Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». Свої вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк»), правонаступником якого є відповідач, 23.05.2008 року був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL4560. Згідно з даним договором банк зобов`язується надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого у базовій валюті, що дорівнює 285\~000, 00 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі. [PERSON] зазначає, що до вказаного договору протягом 2008-2014 року банком було виготовлено більше 16 договорів з додатками, які змінювали умови договору та погіршували її права, як споживача. Позивачка стверджує, що порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги оформлявся додатковим угодами та додатками до угод. Дані договори є складними, завуальованими. Також, між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк») було укладено додаткову угоду № BL 4560/ BL4560-K до генерального договору з додатком №1 відповідно до якої банк зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти в розмірі 200 000,00 дол. США, за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка 14.00% річних. За користування коштами понад строк встановлений генеральним договором та/або індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється 28,00%. Окрім цього, між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк») укладено \~ \~ \~ \~додаткову угоду № BL 4560/BL4626+ KL + до генерального договору про надання кредитних послуг , за умовами якої банк зобов`язувався встановити ліміт за кредитною лінією в розмірі 85 000,00 дол. США під 14% річних. В подальшому, до генерального договору про надання кредитних послуг було укладено додаткові угоди №1, №2, №3, № 4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12, якими змінювались умови договору. Позивачка вважає, що 03 квітня 2014 року укладено чотири додаткові Угоди №7, №8, №9, №10, які повністю змінили умови генерального договору, оскільки процентна ставка зросла при тому, що курс долара різко зростав. [PERSON] зазначає, що банк грубо став порушувати її права, як споживача та вимоги чинного законодавства. Окрім цього, 28.08.2014 року, викладено у новій редакції умови додаткової угоди ВL 4560/ВГ4560-К чим знову порушено прав споживача, стверджує позивачка. Також, [PERSON] вважає, що з грубим порушенням чинного законодавства 23.05.2008 р. був укладений договір іпотеки та додаткові договори до нього. Позивачка стверджує, що банк у письмовій формі не повідомив її щодо наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; орієнтовної сукупної вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); варіантів повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; податкового режиму сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію, про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Окрім того, в зазначених правочинах відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, внаслідок чого створюється безумовний дисбаланс інтересів позичальника при укладенні таких кредитних договорів, створюються умови, що спричиняють фактично введення особу в оману, спотворення розуміння щодо дійсних умов договорів та наслідків їх укладання, що безумовно суперечить самому розумінню суті правочину, оскільки фактично волевиявлення [PERSON] , як учасника правочину не було вільним і не відповідає її внутрішній волі. Позивачка вважає, що при укладенні додаткових угод до генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4560 від 03.04.2014 року та 28.04.2014 року, безумовному застосуванню підлягали положення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що вже діяла на момент їх підписання. Однак, банком не враховано вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні додаткових угод, чим на думку [PERSON] порушено її права як споживача. Також, [PERSON] вважає, що оскільки банк ознайомив її з розрахунком орієнтованої сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки 28 серпня 2014 року, то було, грубо порушено з 2008 року її права як споживача. Окрім цього, позивачка вважає, що 23.05.2008 року з порушенням вимог законодавства було укладено договір іпотеки нерухомого майна, оскільки не було згоди органу опіки та піклування та такий договір був укладений за відсутності співвласника нерухомого майна [PERSON] . Так само з порушенням вимог законодавства складено додаткові договори до договору іпотеки 15.06.2009 року та 03.12.2010 року. [PERSON] \~стверджує,\~що \~інформація яка\~обов`язково\~повинна бути\~зазначена в\~договорі та\~є істотною для даного типу договорів не відображена в кредитному договорі та таким чином суперечить умовам самого договору та чинному на той момент законодавству України. Позивачка у зв`язку з браком професійних знань не могла знати, що банк вводить її в оману щодо загальної вартості кредитного договору, яку їй доведеться повернути банку, а при укладенні кредитного договору на її думку він відповідав її інтересам, укладалися нею з метою досягнення певної мети та з врахуванням його інтересів. Позивач, внаслідок порушень з боку банку, був позбавлений можливості об`єктивно визначитися з доцільністю отримання такого кредиту з урахуванням особистих фінансових можливостей для його обслуговування. З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити та визнати недійсними генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL4560 та додаткові угоди: ВL4560/ВL 4560-К, № ВL4560/ ВL4626 -КL+, додаткові угоди: №1 , №2 від15.06.2009, №3, №4, №5, №6 від 03.12.2010 р.,№7, №8, №9, №10 від 03.04.2014 р., № 11, № 12 від 28.08.2014 р. укладені між мною та Відкритим акціонерним товариством (Публічним акціонерним товариством) «Універсал Банк», а кошти сплачені нею зарахувати на погашення кредиту згідно з генеральним договором. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.09.2019 року у справі призначено судову бухгалтерсько-економічну експертизу та зупинено провадження у справі. 25.09.2020 року матеріали справи надійшли на адресу суду з експертної установи у зв`язку з несплатою рахунку за проведення експертизи, без висновку експерта. 01.06.2021 року до суду надійшла заява Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про заміну сторони у справі, а саме заміну відповідача з АТ «Універсал Банк» на АТ «ТАСКОМБАНК». 24.03.2021 року справу повторно скеровано до експертної установи для проведення експертизи. 13.12.2021 року справа повернулася до суду з експертної установи без виконання ухвали суду про призначення експертизи у зв`язку з тим, що позивачем не оплачено рахунок за проведення експертизи. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2022 року відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Окрім цього, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2022 року замінено відповідача Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору, на його правонаступника Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (код ЄДРПОУ 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30). 31.05.2022 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення на позовну заяву від представника АТ «ТАСКОМБАНК». 05.07.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача. Представниця позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити в задоволенні позову. Стверджує, що кредитний договір є справедливим, не суперечить принципу добросовісності та містить всі необхідні істотні умови договору. Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності Станом на дату укладення кредитного договору законодавцем не встановлено вимоги про те, що детальний розпис сукупної вартості кредиту повинен бути викладений лише, як окремий документ. Оскільки, згідно зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( у редакції станом на 23.05.2008 року), банки повинні надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту або в кредитному договорі, або додатку до нього. [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови, що не заперечується позивачем та його представником; з наданих до суду матеріалів кредитної справи виходить, що кредитор надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту; умови кредитного договору містять повну інформацію щодо умов кредитування: розміру процентної ставки, порядку її нарахування; переліку, розміру й бази розрахунку комісій та неустойки; періоду внесення платежів; порядку зарахування сплачених коштів. Представник відповідача зазначає, що повідомлення [PERSON] про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними не обов`язково має бути викладено саме в змісті спірних договорів, адже укладення конкретного генерального договору та додаткових договорів до нього свідчить, передусім, про ту обставину, що позичальником вже самостійно і добровільно обрано конкретну форму та формат кредитування після ознайомлення з усім спектром кредитних послуг банку та відмінностями між ними. Не надання Банком окремого письмового документу з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. При укладенні спірного кредитного договору в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Також незмінюваність курсу гривні відносно до іноземних валют, зокрема до долара США, законодавчо не закріплена. Нестабільність курсу гривні до долара США є загальновідомим фактом, який не міг бути невідомим позивачу. Валютою спірного зобов`язання є долар США.Посилання позивача на нібито укладення трьох різних договорів на видачу кредитних коштів, що суперечать один одному, не відповідає дійсності. Належного обґрунтування та відповідних доказів на підтвердження зазначеного, як і доказів, що спростовують правильність розрахунків, здійснених банком, позивач не надає. З додаткових угод від 2014 року до Генерального договору, на зміст яких посилається позивач, не випливає суперечності та невідповідності вказаних умов попередньо визначених сторонами при укладенні правочину, оскільки додаткові угоди не передбачають видачу нових сум коштів у валюті по кредитному договору, а фактично структурують та впорядковують відносини щодо повернення позивачем вже отриманих коштів. Представник відповідача вважає, що посилання позивача на те, що спірний договір укладений між сторонами містить несправедливі положення та що позивача було введено в оману, є безпідставними та недоведеними. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк»), правонаступником якого є відповідач, 23.05.2008 року був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL4560. Згідно з даним договором банк зобов`язується надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого у базовій валюті, що дорівнює 285\~000, 00 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі /Том 1, а. с. 18-24/. 23.05.2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк») було укладено додаткову угоду № BL 4560/ BL4560-K до генерального договору з додатками №1, №2 відповідно до якої банк зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти в розмірі 200 000,00 дол. США, за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка 14.00% річних. За користування коштами понад строк встановлений генеральним договором та/або індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється 28,00% / Том 1, а.с. 26-21/. Окрім цього, 23.05.2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк») укладено \~ \~ \~ \~додаткову угоду № BL 4560/BL4626-KL+ до генерального договору про надання кредитних послуг , за умовами якої банк зобов`язувався встановити ліміт за кредитною лінією в розмірі 85 000,00 дол. США під 14% річних /Том 1, а. с. 32-33/. 15.06.2009 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк») укладено додаткову угоду №1 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року якою врегульовано розміри та періоди застосування процентних ставок, передбачених індивідуальною угодою, а також погоджено та підписано графік погашення кредиту /Том 1, а. с. 38-36/. Окрім цього, 15.06.2009 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк») укладено додаткову угоду №2 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року. З даної угоди вбачається, що сторони підтверджують, у відповідності до додаткової угоди № ВL4560/ВL4626-КL+ від «23» травня 2008 року (індивідуальна угода (кредитна лінія + ) Позичальнику встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 85 000 доларів США. Станом на «15» червня 2009 року, фактична заборгованість позичальника в рамках кредитної лінії, вказаної в п. 1.1 цієї додаткової угоди , становить 83 805,02 доларів США 02 центи. Кінцевий строк погашення кредиту 01.06.2024 року. Також встановлено плату за використання кредитних коштів у межах встановлених строків та понад встановлений строк / Том 1, а. с. 37-40/. Згідно з додатковою угодою №3 до генерального договору про надання кредитних послуг №BL4560 від 23.05.2008 року, укладеною 03.12.2010 року, сторони підтвердили, що у відповідності до додаткової угоди № ВL4560/ВL4626-КL+ від 23.05.2008 року до договору банк надав позичальнику, а позичальник отримав кредит у розмірі 85000, 00 доларів США. Станом н 03.12.2010 року фактична заборгованість позичальника за договором становить 85078, 28 доларів США. Також встановлено плату за використання кредитних коштів у межах встановлених строку з 03.12.2010 року по 30.11.2011 року та у період починаючи з 01.12.2011 року / Том 1, а. с. 43-48/. Окрім цього, 03.12.2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено додаткову угоду №4 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року в якій сторони домовились, що розмір плати за користування кредитом, передбачений договором в будь-якому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених додатком №1 до цієї додаткової угоди до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та/або окремими додатковими угодами до договору / Том 1, а. с. 51/. Також, 03.12.2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено додаткову угоду №5 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року в якій сторони підтвердили, що у відповідності до додаткової угоди № ВL4560/ВL4560-К від 23.05.2008 року до договору банк надав позичальнику, а позичальник отримав кредит у розмірі 200000, 00 доларів США. Станом н 03.12.2010 року фактична заборгованість позичальника за договором становить 194112,42 доларів США. Також встановлено плату за використання кредитних коштів у межах встановлених строку з 03.12.2010 року по 30.11.2011 року та у період починаючи з 01.12.2011 року / Том 1, а. с. 53-58/. Окрім цього, 03.12.2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено додаткову угоду №6 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року в якій сторони домовились, що розмір плати за користування кредитом, передбачений договором в будь-якому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених додатком №1 до цієї додаткової угоди до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та/або окремими додатковими угодами до договору / Том 1, а. с. 61/. 03.04.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено додаткову угоду №7 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року в якій сторони підтвердили, що у відповідності до додаткової угоди № ВL4560/ВL4560-К від 23.05.2008 року до договору банк надав позичальнику, а позичальник отримав кредит у розмірі 200000, 00 доларів США. Станом н 03.04.2014 року фактична заборгованість позичальника за договором становить 175586,72 доларів США. Також встановлено плату за використання кредитних коштів у межах встановлених строку з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року та у період починаючи з 01.10.2014 року / Том 1, а. с. 63-69/. Окрім цього, 03.04.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено додаткову угоду №8 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року в якій сторони домовились, що розмір плати за користування кожною з кредитних послуг, передбачених договором визначається на підставі додаткової угоди до договору, оформленої у вигляді індивідуальної угоди, при цьому розмір такої плати за користування кредитною послугою в будь-якому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених додатком №1 до цієї додаткової угоди до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та/або окремими додатковими угодами до договору / Том 1, а. с. 72/. 03.04.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено додаткову угоду №9 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року в якій сторони підтвердили, що у відповідності до додаткової угоди № ВL4560/ВL4626-КL+ від 23.05.2008 року до договору банк надав позичальнику, а позичальник отримав кредит у розмірі 85000, 00 доларів США. Станом н 03.04.2014 року фактична заборгованість позичальника за договором становить 76705,11 доларів США. Також встановлено плату за використання кредитних коштів у межах встановлених строку з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року та у період починаючи з 01.10.2014 року / Том 1, а. с. 74-80/. Окрім цього, 03.04.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено додаткову угоду №10 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року в якій сторони домовились, що розмір плати за користування кожною з кредитних послуг, передбачених договором визначається на підставі додаткової угоди до договору, оформленої у вигляді індивідуальної угоди, при цьому розмір такої плати за користування кредитною послугою в будь-якому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених додатком №1 до цієї додаткової угоди до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та/або окремими додатковими угодами до договору / Том 1, а. с. 83/. 28.08.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено додаткову угоду №11 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року в якій сторони підтвердили, що у відповідності до додаткової угоди № ВL4560/ВL4560-К від 23.05.2008 року до договору банк надав позичальнику, а позичальник отримав кредит у розмірі 200000, 00 доларів США. Станом н 03.04.2014 року фактична заборгованість позичальника за договором становить 179072,83 доларів США. Також встановлено плату за використання кредитних коштів у межах встановлених строку з 01.08.2014 року по 30.11.2014 року та у період починаючи з 01.12.2014 року / Том 1, а. с. 85-91/. Окрім цього, 28.08.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено додаткову угоду №12 до генерального договору про надання кредитних №BL4560 від 23.05.2008 року в якій сторони домовились, що розмір плати за користування кожною з кредитних послуг, передбачених договором визначається на підставі додаткової угоди до договору, оформленої у вигляді індивідуальної угоди, при цьому розмір такої плати за користування кредитною послугою в будь-якому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених додатком №1 до цієї додаткової угоди до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та/або окремими додатковими угодами до договору / Том 1, а. с. 94/. Згідно з договором факторингу № НІ/11/2-Ф від 29.04.2021 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників, які мали зобов`язання перед Акціонерним товариством «Універсал Банк» за договором №BL4560 від 23.05.2008 року / Том 1, а. с. 220-223/. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Частинами 2 та 4 статті 11 цього Закону встановлено низку обов`язків кредитодавця про надання споживачу інформації про кредит та вимог до змісту договору. Зокрема, кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місце знаходження кредитодавця та кредитні умови. У договорі про надання споживчого кредиту повинні бути зазначені: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови визначені законодавством. Встановлено, що кредитний договір містить усі необхідні умови надання та повернення кредиту, передбачені ч. ч. 2 та 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Підписанням даного генерального кредитного договору та додаткових угод [PERSON] підтвердила, що повністю всі умови цього кредитного договору, свої права та обов`язки за кредитним договором і погоджується з ними. З матеріалів справи вбачається, що на момент підписання кредитного договору [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування, а також розуміла їх значення, що підтверджується її підписом на договорі. Щодо посилання позивача на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» про те, що укладений договір є несправедливим, суперечить принципу добросовісності і містить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, слід зазначити таке. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Із вказаного вбачається, що для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності, по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. При укладенні вказаного договору сторони погодили його умови, а позивач, підписавши договір, засвідчив, що надана йому банком інформація є повною, доступною, достовірною. Питання про розірвання кредитного договору позичальник не порушував, виконував його умови та сплачував кредитні кошти, тобто визнав умови договору. Жодне з положень кредитного договору не було визнано несправедливим в судовому порядку. Суд вважає, що позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджував несправедливість та дисбаланс договірних відносин, які умови договору суперечать принципу добросовісності, і яка шкода завдана позивачці. Посилання [PERSON] на укладення трьох різних договорів на видачу кредитних коштів, що суперечать один одному, не відповідає дійсності. З долучених до матеріалів справи додаткових угод від 2014 року до генерального договору, на зміст яких посилається [PERSON] , не випливає суперечності та невідповідності вказаних умов попередньо визначених сторонами при укладенні генерального договору. Зазначені додаткові угоди не передбачають видачу нових сум коштів у валюті за кредитним договором, а структурують та впорядковують відносини щодо повернення позивачем вже отриманих коштів. Чітко прописані поняття «заборгованості минулих періодів» та «сума та валюта зобов`язання позичальника за індивідуальною угодою, що не погашена/не сплачена у строк/терміни». Згідно з ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 23.05.2008 року) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо. У договорі про надання споживчого кредиту зазначається у тому числі детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача. Отже, станом на дату укладення кредитного договору законодавцем не встановлено вимоги про те, що детальний розпис сукупної вартості кредиту повинен бути викладений як окремий документ. Таким чином, згідно зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки повинні надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту або в кредитному договорі, або додатку до нього. Твердження позивача, що кредитний договір не відповідає вимогам діючого законодавства та порушує його права, як споживача кредитних послуг, зокрема, і тому, що при укладанні кредитного договору банком не було надано повної орієнтовної вартості кредиту та у ньому відсутні відомості детального розпису загальної вартості кредиту, а також не надання Банком окремого письмового документу з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача не є підставою для визнання кредитного договору недійсним, Посилання позивача, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту йому не надано інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, не є підставою для задоволення позову, оскільки суб`єкт господарювання відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» несе відповідальність, встановлену статями 15 і 23 цього Закону, яка не передбачає своїм наслідком визнання договору недійсним. Також, при укладенні спірного кредитного договору в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Також незмінюваність курсу гривні відносно до іноземних валют, зокрема до долара США, законодавчо не закріплена. З п. п. 1.1.3 генерального договору про надання кредитних послуг № BL4560 від 23.05.2008 року базовою валютою за даним договором є долар США. Під базовою валютою розуміється валюта, у яку перераховуються суми наданих та/або запитаних до отримання кредитних послуг в різних валютах даного договору, для розрахунку ліміту договору. Таким чином, валютою спірного зобов`язання є долар США. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 1-3 та ч. 5-6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови, відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним.

Outcome: dismissed