Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-23 00:00:00

06 липня 2022 до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 24, 112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 26 жовтня 2019 року у Менському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 66. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , зареєстрованому 26 жовтня 2019 року у Менському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 66. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життя, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини, що призвело до фактичного розпаду сім`ї та втрати взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з травня 2021 року, спільне господарство вони не ведуть. Спільна дочка сторін після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем буде суперечити інтересам позивача. Ухвалою судді від 14 липня 2022 року, після виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд справи на 05 серпня 2022 року. Ухвалою суду від 05 серпня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено на 24 серпня 2022 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідач [PERSON] вважається належним\~чином повідомленим\~про\~дату,\~час і місце\~судового засідання\~відповідно до\~частини 8\~статті 128\~ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 24 серпня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26 жовтня 2019 року Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 26 жовтня 2019 року зареєстрували шлюб у Менському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що 26 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис № 66. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07 березня 2020 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною звернення до суду стало те, що сімейне життя між сторонами не склалося внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життя, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини, що призвело до фактичного розпаду сім`ї та втрати взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з травня 2021 року, спільне господарство вони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України,\~частини 1\~статті 24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільна дочка сторін - [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачем. У відповідності до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved