Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , мати дитини померла [INFO] . На цей час дитина проживає з батьком та бабусею [PERSON] . Відповідач не приділяє належної уваги вихованню дитини, її навчанню, не створює необхідні умови для цього, санітарний стан житла незадовільний, відсутні продукти харчування, оскільки відповідач не працює, доходів не має, зловживає алкогольними напоями, сам проживає за рахунок державної соціальної допомоги, яку отримує на дитину, тобто не виконує належно батьківські обов`язки, матеріально дочку не утримує. Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач просить позбавити його батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Процесуальні дії у справі. 05.05.2021 позовна заява отримана судом. 16.05.2021 отримано інформацію щодо зареєстрованого місяця проживання відповідача. 17.06.2021 позовну заяву залишено без руху. 01.07.2021 надійшла уточнена позовна заява. 30.08.2021 провадження у справі відкрито. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 21.12.2021 підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. 04.07.2022 справа передана в провадження судді Попова В.В. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання учасники процесу не з`явились: - представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення; - порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, але він в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, правом надання відзиву не скористався, ніяких клопотань від нього не надходило; - представник третьої особи КМЦСССДМ причини неявки не повідомив, заперечень проти позову або клопотань не надав. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, та ухвалив про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст.ст.280-282 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Дитина є особою з інвалідністю, навчається в Криворізькій гімназії № 98, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де також проживає відповідач (а.с. 9,15). 25.02.2021 адміністрація гімназії, де навчається дитина, звернулася до Служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради із клопотанням про розгляд питання невиконання батьком [PERSON] батьківських обов`язків, оскільки соціально-психологічною службою навчального закладу протягом року двічі було обстежено умови проживання дитини та виявлено, що вони незадовільні, батько не працює, уваги дитині не приділяє, належних для життя умов не створює, бабуся стверджує, що дитина їй не потрібна. Проведені бесіди з батьком позитивних результатів не дали (а.с.10, 11). 23.03.2021 року до Служби у справах дітей звернулися представник департаменту освіти та науки з клопотанням про вирішення питання про вилучення дитини із родини, оскільки її перебування в родині є таким, що перешкоджає збереженню її здоров`я (а.с.13). Умови проживання дитини і виконання відповідачем батьківських обов`язків перевірялося також відділенням поліції, працівники якого повідомили Службу у справах дітей про відсутність в квартирі, де мешкає відповідач з дитиною, умов для проживання та розвитку дитини, та склали протокол за правопорушення, передбачене ст.184 КУпАП. Згідно з Актом обстеження умов проживання, складеного спеціалістом служби у справах дітей 01.04.2021 року, за місцем проживання відповідача та дитини за адресою: [ADDRESS] , санітарний стан житла незадовільний, дитина мешкає в одній кімнаті з бабусею, має в наявності мінімальний одяг, який знаходиться у незадовільному стані, батько належних умов для проживання та навчання дитини не створює, ставлення до виховання дитини не змінив, задовольнити фундаментальні життєві потреби дитини не може, оскільки не працює, виховного впливу на дитину не має (а.с.15). За повідомленням директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей КМР, де у вересні 2021 року перебувала неповнолітня [PERSON] , батько жодного разу не цікавився дочкою, не відвідував її, не спілкувався з персоналом закладу, з дочкою не спілкується навіть у телефонному режимі (а.с.34). Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків у відношення дочки, її вихованням не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться життям та здоров`ям, матеріально не утримує. Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що слідує з рішення виконкому № 181 від 19.05.2021 року (а.с.36). Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення їх від виконання своїх обов`язків та з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, розмір аліментів згідно з ч.2 ст.182 цього кодексу має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем повністю доведений факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини, байдужого ставлення до її долі. З урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку /доходів/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. До того ж, суд вважає за необхідне зазначити, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 СК України. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягають стягненню з відповідача судовий збір на користь держави за дві заявлені позовні вимоги, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved