Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.04.2018 між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач отримав у позику 500 грн. із строком повернення 15.05.2018. Останній платіж позивач здійснив 13.09.2021, який складався із процентів у сумі 681,03 грн. та додаткових процентів в сумі 2994,00 грн. 15.07.2021 приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №92375 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості у розмірі 13676,70 грн. Про вчинення якого позивач дізнався після накладення арешту на його кошти в банку. Представник позивача зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено за відсутності правових підстав, з порушенням порядку його вчинення, оскільки укладений між сторонами договір не є кредитним та не був нотаріально посвідчений, нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, з розміром якої позивач не погоджується. Також позивач не отримував від відповідача письмової вимоги про усунення порушень. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначають, що [PERSON] порушив умови укладеного між ними договору, у встановлені строки отримані кошти не повернув, обов`язкові платежі не сплатив, про що відповідач в телефонному режимі неодноразово повідомляв боржника. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань відповідач поніс збитки та був змушений реалізувати своє право на стягнення коштів у досудовому порядку. Вважає, що ним були надані приватному нотаріусу документи, що підтверджують безспірність суми заборгованості. Виконавчий напис вчинено законно. Просять відмовити в задоволенні позову. Треті особи своїх пояснень щодо позову не надали. Ухвалою від 24 грудня 2021 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що оскаржується. 06 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 24 січня 2022 року відкрито провадження\~у даній\~цивільній справі,\~розгляд якої\~призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, задоволено клопотання позивача про забезпечення позову. На підставі ухвали від 07 липня 2022 року справу прийнято до провадження судді Мазуренка В.В. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 19 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики №435425, на підставі якого останній отримав позику в сумі 500 грн. строком на 26 календарних днів на умовах строковості, зворотності, платності. Договір укладено в електронній формі, підписано електронним підписом позивача (а.с.18-27). Останній не заперечує факт укладення вказаного договору. Згідно з розрахунком відповідача за вказаним договором позики мається заборгованість станом на 01.03.2021 в розмірі 12926,70 грн (а.с.28-39). 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №92375 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості за вказаним кредитним договором. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 19 квітня 2018 року по 01 березня 2020 року в розмірі 12926,70 грн, з яких: 499,00 грн прострочена заборгованість по кредиту, 12427,70 прострочена заборгованість по відсоткам. Загальна сума до стягнення з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису становить 13676,70 грн (а.с.40). 20 серпня 2021 року державним виконавцем Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Черкасовим М.К. відкрито виконавче провадження ВП №66589542 з примусового виконання вказаного виконавчого напису №92375 (а.с.44). 01.10.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.41). Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~ст.\~87\~вказаного Закону\~України «Про\~нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 цього закону\~встановлює умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повина існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З матеріалів\~справи не\~вбачається,\~що при\~вчиненні виконавчого\~напису приватний\~нотаріус отримував\~від ТОВ\~«Веллфін» первинні\~бухгалтерські документи\~щодо видачі\~позивачу кредиту\~та його\~невиконання,\~або здійснення\~позичальником його\~часткового погашення\~(квитанції,\~платіжні доручення,\~меморіальні ордери,\~розписки,\~чеки тощо).\~Таким чином\~наявність заборгованості\~позивача та її розмір жодним належним документом не підтверджено. Розрахунок заборгованості, наданий відповідачем на адвокатський запит представника позивача, таким доказом не є. Окрім того, у виконавчому написі період стягнення заборгованості в розмірі 12926,70 грн. вказаний з 19.04.2018 по 01.03.2020, а із розрахунку заборгованості за договором видно, що вказана сума боргу значиться станом на 01.03.2021 року. Також розрахунок проводився виходячи із суми позики 500 грн, а з 19.10.2018 - 499 грн. Тобто не вказано конкретну суму позики, яка була перерахована позивачу на банківський рахунок згідно умов договору позики. Відповідно до пункту 2.3\~глави 16\~розділу II\~Порядку №296/5\~передбачено,\~що вчинення\~виконавчого напису\~в разі\~порушення основного\~зобов`язання\~та (або)\~умов іпотечного\~договору,\~здійснюється нотаріусом\~після спливу\~30\~днів з\~моменту надісланих\~іпотекодержателем повідомлень\~-\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень іпотекодавцю\~та боржнику,\~якщо він\~є відмінним\~від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу позивача. Із наданих суду матеріалів не видно, що боржнику направлялось повідомлення -письмова вимога\~про усунення\~порушень,\~а тому\~не підтверджено\~обізнаність позивача про розмір заборгованості до вчинення виконавчого напису нотаріусом. Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року,\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. У висновку, викладеному в постанові Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 вказано, що нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку. Встановлено, що укладений між сторонами договір позики №435425 від 19.04.2018 не є кредитним та нотаріально не посвідчувався. Отже, з матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме, що виконавчий напис вчинено на стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором після спливу 30 днів з моменту повідомлення боржника про усунення порушень та було встановлено, що заборгованість є безспірною. Відповідач доказів на спростування зазначених обставин не надав. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже твердження позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню, слід вважати доведеним через відсутність доказів, які б підтвердили зворотнє. Оцінивши усі наявні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.7\~ст.158\~ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 24 грудня 2021 року шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд вирішив про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору при подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову, на загальну суму 1362 грн.

Outcome: approved