Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Штенгелова О.В., 08 червня 2022 року звернувся до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Кредо», в якому просить стягнути з відповідача - ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 73 728 гривень 07 копійок, з яких - сума матеріальної шкоди: 57 253 грн. 00 коп., пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування: 10 431 грн. 03 коп., інфляційне збільшення боргу: 5 418 грн. 04 коп., 3% річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування: 626 грн. 00 коп. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме: витрати на сплату судового збору та витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Вказаний вище позов обґрунтований тим, що 09.10.2021 року о 02 годині 10 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участю припаркованого транспортного засобу «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та транспортного засобу «Alfa-Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність (на дату ДТП) застрахована у ТДВ «СК «Кредо», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №205559887 з нульовою франшизою. Водій [PERSON] , 09.10.2021 року 02 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом «Alfa-Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись у дворі будинку №14 по вулиці Добролюбова у місті Запоріжжі, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, в результаті чого, здійснив наїзд на автомобіль «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який стояв (був припаркований) біля будинку №14 по вулиці Добролюбова у місті Запоріжжі. В результаті вказаного, транспортні засоби були пошкоджені. Вказані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 14.12.2021 року по справі №334/8060/21. Водія [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції). Зазначеною дорожньо-транспортною пригодою пошкоджено автомобіль «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач - [PERSON] , тобто настав страховий випадок. [PERSON] , 26.10.2021 року звернувся до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, на вказану заяву ТДВ СК «Кредо» відповіді не надало, страхове відшкодування не здійснило. 16.02.2022 року адвокат Штенгелов О.В. в інтересах [PERSON] до ТДВ «СК «Кредо» скерував адвокатський запит (зареєстрований за вх.№1184) з проханням надати відомості про причини невиплати на користь [PERSON] страхового відшкодування. ТДВ «СК «Кредо» вказаний адвокатський запит залишило без відповіді. Відомостей про причини невиплати або ж відмови у виплаті страхового відшкодування, страховик не надав. В подальшому, 20.05.2022 року, адвокат Штенгелов О.В. в інтересах [PERSON] до ТДВ «СК «Кредо» скерував адвокатський запит з проханням надати відомості про прийняте рішення ТДВ «СК «Кредо» за заявою [PERSON] від 26.10.2021 року про виплату страхового відшкодування та надати відомості про розмір оціненої ТДВ «СК «Кредо» шкоди, яка спричинена [PERSON] внаслідок ДТП, що сталася 09.10.2021 року. У відповідь на вказаний адвокатський запит, 24.05.2022 року ТДВ «СК «Кредо» надано відповідь, що згідно звіту №19529 від 26.10.2021 року, сума страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] складає: 57 253 гривень 57 копійок. Також, ТДВ «СК «Кредо» надало відомості, що 28.12.2021 року страховим актом №2038049-1 визнало настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу «Alfa-Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , які спричинено 09.10.2021 року. Вказану подію визнано страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом страхування, та призначене страхове відшкодування у розмірі 57 253 грн. 57 коп., тобто прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] . Разом з тим, посилаючись у своїй відповіді на правовий режим воєнного часу, ТДВ «СК «Кредо» повідомило про неможливість, до скасування воєнного стану, перерахувати суму страхового відшкодування [PERSON] . Конкретних та об`єктивних причин неможливості перерахувати грошові кошти на рахунок [PERSON] страховик не зазначив, в тому числі і відомостей про причину невиплати суми страхового відшкодування [PERSON] у період з 28.12.2021 року до 24.02.2022 року (з моменту прийняття рішення про виплату до дати введення воєнного стану в Україні). Позивач зазначив, що ТДВ «СК «Кредо» діє в порушення положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»), та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 14.06.2022 року відкрито спрощене провадження у судовій справі №336/2143/22 за позовом [PERSON] до ТДВ «СК Кредо» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ \~ \~ТДВ «СК «Кредо», в особі генерального директора Кривцун В.В., суду надано відзив на позовну заяву, що датований 15.08.2022 року за вих.№2332, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що ТДВ «СК «Кредо» виконало у повному обсязі свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування перед [PERSON] . На підтвердження вказаного, ТДВ «СК «Кредо» до відзиву долучило платіжне доручення №11840 від 06.06.2022 року на суму 57\~253 гривень 57 копійок, згідно якого на банківський рахунок позивача перераховано страхове відшкодування у вказаному розмірі. \~ \~ \~ \~Окрім того, відповідач зазначив, що є безпідставним нарахування позивачем пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року та Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» визнано форсмажорними обставинами (обставинами непереборної сили) військову агресію Російської Федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року. \~ \~ \~ \~Також, відповідач зазначив у відзиві на позовну заяву, що у разі задоволення судом позову [PERSON] , суму витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити до 1\~000 гривень. 17.08.2022 року, представником позивача адвокатом Штенгеловим О.В., подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що ТДВ «СК «Кредо» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 57\~253 гривні 57 копійок, про що представник дізнався після подання позову до суду. Представник позивача заявив про зменшення позовних вимог, в частині стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 57 253 гривні 57 копійок. В іншій частині, представник позивача просив суд задовольнити позов, а саме: стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 16 475 гривні 03 копійки, з яких, пеня: 10 431 грн. 03 коп., інфляційне збільшення боргу 5 418 грн. 04 коп., 3% річних: 626 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що Лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, на який посилається відповідач, звільняє від виконання відповідних обов`язків, за умови наявності об`єктивних (непереборних) обставин та причин неможливості виконати такі зобов`язання, а не лише при наявності самого факту введення на території України військового стану, про що зазначено у вказаному листі. Відповідач не долучив до відзиву на позовну заяву жодного доказу на підтвердження неможливості перерахування грошових коштів на рахунок позивача у період з 28.12.2021 року (дата прийняття рішення Відповідачем про виплату страхового відшкодування) до 06.06.2022 року (дата здійснення виплати страхового відшкодування позивачу). Відповідач не зазначив жодних конкретних та об`єктивних причин невиконання обов`язку виплати страхового відшкодування [PERSON] , у період з 28.12.2021 року (дата прийняття рішення про виплату) до 24.02.2022 року (дата введення воєнного стану на території України), за умови, що ТДВ «СК «Кредо» здійснювало свою господарську діяльність та укладало договори страхування. Окрім того, відповідач прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування 28.12.2021 року, тобто за два місяці до введення на території України правового режиму воєнного стану. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити повністю, надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 09.10.2021 року о 02 годині 10 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участю припаркованого транспортного засобу «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та транспортного засобу «Alfa-Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність (на дату ДТП) застрахована у ТДВ «СК «Кредо», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №205559887 з нульовою франшизою. Водій [PERSON] , 09.10.2021 року 02 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом «Alfa-Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись у дворі будинку №14 по вулиці Добролюбова у місті Запоріжжі, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, в результаті чого, здійснив наїзд на автомобіль «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який стояв (був припаркований) біля будинку №14 по вулиці Добролюбова у місті Запоріжжі. В результаті вказаного, транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 14.12.2021 року по справі №334/8060/21 водія [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції). 26.10.2021 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування. 28.12.2021 року ТДВ «СК «Кредо», страховим актом №2038049-1, визнало настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу «Alfa-Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , які спричинено 09.10.2021 року. Вказану подію відповідач визнав страховим випадком та прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 57 253 гривень 57 копійок. Розмір страхового відшкодування позивач [PERSON] не оспорює. 06.06.2022 року відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 57\~253 гривні 57 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №11840 від 06.06.2022 року та визнається позивачем. У відповіді на відзив, представник позивача, в порядку ст.49 ЦПК України, заявив про зменшення позовних вимог, в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 57\~253 гривні 57 копійок. Просив суд стягнути з відповідача суму штрафних санкцій та інфляційних втрат, через несвоєчасну виплату відповідачем страхового відшкодування. Так, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно із ст.5 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22, 36.2 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених, у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. При цьому, згідно ст.36.5. ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим рішення судів у цій частині також є необґрунтованими. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження№ 14-68цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд відхиляє доводи відповідача щодо незаконності стягнення штрафних санкцій, за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, у вигляді пені, інфляційних втрат та 3% річних у період правового режиму воєнного стану в Україні. Так, рішення страховика ТДВ «СК «Страхування» про виплату [PERSON] страхового відшкодування, прийняте 28.12.2022 року, тобто майже за два місяці до дати введення на території України правового режиму воєнного стану, який було введено 24.02.2022 року. Зазначене свідчить про те, що відповідач, впродовж, майже, двох місяців до дати введення на території України правового режиму воєнного стану, безпідставно не виконував свій обов`язок з виплати страхового відшкодування. Також, суд зауважує, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, звільняє від виконання відповідних обов`язків, за умови наявності об`єктивних (непереборних) обставин та причин неможливості виконати такі зобов`язання. Сам по собі факт введення на території України військового стану, не є підставою для невиконання відповідних зобов`язань. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження неможливості виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування [PERSON] у період з 28.12.2022 року до 06.06.2022 року. Матеріали відзиву на позовну заяву не містять доказів щодо зупинення господарської діяльності відповідачем з 24.02.2022 року (з дати введення на території України правового режиму воєнного стану), або інших доказів неможливості виконання грошового зобов`язання перед позивачем. Більше того, страхова виплата на користь позивача здійснена ТДВ «СК «Кредо» 06.06.2022 року, саме в період дії правового режиму воєнного стану на території України. Обставин, які змінилися та через які стало можливим здійснення виплати позивачу, відповідач не наводить. При цьому, відповідач у відповіді на адвокатський запит від 24.05.2022 року та відзиві на позовну заяву зазначає про те, що співробітники страхової компанії виконують свої обов`язки у віддаленому режимі. Згідно дослідженого судом розрахунку, загальна сума штрафних санкцій складає 16\~475 гривень 03 копійки, з яких: пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування: 10 431 грн. 03 коп., інфляційне збільшення боргу: 5 418 грн. 04 коп., 3% річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування: 626 грн. 00 коп. Вказаний розрахунок є вірним, відповідач не заперечував проти даного розрахунку штрафних санкцій, з урахуванням чого суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій у розмірі 16\~475 гривень 03 копійки (10 431 грн. 03 коп. (пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування) + 5 418 грн. 04 коп. (інфляційне збільшення боргу) + 626 грн. 00 коп. (3% річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування) = 16\~475 грн. 03 коп.). У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч.3 ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, в якості додатків до позовної заяви, представником позивача долучено: копію угоди про надання правової допомоги від 12.10.2017 року, що укладена [PERSON] та адвокатом Штенгеловим О.В., предметом якої є, зокрема, представництво клієнта в судах; копію ордеру на надання правової допомоги [PERSON] від 27.05.2022 року; попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 8000 гривень; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 01.06.2022 року на суму 5000 гривень, згідно якого виконавець надав, а замовник прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо: написання та подання адвокатського запиту від 16.02.2022 року (вартість послуги 1000 гривень); написання та подання адвокатського запиту від 20.05.2022 року (вартість послуги 1000 гривень); написання та подання позовної заяви (вартість послуги 3000 гривень); копію квитанції про сплату [PERSON] послуг адвоката Штенгелова О.В. від 01.06.2022 року на суму 5000 гривень, згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 01.06.2022 року. Окрім того, в якості додатку до відповіді на відзив, представник позивача надав суду копію акту приймання-передачі наданих послуг від 17.08.2022 року на суму 1500 гривень, згідно якого виконавець надав, а замовник прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо: підготовка та подання відповіді на відзив у цивільній справі №336/2143/22 (вартість послуги 1500 гривень); копію квитанції про сплату [PERSON] послуг адвоката Штенгелова О.В. від 17.08.2022 року на суму 1500 гривень, згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 17.08.2022 року. Окрім того, представником позивача, за допомогою системи «Електронний суд», надано суду копію акту приймання-передачі наданих послуг від 25.08.2022 року на суму 1500 гривень, згідно якого виконавець надав, а замовник прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо: представництво позивача [PERSON] в судовому засіданні 25.08.2022 року; копію квитанції про сплату [PERSON] послуг адвоката Штенгелова О.В. від 25.08.2022 року на суму 1500 гривень, згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 25.08.2022 року. Таким чином, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, складає 8000 гривень, що відповідає попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідач, у відзиві на позовну заяву, зазначив про неспівмірність суми судових витрат на професійну правничу допомогу складності справи та об`єму виконаних адвокатом робіт. Зазначив, що написання та подання позовної заяви та участь у справі, не потребує значного часу та значних професійних навичок. Відповідач оцінив надані адвокатом послуги з професійної правничої допомоги на суму 1000 гривень. \~ \~ \~ \~Так, у відповідності до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що відповідачем не виконані вимоги ст.137 ЦПК України, оскільки власного розрахунку суми судових витрат, та доказів неспівмірності розміру судових витрат на професійну правничу допомогу з обсягом робіт, виконаних адвокатом, та часом, витраченим на надання професійної правничої допомоги, відповідач суду не надав. Відомості, зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву щодо неспівмірності розміру судових витрат об`єму виконаних адвокатом робіт, мають оціночних характер, та жодним чином не обґрунтовані. Відповідач у своєму відзиві, в якості обґрунтування незгоди з сумою судових витрат на оплату правничої допомоги адвоката посилається на норми іншого процесуального кодексу - Господарського процесуального кодексу України, норми якого не застосовують під час розгляду справ у порядку Цивільного процесуального кодексу України, у відповідності до якого і розглядається зазначена цивільна справа. \~ \~ \~ \~Оцінивши надані стороною позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про доведеність таких витрат належними та допустимими доказами, зокрема стороною позивача надані: копія угоди про надання правової допомоги, копії актів приймання-передачі наданих послуг за підписом сторін та копії відповідних квитанцій із зазначенням відомостей про платника, призначення платежу та суми. \~ \~ \~ \~Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від 17.08.2022 року по справі №761/15232/18.

Outcome: approved