Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі, котрого зареєстрували 04 серпня 2007 року у Воронській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №6. Від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні непорозуміння та конфліктні ситуації на грунті розподілу сімейних обов`язків та у особистих відносинах. Зазначає, що спроби прийти до примирення та зберегти сім`ю не призвели до бажаних результатів. Спільно з дружиною як подружжя не проживають, сімейні стосунки між ними припинені, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Просить суд шлюб розірвати, малолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишити проживати з ним, позивачем. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши подані заяви сторін, вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони зреєстували шлюб 04.08.2007 року у Воронській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №6 (а. с. 4). Як вбачається з свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до акту обстеження фактичного місця проживання позивача в [ADDRESS] , позивач разом з малолітньою дочкою [PERSON] проживають за даною адресою без реєстрації. Акт обстеження складено діловодом Воронського старостинського округу Отинійської селищної ради Гураль О.Д. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З акту обстеження фактичного місця проживання відповідача в [ADDRESS] , відповідач проживає за даною адресою без реєстрації. Акт обстеження складено діловодом Воронського старостинського округу Отинійської селищної ради Гураль О.Д. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно зі ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст.55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України\~). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки між сторонами немає взаєморозуміння, тривалий час разом не проживають та не ведуть спільного господарства, а збереження сім`ї суперечить його інтересам. В судовому засіданні встановлено, що у сторін погіршились стосунки, спільне життя у них не склалося, разом не проживають, примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, яка теж просила розірвати шлюб, подавши заяву про визнання позовних вимог. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх дітей суд доходить висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до\~статті 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище " [PERSON] ", як вона цього просить. Згідно з правилами частин 1 та 2\~ст.160 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1\~ст.161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращі інтереси дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. \~ Матеріали справи не містять доказів щодо відповідального ставлення\~позивача до\~своїх батьківських\~обов`язків;\~стану здоров`я\~як батьків,\~так і\~дитини;\~матеріального становища\~батьків;\~можливості забезпечення\~належних житлових\~умов;\~сімейного стану\~батьків;\~сталих соціальних\~зв`язків дитини,\~її психологічного\~стану \~та інших\~обставин (шкідливі\~звички,\~графіки роботи,\~професія і\~т.д.).\~Крім того,\~відсутні докази,\~що після припинення шлюбних відносин між сторонами, малолітня дочка [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, тривалість такого. Також відсутні докази створення перешкод відповідачем у проживанні дитини з батьком до дати подання позову і позивач таких доказів не надав. За відсутності спору між батьками щодо місця проживання дитини, суд позбавлений можливості дотриматись положень\~ст. 161 Сімейного кодексу України\~та врахувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, особисті якості батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною. При цьому, у такому випадку суд не наділений правом збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до частин 1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв`язку з відсутністю в матеріалах справи достатніх доказів суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , слід відмовити за недоведеністю.\~ Сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом з наданням до нього належних документів та доказів на підтвердження даної вимоги, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст.\~104,\~110,\~112,\~160 Сімейного кодексу України\~та,

Outcome: partial