Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюб. Позов мотивований тим, що 18.11.2006 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Позивач зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалося, а фактичні шлюбні стосунки припинені. Вказав, що стосунки із відповідачем погіршилися, на даний час вони мають різні погляди на життя, сімейні цінності, шлюб та сім`ю. Причиною розвівання шлюбу стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, часто починає безпідставні сварки та конфлікти, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Крім того відповідачка проживає з іншим чоловіком, відтак відсутні підстави для збереження сім`ї. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 26.07.2022 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений ухвалою суду від 26.07.2022, від відповідача відзив на позов не надійшов. Натомість, до початку розгляду справи по суті надійшла заява про визнання нею позовних вимог і відсутність заперечень щодо задоволення позову. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.11.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18.11.2006, актовий запис № 3308. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 5) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 6-7) Також судом встановлено, що наразі подружжя спільне господарство не веде і разом не проживає. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином,\~суд вважає\~за можливе\~розірвати шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». (а.с. 8) Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, а також положення ст. 141 і ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 496, 20 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачем, ні відповідачем не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved