Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Акціонерне товариство "Кредобанк", в особі адвоката Павленка С.В., звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № CL-214249 від 23.08.2019 в сумі 121 777,63 грн., сплачений судовий збір у сумі 2270 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 12 177, 763 грн., з підстав невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №3СL-214249, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 70000 грн. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах: сума кредиту - 70000 гривень, строк кредитування - 60 місяців до 22.08.2024, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 55% річних, комісія за випуск банківської картки - 200 гривень, цільове призначення - поточні потреби, загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 209284,2 гривні. Позивач виконав умови договору належним чином та надав відповідачу кредит на суму 70000 грн. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору №3СL-214249 від 23.08.2019 щодо своєчасного погашення кредиту спричинило виникнення заборгованості по сплаті за кредитом, яка станом на 14.09.2021 становить 121777,63 гривень та складається з: 67693,71 гривень неповернутої суми кредиту, 54083,92 гривень - прострочених відсотків за користування кредитом. Наявність у відповідача заборгованості по сплаті за користування кредитом зумовило звернення АТ «Кредобанк» до суду із відповідним позовом. Відповідач відзиву на позов не надав. Заяви ( клопотання) учасників справи Представник позивача у позовній заяві заявив клопотання проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали Рокитнянського районного суду Київської області від 05 квітня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до вимог статті 274 ЦПК України сторонам роз`яснено порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України до суду не надходило. Копія позовної заяви та доданих до неї документів, які було відправлено відповідачу 19.04.2022 року, було повернео відправнику - Рокитнянському районному суду Київської області 11.05.2022 з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Повторно відправлена поштовим зв`язком позовна заява з додатками повернулась відправнику 14.06 2022 з такою ж відміткою. Крім того відповідач викликався шляхом розміщення оголошення про виклик від 06 червня 2022 року на офіційному сайті Рокитнянського районного суду Київської області за посиланням: https://court.gov.ua/unknown/sud1021. Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не прибула, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому статтями 279-281 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ухвали Рокитнянського арйонного суду Київської області від 05 серпня 2022 року судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Фактичні обставини встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 23.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №3СL-214249, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 70000 грн. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах: сума кредиту - 70000 гривень, строк кредитування - 60 місяців до 22.08.2024, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 55% річних, комісія за випуск банківської картки - 200 гривень, цільове призначення - поточні потреби, загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 209284,2 гривні. Позивач виконав умови договору належним чином та надав відповідачу кредит на суму 70000 грн. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору №3СL-214249 від 23.08.2019 щодо своєчасного погашення кредиту спричинило виникнення заборгованості по сплаті за кредитом, яка станом на 14.09.2021 становить 121777,63 гривень та складається з: 67693,71 гривень неповернутої суми кредиту, 54083,92 гривень - прострочених відсотків за користування кредитом. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору зумовило звернення АТ "Кредобанк" до суду із відповідним позовом. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Згідно з довідкою з ЄДРПОУ, витягом з Державного реєстру банків та банківською ліцензією підтверджується, що АТ "Кредобанк" є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною 1 статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з статтею 6, частиною 1 статті 627 та частиною 1 статті 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору За приписами частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умоввідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (частина 1 статті 612 ЦК України). Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до аимог статтей 1048-1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, х розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписами частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З матеріалів справи встановлено, що позивач покладені на нього зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. У свою чергу, відповідач не виконувала взяті на себе кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 14.09.2021 становить 121777,63 гривень та складається з: 67693,71 гривень неповернутої суми кредиту, 54083,92 гривень - прострочених відсотків за користування кредитом. Відповідач повідомлявся про наявність заборгованості та необхідність у зв`язку з цим дострокового виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак будь-яких дій, спрямованих на погашення кредиту не вживав. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Також, суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір, підписаний сторонами, містить строк повернення кредиту (користування ним), чітко зазначено порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за договором. Разом з тим, укладеним кредитним договором не передбачено стягнення з боржника суми простроченої комісії за адміністрування кредиту. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи, що судом встановлено порушення відповідачем умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства "Кредобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором №CL214249 від 23.08.2019 у сумі 121777 (сто двадцять одна тисяча сімсот сімдесят сім) гривень 63 копійки та складається з: 67693 (шістдесяти семи тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 71 копійки неповернутої суми кредиту, 54083 (п`ятдесяти чотирьох тисяч вісімдесяти трьох) гривень 92 копійок - прострочених відсотків за користування кредитом. За подання позовної заяви АТ "Кредобанк" сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн (платіжне доручення № 54911623 від 24 вересня 2021 року). Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підляє стягненню судовий збір у сумі 2270 гривень Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 12177,763 грн. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), ордер, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280сц180). До вказаної зави представником позивача додано лише копії частини договору про надання правової допомоги, укладений між АТ "Кредобанк" та Адвокотським об`єднанням "Бізнес і право" від 11.02.2019 (першої та останньої сторінок), ордеру серії КС №573217 від 16.06.2020, довіреності, видані АТ "Кредобанк" про уповноваження адвоката Павленка С.В. представляти інтереси банку в усіх органах державної влади та місцеворго самоврядування та судах. Документів, що підтверджують розрахунок вартості наданої правової допомоги та понесених позивачем витрат на таку допомогу, до матеріалів позовної заяви не додано. Аналіз поданих представником позивача документів свідчить про те, що наданими матеріалами не доведено розмір витрат, понесених позивачем на надання правової допомоги вказаним адвокатом. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу відсутні. З огляду на викладене,

Outcome: approved