Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, поданим представником позивача адвокатом Ромашко Л.Г., в якому просить визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором № 1701/0708/88-087-Z-1 від 16 липня 2008 року, що був укладений між ним та ВАТ "Сведбанк", право іпотекодержателя за яким перейшло до ТОВ "Кредитні ініціативи", який був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю. і зареєстрований в реєстрі за № 1693, скасувавши заборону відчуження нерухомого майна (двокімнатна квартира [ADDRESS] ) та виключивши записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 7572676 та з Державного реєстру іпотек № 7572604 про обтяження нерухомого майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 16 липня 2008 року [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено кредитний договір №1701/0708/88-087, за умовами якого банк надав йому кредит у сумі десять тисяч доларів США, а він зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором укладено іпотечний договір №1701/0708/88-087-Z-1, відповідно до якого позивач передав банку в іпотеку двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної власності. 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого ПАТ «Сведбанк» відступив ФК «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками. В цей же день, 28 листопада 2012 року ТОВ «ФК`Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право вимоги за якими належало ТОВ «ФК`Вектор Плюс». Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 16 липня 2008 року №1701/0708/88-087. 25 вересня 2013 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/9295/13-ц звернено стягнення заборгованості у розмірі 128\~018,38 грн. на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». Рішення набрало законної сили 14 листопада 2013 року. Виданий на виконання вказаного рішення суду виконавчий лист від 29 травня 2014 року перебував на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Домецього О.І. 8 липня 2020 року позивач погасив заборгованість по кредитному договору, визначену у рішенні суду. 9 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Домецьким О.І. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого листа, а також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. В 2017 році ТзОВ «Кредитні ініціативи» зверталося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у більшому розмірі в сумі 458\~798 грн. 43 коп. Проте, постановою Рівненського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року у справі №569/279/17 скасоване заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2017 року та відмовлено в задоволені позову ТОВ «Кредитні ініціативи». Постанова суду апеляційної інстанції залишена без змін постановою Верхового Суду від 13 квітня 2020 року. Таким чином, за рахунок іпотеки було звернено стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 128018 грн. 38 коп., що зазначено в рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2017 року, які позивачем погашені в повному обсязі. Відтак іпотека підлягала припиненню із внесенням відповідних відомостей про зняття арешту та заборони в реєстр речових прав на нерухоме майно. 27 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття обтяження, накладеного договором іпотеки, у зв`язку з повним виконанням зобов`язання за кредитним договором №1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року, проте вказана заява залишена без відповіді. У зв`язку із зазначеним порушується право власності позивача. Ухвалою від 5 січня 2022 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 18 лютого 2022 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення проти позову мотивує тим, що основне зобов`язання позичальником не було виконане в повному обсязі, оскільки у відповідача наявне право на стягнення з позичальника коштів, передбачених ст.625 ЦК України, а тому додаткове зобов`язання, яке передбачене договором іпотеки, не припинило свою дію. Основне кредитне зобов`язання не припиняється винесенням судового рішення про стягнення боргу або/та звернення стягнення на предмет іпотеки, а право на стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, що входить до складу основного зобов`язання, свідчать про те, що кредитне зобов`язання не припинило свою дію. У поданих до суду додаткових письмових поясненнях від 5 травня 2022 року представник відповідача зазначив, що перерахування грошових коштів на рахунок кредитора відбулося в гривні, в той час як між сторонами виникли невиконані зобов`язання в іноземній валюті, а тому таке виконання не може вважатися належним. Зважаючи, що у позивача існує залишок несплаченої заборгованості, доводи позовної заяви щодо виконання зобов`язання за кредитним договором є безпідставними. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке вчасно не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Обставини, встановлені рішенням суду під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, не спростовують факту несвоєчасного виконання зобов`язання за договором та відсутності підстав для визнання договору іпотеки припиненим. Підставою для дострокового стягнення з позивача всієї суми заборгованості за кредитним договором було прострочення позивачем виконання зобов`язання з внесення чергових платежів, що надає відповідачу як кредитору право вимагати від позивача сплати суми заборгованості, збільшеної за рахунок сум, передбачених у ст.625 ЦК України за всь час прострочення, а у позивача існує відповідний обов`язок. Право відповідача вимагати сплату певних сум у порядку ст.625 ЦК України продовжує забезпечуватися іпотекою, що виникла на підставі іпотечного договору. В додаткових письмових поясненнях від 11 серпня 2022 року представник відповідача заперечує проти позову, оскільки позовна вимога про визнання припиненим кредитного договору не може бути задоволена з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту, який не передбачений законом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що позиваючись до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідач визначив валюту зобов`язання в гривні. Позивач погасив заборгованість по кредитному договору, визначену у рішенні суду. Постанова про закінчення виконавчого провадження відповідачем не оскаржувалася. Відповідач не надав доказів, що між сторонами існують невиконані зобов`язання в іноземній валюті. Правовідносини та зобов`язання, які виникають на підставі ст.625 ЦК України, продовжують існувати в силу закону, а не договору, тоді як договірні зобов`язання є припиненими. В письмових поясненнях від 25 липня 2021 року зазначила, що відповідач не вчинив дії для зняття заборони та іпотеки з квартири позивача, чим порушується право власності позивача на нерухоме майно, оскільки наявна іпотека обмежує право розпорядження майном. Визнання іпотеки припиненою, зняття іпотеки та заборони є найбільш ефективним способом захисту порушеного права власності позивача. У клопотанні від 16 серпня 2022 року представник позивача просить розгляд справи здійснити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У додаткових письмових поясненнях від 11 серпня 2022 року просить судове засідання провести без участі представника ТОВ "Кредитні ініціативи". Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 16 липня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] укладений кредитний договір №1701/0708/88-087, за умовами якого позивач отримав кредит в розмірі 10000 доларів США на строк з 16 липня 2008 року по 15 липня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,9 % річних. З метою забезпечення належного виконання вимог, що випливають з кредитного договору, 16 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладений іпотечний договір №1701/0708/88-087-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1693. Відповідно до п.2 іпотечного договору іпотекодавець (позивач) передав в іпотеку іпотекодержателю (ВАТ "Сведбанк") належне йому на праві приватної власності майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року у справі № 569/9295/13-ц задоволено позовні вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" (нового кредитора) до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року у розмірі 128018,38 грн на предмет іпотеки; звернено стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року в розмірі 128018,38 грн на предмет іпотеки, квартиру [ADDRESS] , належну на праві власності іпотекодавцю [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Червук В.М. за реєстровим № 904, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Рішення набрало законної сили 13 листопада 2013 року. 9 липня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Домецький О.І. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 569/9295/13-ц, виданого 29 травня 2014 року Рівненським міським судом, про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року в розмірі 128018,38 грн на предмет іпотеки, у зв`язку із повним фактичним виконанням виконавчого листа. Станом на 31 березня 2021 року інформація щодо [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників відсутня. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 28426735 від 11 листопада 2021 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна заборона на нерухоме майно реєстраційний номер 7572676, зареєстрована на підставі іпотечного договору № 1701/0708/88-087-Z-1, на квартиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . В Державному реєстрі іпотек наявний запис про іпотеку, реєстраційний номер 7572604, зареєстровану 7 грудня 2012 року на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, іпотекодержатель ТОВ "Кредитні ініціативи", боржник за основним зобов`язанням [PERSON] 27 липня 2020 року позивач направив відповідачу заяву з проханням зняти обтяження, накладене договором іпотеки, у зв`язку з повним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року, про що свідчить заява від 27 липня 2020 року, опис вкладення, фіскальний чек від 28 липня 2020 року та накладна № 3300900251100 від 28 липня 2020 року. Відповіді на заяву позивач не отримав. Доказів зворотнього суду не надано. В січні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року в сумі 458798.43 грн. Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року у справі №569/279/17, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 13 квітня 020 року, в задоволенні позову ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленго майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (п.1 ч.1 ст.593 ЦК України). Застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою (ч.1 ст.575 ЦК України). Згідно зі\~ст.1\~Закону України\~"Про\~іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами ст.3,\~17\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі, зокрема припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За змістом до ч.1\~ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.5 ст.43 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Відповідно до ч.3\~ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рівненський апеляційний суд в постанові від 14 листопада 2018 року встановив, що банк, пред`явивши 19 квітня 2013 року вимоги про повернення заборгованості а кредитним договором в повному обсязі та 16 травня 2013 року звернувшись до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави, скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання основного зобов`язання в повному обсязі. Таким чином, обсяг основного зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від від 24 вересня 2013 року у справі № 569/9295/13-ц. Приватний виконавець 9 липня 2020 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа за вказаним судовим рішенням у зв`язку з його повним виконанням. Відповідач постанову приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження не оскаржував. Доказів наявності у позивача залишку несплаченої заборгованості за кредитним договором суду не надано. При цьому твердження відповідача про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань по кредитному договору у зв`язку з перерахуванням грошових коштів на рахунок кредитора в гривні, а не в іноземній валюті, не заслуговують на увагу. Звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідач визначив заборгованість за кредитним договором у гривні України. В рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року звернено стягнення заборгованості, визначеної у гривні, без зазначення еквівалента в іноземній валюті. Оскільки позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором шляхом виконання судового рішення про звернення стягнення всієї суми заборгованості за договором на предмет іпотеки, що підтверджується квитанцією № 50239035 від 8 липня 2020 року та чинною постановою приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання за кредитним договором № 1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року припинилися на підставі ст.599 ЦК України. В зв`язку з припиненням зобов`язань за кредитним договором № 1701/0708/88-087 від 16 липня 2008 року відповідно припинилася і іпотека за іпотечним договором № №1701/0708/88-087-Z-1 від 16 липня 2008 року на підставі ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку", п.1 ч.1 ст.593 ЦК України. Суд не прйимає до уваги доводи відповідача про забезпечення іпотекою права кредитора на стягнення з боржника (позивача) сум в порядку ст.625 ЦК України з огляду на таке. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник тривалий час не виконував, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку із затримкою виконання рішення суду про стягнення заборгованості у [PERSON] не виникає будь-яких інших зобов`язань за кредитним договором. При цьому кредитор має право порушувати питання про стягнення з [PERSON] коштів на підставі ст.625 ЦК України за період невиконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року у справі № 569/9295/13-ц. Однак таке право кредитора виникає в силу закону, а не договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 757/34955/18. За положеннями ч.1 ст.593 ЦК України припинення права застави в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договором іпотеки. В разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого ч.1 ст.593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Оскільки відповідач не вчинив дії для зняття заборони та іпотеки з нерухомого майна (квартири) позивача, порушується право власності позивача на нерухоме майно, так як записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання в повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Позивач не пред`являв вимоги про визнання припиненим кредитного договору, а тому покликання відповідача на обрання позивачем неналежного способу захисту безпідставні. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, а тому позов належить задовольнити. За правилами ст.141 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved