.01.2021 року [PERSON] стало відомо, що засобом поштового зв`язку до підприємства ТОВ «ІНВЕСТКОЛІЯПРОЕКТ», де вона працює, надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, від 28.12.2020 року, в рамках виконавчого провадження № 63974012, винесена Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В., якою було зверненено стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 61024,93 грн., на підставі виконавчого напису № 113043, виданого 30.11.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. Позивач вказала, що з постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 63974012 від 22.12.2020 року, підставою для відкриття виконавчого провадження стало вчинення 30.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчого напису № 7636 про звернення стягнення з Позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 61024,93 грн. за кредитним договором № Ск-101-001078/7-2008, від 22.07.2008 року, укладеним з ВАТ «РОДОВІТ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Позивач стверджує, що про наявність заборгованості їй не було відомо, та вона заперечує наявність боргу, оскільки не укладала з останнім жодного договору. Як вказала позивач, між позивачкою та ВАТ «РОДОВІТ БАНК» було укладено договір № Ск-101-001078/7-2008, від 22.07.2008 року, на підставі якого банк надав споживчий кредит у розмірі 24981,61 грн. строком дії до 22.07.2010 року. Позивач вказує, що відповідач здійснює стягнення на підставі Договору №23 про відступлення права вимоги, від 04.07.2019 року, за яким ПАТ «РОДОВІТ БАНК» відступив право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», Як вказала позивач, оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та законодавства України, а саме: - виконавчий напис міг бути вчинений лише до 22.07.2013 року, враховуючи, що строк повернення кредиту настав 22.07.2010 року, а договір № 23 про відступлення права вимоги, на підставі якого у Відповідача виникло право вимоги, укладено лише 04.07.2019 року, тобто після сплину строків для вчинення нотаріального напису для стягнення заборгованості; - позивачка не отримувала від відповідача жодних вимог про усунення порушень за начебто наявним зобов`язанням перед ТОВ «Кредит Капітал», а тому не мала можливості подати Приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О. С. заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору; Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем № 113043, від 30.11.2020 року, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, до суду її представник подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а. с. 100). Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а. с. 36, 87). До канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на дотримання всіх вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису (а. с. 42 46). Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а. с. 37, 94), про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а. с. 34, 99), про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, реєстровий № 113043 (а. с. 9). Вказаним виконавчим написом запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за період з 04.07.2019 року по 16.11.2020 року, у розмірі 61024,93 грн. за кредитним договором № Ск-101-001078/7-2008, від 22.07.2008 року, укладеним з ВАТ «РОДОВІТ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою М.В., від 22.12.2020 року, відкрито виконавче провадження № 63974012 з примусового виконання вказаного виконавчого напису (а. с. 7). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5, від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно, на підставі виконавчих написів. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.11.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду, від 22.02.2017 року, у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172, від 29.06.1999 року, у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Судом встановлено, що 22.07.2008 р. між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено Договір № Ск-101-001078/7-2008. Відповідно до умов договору, позичальнику надається кредит у розмірі 24981,61 грн, строком до 22.07.2010 року (а. с. 16 21). Зазначений договір не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслано [PERSON] вимогу із зазначенням розміру заборгованості. Також, як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, не дотримавшись 30-ти денного строку, установленого в пп. 2.3. п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, чим порушено право [PERSON] на спростування розміру заборгованості. Окрім того, як вже було зазначено судом, згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Право вимоги у кредитора виникло 22.07.2010 року, а тому виконавчий напис міг бути вчинений лише до 22.07.2013 року. Крім того, Договір № 23 про відступлення права вимоги (а. с. 15), на підставі якого у Відповідача виникло право вимоги, укладено лише 04.07.2019 року, тобто після сплину строків для вчинення нотаріального напису для стягнення заборгованості. Доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, у відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір за подання позову становить 908,00 грн. (а. с. 24), який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved