Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні службовою квартирою, шляхом виселення зі службового житлового приміщення. В позовній заяві зазначено, що на відповідно до витягу з акту № 31 (1/188) від 19 листопада 2004 року квартира [ADDRESS] передана товариству для службових потреб. Як зазначає позивач у службовій квартирі безпідставно проживає [PERSON] разом із своєю малолітньою дочкою [PERSON] . Ордер на зайняття вказаної квартири у відповідача відсутній, у трудових відносинах із відповідачем вона не перебуває. Позивач двічі звертався до відповідача із вимогою звільнити службове житло, однак вона не реагує, посилаючись на наведене, просив задовольнити позов, а саме: зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні службовою квартирою, шляхом виселення, [PERSON] , разом з малолітньою дочкою [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з житлового приміщення - службової квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Вирішити питання про стягнення судових витрат. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 6 травня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року залучено до участі у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні службовою квартирою в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Відзиву на позовну заяву від [PERSON] не надходило, в судові засідання призначені на 8 червня, 8 липня, 16 серпня, 24 вересня, 2 листопада 2021 року відповідач не з`являлася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. 8 грудня 2021 року в судове засідання з`явився представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] , зазначив що відзив готується, просив поновити строк для його подачі. 28 січня 2022 року до суду надійшли пояснення від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації від 27 січня 2022 року № 101-46-352. У судове засідання 13 червня 2022 року [PERSON] не з`являлася, її представником [PERSON] подано клопотання про відкладення оскільки договору про надання правової допомоги відповідач не може укласти так як з дитиною перебуває у Закарпатській області у зв`язку з збройною агресією Російської Федерації. Представник позивача [PERSON] проти відкладення розгляду справи заперечувала. Судом було задоволено клопотання представника відповідача, відкладено розгляд справи на 30 серпня 2022 року 14 год 30 хв. 30 серпня 2022 року о 14 год 30 хв [PERSON] не з`являлася, її представником [PERSON] подала заяву про відкладення розгляду справу, оскільки відповідач з дочкою перебуває у Закарпатській області, а її представник приймає участь у судовому засідання у Святошинському районному суді м. Києва що призначене на 11 год., тому зважаючи на територіальну віддаленість судів не зможе з`явитися в судове засідання. Представник позивача [PERSON] проти відкладення заперечувала, наголошувала що і до початку збройної агресії відповідач не з`являлася жодного разу в судові засідання, є підстави вважати що вона зловживає своїми правами. Протокольно ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки справа перебуває у провадженні суду з квітня 2021 року, в жодне судове засідання відповідач не з`являлася, правом на подачу відзиву не скористалася, заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавала. Суд, заслухавши представників позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Згідно рішення правління AT ХК «Київміськбуд» № 142 від 16 червня 2004 року, та АВІЗО № 211 від 1 листопада 2004 року житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] передано ТОВ«НОВОБУДОВА» в експлуатацію та обслуговування (а.с. 15-17). Відповідно до витягу з акту № 31 (1/188) від 19 листопада 2004 року квартира [ADDRESS] передана ТОВ«НОВОБУДОВА» для службових потреб (а.с. 18). Розпорядженням Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації № 581 від 27 липня 2005 року квартира [ADDRESS] включена до числа службових (а.с 19). Як пояснила представник позивача у судовому засіданні дана квартира була надана вітчиму позивачки [PERSON] та його родині, який перебував з ТОВ «НОВОБУДОВА» у трудових відносинах, і був 29 січня 2016 року звільнений. [PERSON] та його дружина [PERSON] померли. В цій квартирі залишилася проживати їх дочка відповідач [PERSON] із малолітньою дочкою [PERSON] . Відповідно до листів від 2 березня 2017 року № 220/8, № 1162/8 від 7 вересня 2017 року, № 437/8 від 19 квітня 2021 року ТОВ «НОВОБУДОВА» зверталося до [PERSON] з вимогами звільнити службову квартиру [ADDRESS] . (а.с. 21-24). 6 липня 2020 року працівниками ТОВ «НОВОБУДОВА» в присутності дільничого офіцера поліції Дарницього УП ГУНП у м. Києві Сторожа А.О., складено акт, про те, що при обстеженні службової квартири [ADDRESS] встановлені наступні особи, якими безпідставно займана вказана службова квартир: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які зареєстрована за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах та установах Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2004 року №58/5, працівник, що припинив трудові відносини з апаратом Міністерства юстиції України, підлягає виселенню зі службового жилого приміщення з усіма особами, які з ним проживають. Відповідно до статті 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню зі службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Втручання у право на повагу до житла відповідачів буде відповідати Конвенції не лише тоді, коли таке втручання здійснюється згідно із законом, але й якщо для такого втручання існують легітимні цілі, вичерпний перелік яких наведений у пункті другому статті 8 Конвенції. За змістом пункту другого статті 8 Конвенції втручання в право на повагу до житла має бути не лише законним, але й необхідним у демократичному суспільстві. Інакше кажучи, воно має відповідати нагальній суспільній необхідності, зокрема бути співрозмірним із переслідуваною легітимною метою. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції… (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 44, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року). Втручання у право на повагу до житла має бути також необхідним у демократичному суспільстві. Тобто, воно має відповідати нагальній суспільній необхідності та бути домірним переслідуваній легітимній меті (рішення у справі Зехентнер проти Австрії, заява № 20082/02, § 56). З моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування службовим житлом, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення. Отже, позов про виселення є негаторним. Навіть якщо власник службового житла не висловив вимогу звільнити це житло, проживання у ньому після припинення трудових правовідносин з роботодавцем не свідчить про законність його використання особою, якій воно було надане на час існування вказаних правовідносин. Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В силу статті 18 Житлового кодексу України управління житловим фондом, здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Зі змісту пояснень, наданих Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації від 27 січня 2022 року № 101-46-352, наданих у вказаній справі, служба не вбачає доцільним виселення [PERSON] , [INFO] із спірної кварири, та просить розглядати справу без учасіт їх представника (а.с. 77-78). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" [PERSON] разом із малолітньою дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тобто зберігають за собою право користування іншим житлом (а.с. 32) Враховуючи те, що [PERSON] у трудових відносинах із ТОВ «НОВОБУДОВА» не перебуває і неперебувала, зареєстрована за іншою адресою, суд дійшов висновку, що законні підстави для її проживання у квартирі [ADDRESS] відсутні. Згідно з ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом виселення [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] , що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з житлового приміщення - службової квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved