Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Гураш М.В., звернувся до суду із вищенаведеною заявою, а саме просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті батька [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя [ADDRESS] , який помер [INFO] в смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області. В обґрунтування заяви зазначив, що його батько [PERSON] , [INFO] , покінчив з життям шляхом суїциду 10 квітня 1993 року та 12 квітня 1993 року був похований на кладовищі в смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що свідчить довідка № 1405 від 26.04.1993 року, видана матері позивача [PERSON] виконкомом Ланчинської селищної ради народних депутатів Надвірнянського району Івано-Франківської області. Однак, медичний розтин трупа померлого [PERSON] не проводився, а тому лікарське свідоцтво про смерть не видавалося, у зв`язку з чим реєстрація смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану не проводилася. На день смерті батька заявник був неповнолітнім, крім того, є інвалідом 3 групи загального захворювання з дитинства. На даний час заявник звернувся до Надвірнянського відділу ДРАЦС з заявою про проведення державної реєстрації смерті його батька [PERSON] . Однак, заявнику було відмовлено, оскільки ним не пред`явлено жодного з документів, визначених ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ, які є підставою для реєстрації смерті фізичної особи, про що надано відповідь за № 999/25.15.6-19/727 від 29 червня 2022 року. Встановлення факту смерті батька необхідно заявнику для оформлення спадщини. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив суд задовольнити заяву. Представник заявника адвокат Гураш М.В. у судовому засіданні підтримав заяву з підстав, викладених у ній, зазначив, що в інший позасудовий спосіб встановити факт смерті батька заявника неможливо. Представник заінтересованої особи Скрінніков М.В. у судовому засіданні не заперечував проти заявлених вимог, зазначив, що від колег йому відомо про те, що дійсно був такий випадок, [PERSON] помер та похований на кладовищі смт. Ланчин. Також пояснив, що у селищній раді погосподарські книги відсутні, є лише будинкові. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає поруч з родиною [PERSON] близько 30 років. Підтвердила, що дійсно навесні 1993 року у колгоспній стайні повісився [PERSON] , причина суїциду їй не відома. Його тіло несли через її город, поховали на кладовищі смт. Ланчин, на надгробку зазначене його прізвище, ім`я, дата народження та смерті. Працівники поліції приїздили, але дружина померлого не дала дозвіл на розтин. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що померлого [PERSON] він знав як жителя смт. Ланчин. Підтвердив, що навесні 1993 року [PERSON] повісився та був похований на кладовищі. Він був присутній на похоронах. Похований на окремому місці, оскільки священник його не відспівував. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вислухавши заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, суд\~вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Зі змісту\~ст.4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.06.1976 року, батьком заявника [PERSON] є [PERSON] , матір?ю є [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки від 16.04.1993 року № 1405, виданої виконавчим комітетом Ланчинської селищної ради народних депутатів, вбачається, що [PERSON] , 1946 року народження, дійсно 12.04.1993 року похоронила чоловіка [PERSON] , 1940 року народження, який помер [INFO] (а.с.10). На даний час заявник [PERSON] звернувся до Надвірнянського відділу ДРАЦС з заявою про проведення державної реєстрації смерті його батька [PERSON] . Однак, заявнику було відмовлено, оскільки ним не пред`явлено жодного з документів, визначених ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ, які є підставою для реєстрації смерті фізичної особи, що підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації смерті № 999/25.15.6-19/727 від 29 червня 2022 року ( а.с.9). З відповіді Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області №4426/108/50/01 від 14.07.2022 року вбачається, що повідомити будь-яку інформацію про те, чи фіксувався факт смерті [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] внаслідок суїциду, неможливо, оскільки термін зберігання Журналу реєстрації заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події становить 5 років (а.с.23). З інформації, наданої Ланчинською селищною радою Надвірнянського району Івано-Франківської області № 605/02.2-09 від 14.07.2022 року вбачається, в Ланчинській селищній раді відсутня зафіксована інформація щодо місця, часу та обставин смерті [PERSON] (а.с.26). КНП «Надвірнянська ЦРЛ» Надвірнянської міської ради також повідомила, що інформація про факт смерті [PERSON] відсутня, оскільки встановлений законодавством термін зберігання відповідної медичної документації завершився (а.с.27). Таким чином, судом встановлено, що в позасудовий спосіб встановити факт смерті [PERSON] неможливо. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 13\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. Встановлення факту смерті батька має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання свідоцтва про смерть та реалізації спадкових прав. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, враховуючи, що в позасудовому порядку встановити даний факт неможливо, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.\~319\~ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», та

Outcome: approved