Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Фінанс Інновація», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований наступними обставинами. В листопаді 2021 року в бухгалтерії ПП ВКФ «Ніка Пласт», де позивач офіційно працевлаштований, він дізнався, що на підставі постанови приватного виконавця Єфіменко Д.О. по виконавчому провадженню № 65115078 відкритому 12.05.2021 року, звернено стягнення на заробітну плату позивача, [PERSON] , стягується заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінанс інновація», у розмірі 27180,50 грн. Позивач вказав, що відповідно до Виконавчого напису приватного нотаріуса Григорян Д.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2646 нотаріус пропонує звернути стягнення з нього заборгованості в розмірі 27180,50 грн. Проте, як вказав позивач, будь-яких боргових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінанс інновація», у нього не має, та фінансових договорів з зазначеною юридичною особою він не укладав. Як вказав позивач, оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та законодавства України, а саме: розрахунок, наданий відповідачем нотаріусу та зазначений у виконавчому написі, не відповідає дійсній сумі заборгованості, а отже не є безспірним; позивач не отримував від відповідача повідомлення щодо порушення умов кредитного договору; термін повернення кредиту сплив; навіть якщо відповідач на відповідній правовій підставі придбав боргові зобов`язання, однак ним було пропущено передбачений законом трирічний строк для звернення до нотаріусу для вчинення виконавчого напису; приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, не дотримавшись 30-ти денного строку, установленого в п.п.2.3. п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій; розмір заборгованості визначений у оспорюваному виконавчому написі не відповідає дійсності та не є безспірним. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., реєстраційний номер 2646, виданий 30.03.2021 року, за яким пропонується стягнути з [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація», в сумі 27180,50 грн., а також стягнути судові витрати по справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 04.01.2022 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Враховуючи викладене, сторони у судове засідання не викликалися. Разом з тим, про дату судового засідання відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» повідомлялось належним чином (а. с. 28, 31). Відзиву на позов від відповідача до суду не надійшло. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. На підставі\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі постанови приватного виконавця Єфіменко Д.О. за виконавчим провадженням № 65115078, відкритим 12.05.2021 року, у відповідності до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, від 12.05.2021 року, з позивача [PERSON] стягується заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінанс інновація», у розмірі 27180,50 грн. (а. с. 5). Підставою для відкриття виконавчого провадження та стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 27180,50 грн. став виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Григорян Д.Г., реєстровий № 2646, від 30.03.2021 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 04.01.2022 року, було витребувано у\~Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни належним чином завірені: копію виконавчого напису - реєстраційний № 2646 виданого 30 березня 2021 року, за яким пропонується стягнути з [PERSON] кошти та копії документів, які стали підставою для винесення зазначеного виконавчого напису. Проте, станом на час розгляду справи, ухвала суду виконана не була. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5, від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно, на підставі виконавчих написів. З урахуванням приписів ст. ст. 15,16,18 ЦК України, ст. ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинноюпостанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Як вже було зазначено судом, відзиву на позов, будь-яких клопотань чи заяв щодо розгляду справи, а також доказів на спростування доводів позивача стороною відповідача до суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір за подання позову становить 908,00 грн., за заяву про забезпечення позову 454,00 грн., що у загальному складає 1362,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved