Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Тетяною Миколаївною, на підставі якого з [PERSON] на користь [PERSON] звернуто стягнення на майно, а саме автомобіль TOYOTA, модель CAMRY, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] , 2007 року випуску, тип загальний легковий - загальний Седан-В, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.11.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 27/11/19-20 від 27.11.2019, відповідно до якого позивачу надано відповідачем безпроцентну позику у розмірі 6800,00 доларів США строком до 27.05.2020. Договір позики нотаріально не посвідчувався. Крім того, 27.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір застави, яким забезпечено виконання договору позики № 27/11/19-20 від 27.11.2019, предметом застави за цим договором є рухоме майно: автомобіль TOYOTA, модель CAMRY, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] , 2007 року випуску, тип загальний легковий - загальний Седан-В, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 10000,00 доларів США. Договір позики посвідчувався приватним нотаріусом ХМНО Оніщенко С. В. 28.05.2020 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору позики № 27/11/19-20 від 27.11.2019, відповідно до якої дію договору продовжено строком до 27.11.2020. Додаткова угода нотаріально не посвідчувалась. При укладанні договору позики № 27/11/19-20 від 27.11.2019, хоча у договорі зазначено безпроцентна позика, відповідач надала позивачу лише 5000,00 доларів США, зазначивши усно, що утримує 1800,00 доларів США, це процентна ставка за 6 місяців. Потім позивач протягом шести місяців сплачував позику на загальну суму 1548,00 доларів США. Проте, згідно додаткової угоди № 1 до договору позики, позивач знову повинен сплатити 6800,00 доларів США, тобто не зрозуміло з яких підстав. Відповідач звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Шатернікової Т. М., яка в подальшому вчинила виконавчий напис про звернення стягнення на майно [PERSON] на користь [PERSON] . Про вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач 17.11.2020 дізнався з реєстру виконавчих проваджень, коли йому повідомили знайомі, що його автомобіль TOYOTA, модель CAMRY, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] , 2007 року випуску, тип загальний легковий - загальний Седан-В, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , невідомі забрали з гаража. 24.11.2020 позивач письмово звернувся з заявою до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 63508266 від 04.11.2020 про звернення стягнення на вищевказаний автомобіль позивача за виконавчим написом приватного нотаріуса ХМНО Шатернікової Т. М., однак матеріали на день звернення до суду приватним виконавцем так і не надані позивачу. На думку позивача, приватний нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису у зв`язку з тим, що відповідачем не надано нотаріусу документів, які б підтверджували безспірність заявленої вимоги відповідачем. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 30.11.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 31-30). 30.11.2020 ухвалою суду заяву [PERSON] щодо вжиття заходів по забезпеченню позову у цивільній справі повернуто заявнику (а.с. 33-34). 10.12.2020 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] щодо вжиття заходів по забезпеченню позову у цивільній справі (а.с. 46-48). 11.12.2020 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання (а.с. 57-59). 18.12.2020 ухвалою суду задоволено заяву позивача [PERSON] щодо вжиття заходів по забезпеченню позову у цивільній справі. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 88 від 21.10.2020 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шатернікової Тетяни Миколаївни, на підставі якого з [PERSON] на користь [PERSON] звернуто стягнення на майно, а саме автомобіль TOYOTA, модель CAMRY, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] , 2007 року випуску, тип загальний легковий - загальний Седан-В, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , яке знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича (виконавче провадження № 63508266) (а.с. 72-74). 24.02.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача - адвоката Кучінської І. С. про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шатернікової Тетяни Миколаївни належним чином завірену копію нотаріальної справи, в якій міститься виконавчий напис № 88 від 21.10.2020, на підставі якого з [PERSON] на користь [PERSON] звернуто стягнення на майно, а саме автомобіль TOYOTA, модель CAMRY, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] , 2007 року випуску, тип загальний легковий - загальний Седан-В, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 135-136). 16.03.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судове засідання (а.с. 166-167). 27.05.2021 у судовому засідання [PERSON] , явка якого судом визнана обов`язковою для надання особистих пояснень, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача - адвокат Кучінська І. С., яка діє на підставі ордеру, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач, явка якої судом визнана обов`язковою для надання особистих пояснень, у судовому засіданні 25.06.2021 позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Так, у відзиві зазначено, що 27.11.2019 між сторонами укладено Договір позики № 27/11/19-20, згідно якого [PERSON] передані грошові кошти [PERSON] в сумі 163880,00 грн, що є еквівалентом 6800,00 доларів США за курсом, встановленим на момент укладення договору. Позивач в свою чергу зобов`язався повернути позику у визначений договором строк, до 27.05.2020, та згідно з визначеними договором умовами. Забезпечення виконання позивачем зобов`язань за вказаним договором є передача в заставу рухомого майна - автомобіля TOYOTA CAMRY, д.н. [NUMBER] . 27.05.2020 між сторонами підписана Додаткова угода № 1 до Договору позики, згідно якої сторони за взаємною згодою домовились внести зміни до Договору позики, а саме змінено суму позики на 184960,00 грн, що є еквівалентом 6800,00 доларів США, за курсом продажу доларів, в також змінено графік повернення позивачем грошових коштів та умови дострокового повернення позики. Також до вказаної додаткової угоди [PERSON] 28.05.2020 написано розписку про отримання позики від [PERSON] , яку він зобов`язався повернути до 27.11.2020 включно та визначено обов`язковість повернення позики частинами згідно графіка повернення позичальником коштів починаючи з 28.06.2020. таким чином, зазначає відповідач, сторони в Додатковій угоді № 1 визнали та закріпили суму боргу станом на 28.05.2020 та встановили графік повернення боргу. Підписанням Додаткової угоди та наданням розписки [PERSON] визнав суму заборгованості, а отже заборгованість є безспірною. З отриманої суми від 28.05.2020 позивач не повернув жодної копійки, саме тому відповідач була вимушена звернути стягнення на предмет застави шляхом, передбаченим п. 12 договору позики, а саме на підставі отриманого виконавчого напису № 88, вчиненого 21.10.2020. відповідач зазначає, що нею для вчинення виконавчого напису було надано нотаріусу всі необхідні документи, згідно з Переліком документів, затвердженим КМУ, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи, які підтверджують заборгованість. Натомість, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що його заборгованість перед [PERSON] не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису (а.с. 86-88). Представник відповідача Якунін Д. Л., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на існування безспірної заборгованості позивача перед відповідачем та на правомірність дій нотаріуса, яким видано оспорюваний виконавчий напис. Після оголошеної перерви у судовому засіданні, сторони, їх представники та треті особи 10.08.2022 у судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 176). Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання судової повістки, та третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Шатернікова Т. М. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 146). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку з неявкою в судове засідання 10.08.2022 всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Враховуючи пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову та його заперечення, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судовим розглядом встановлено, що 27 листопада 2019 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики № 27/11/19-20, згідно якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 163880,00 грн, що є еквівалентом 6800,00 доларів США, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 24,100 грн), в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде 6800 доларів США, за курсом продажу в АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 27.05.2020. За домовленістю сторін позика є безпроцентною (а.с. 12-13). У пунктах 2, 5, 6, 7 Договору позики зазначено, що сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору відповідно до Графіка повернення позичальником грошових коштів: 7230,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.12.2019; 7230,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.01.2020; 7230,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.02.2020; 7230,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.03.2020; 7230,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.04.2020; 127730,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.05.2020. Позика може бути повернута позикодавцю достроково. По закінченню строку позики, Договір може бути пролонговано за домовленістю сторін. Пунктом 10 Договору позики встановлено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Окрім того, пунктами 11, 12 Договору передбачено, що з метою забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань за Договором, в тому числі, щодо повернення суми позики, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає договір застави транспортного засобу (а.с. 14-15). У випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку. Забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіль TOYOTA модель CAMRY, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2007 року випуску, тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН - В, колір - СІРИЙ, держаний номер [NUMBER] , та належить «Позичальнику» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 26.11.2018 ТСЦ 6341. Додатковим забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за цим договором є підписана генеральна довіреність від 27.11.2019, посвідчена приватним нотаріусом Онищенко С. В. та зареєстрована в реєстрі № 3606. [PERSON] виконано свої зобов`язання за вищевказаним договором та надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 6800,00 доларів США. Як вбачається з розписок від 29.01.2020, 31.01.2020, 28.02.2020, 31.03.2020, 30.04.2020, 07.05.2020, 28.05.2020, [PERSON] за договором позики повернуто [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 1548,00 доларів США (а.с. 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23). 28 травня 2020 року позивач з відповідачем уклали додаткову угоду № 1 до договору позики № 27/11/19-20 від «27» листопада 2019 року, відповідно до якої сторони домовились внести зміни в п. 1, 5, 6.1 Договору, виклавши їх в наступній редакції: «п. 1. Позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 184960,00 грн, що є еквівалентом 6800,00 доларів США, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 27,200 грн), встановленим на момент укладення даного договору, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде відповідати еквіваленту 6800 доларів США, за курсом їх продажу в АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 27.11.2020. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.» «п. 5.5. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 договору відповідно до Графіка повернення позичальником грошових коштів: 8160,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.06.2020; 8160,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.07.2020; 8160,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.08.2020; 8160,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.09.2020; 8160,00 грн, що є еквівалентом 300 доларів США, до 27.10.2020; 144160,00 грн, що є еквівалентом 5300 доларів США, до 27.11.2020.» Всі інші умови вищезазначеного договору, не змінні в цій Угоді, залишаються чинними у попередній редакції, і сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання. Строк дії продовжено до «27» листопада 2020 року включно. Ця угода набирає чинності з «28» травня 2020 року та діє до «27» листопада 2020 року (а.с. 16). Також, 28.05.2020 [PERSON] складено розписку, за змістом якої останній отримав позику від [PERSON] в сумі 184960 грн, що є еквівалентом 6800 доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 27,200 грн), згідно Договору позики № 27/11/19-20 від 27 листопада 2019 року і зобов`язався повернути цю суму [PERSON] в строк до 27 листопада 2020 року включно (а.с. 92). 04 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Шатернікової Т. М. з нотаріально посвідченою заявою, в якій просила передати [PERSON] заяву-вимогу, в якій, зокрема, зазначено, що в порушення договірних умов, останнім не виконуються взяті на себе зобов`язання і у позивача утворився перед відповідачем борг у розмірі 295936,00 грн, з них: 184960,00 грн складає сума заборгованості за Договором позики; 110976,00 грн - неустойка за 60 діб. Цим [PERSON] повідомляє, що [PERSON] надається три робочі дні з моменту отримання цієї вимоги для повного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором позики (а.с. 149). Представник відповідача - [PERSON] , 21.10.2020 звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Шатернікової Т. М. із заявою щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення з [PERSON] на предмет застави за договором застави транспортного засобу, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Онищенко С. В. 27.11.2019 за реєстровим № 3608, у зв`язку з порушенням [PERSON] вимог Договору позики № 27/11/19-20 від 27.11.2019 (а.с. 148). До вказаної заяви також додано Договір позики № 27/11/19-20 від 27.11.2019, Додаткову угоду № 1 від 28.05.2020, Договір застави транспортного засобу від 27.11.2019 (а.с. 150-151, 152-154, 155), копії яких завірено приватним нотаріусом ХМНО Шатерніковою Т. М. 21 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 88, за змістом якого нотаріус на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль TOYOTA, моделі CAMRY, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН - В, 2007 року випуску, колір - СІРИЙ, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 26.11.2019 ТСЦ 6341 і належить на праві власності [PERSON] , [INFO] . Зазначений автомобіль на підставі Договору застави транспортного засобу, посвідчений 27.11.2019 Онищенко С. В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області за реєстровим № 3608, переданий у заставу [PERSON] , [INFO] , в забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики № 27/11/19-20 від 27.11.2019 з усіма додатками до нього, укладеним між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі. За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля, запропоновано задовольнити вимоги [PERSON] у розмірі 297636,00 грн, які підлягають задоволенню, з яких: сума основного боргу (позики) складає 295936,00 грн, з них: 184960,00 грн складає сума заборгованості за Договором позики, 110976,00 грн - неустойка за 60 діб, 1700,00 грн складає плата за вчинення цього виконавчого напису. Цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення двадцять першого жовтня дві тисячі двадцятого року і може бути пред`явлений до виконання протягом одного року. Стягнуто плати - 1700,00 грн, згідно ст. 31 Закону України «Про нотаріат» (а.с. 147). 04.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 63508266) з виконання виконавчого напису № 88, виданого 21.10.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т. М. (а.с. 28). [PERSON] у позовній заяві зазначено, що приватний нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з тим, що [PERSON] не надано нотаріусу документів, які б підтверджували безспірність заявленої вимоги відповідачем. Проте, на спростування вказаного факту позивачем жодних доказів не надано. Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Так, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За положенням пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Положеннями статті 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 1 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Суд враховує правову позицію Великої палати Верховного Суду від 15.01.2020 (справа № 334/443/18), що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 77, ст.ст. 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81, ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повинен перевірити додержання процедури вчинення нотаріусом виконавчого напису. Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса № 88 від 21.10.2020 таким, що не підлягає виконанню, ні позивачем, ані представником позивача не доведено, що була відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом стягнення кредитної заборгованості на підставі спірного виконавчого напису. Крім того, будь-яких належних доказів на підтвердження відсутності порушення зобов`язання за кредитним договором чи наявності щодо заборгованості (щодо її розміру, строків, за які вона нарахована, тощо) сторона позивача суду не надала та нею не наведено інших розрахунків. Викладені у позові обґрунтування зводяться до загальних тверджень про порушення порядку вчинення виконавчого напису, не містять фактичних даних, а також доказів, які б дозволили суду дійти висновку про те, що під час вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом порушено вимоги чинного законодавства, не перевірялась безспірність заборгованості, та така є спірною. Позивач та представник позивача не спростували, що на час вчинення виконавчого напису розмір заборгованості був іншим. Сама по собі незгода боржника з розміром заборгованості та її розрахунком не є підставою для визнання заборгованості спірною. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Аналізуючи наведені обставини, даючи оцінку вищезазначеним доказам, суд приходить до висновку про те, що позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню у зв`язку з її недоведеністю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed