Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила збільшити розмір аліментів на дитину, визначений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2017 року, що стягуються з [PERSON] на її користь на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 27 січня 2015 року сторони уклали шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у неї з відповідачем не склалося, внаслідок чого рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року шлюб між ними розірвано, після чого їхній малолітній син проживає разом із матір`ю. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2016 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час син [PERSON] підріс та потребує значно більших матеріальних витрат, а її матеріальне становище у порівнянні із днем присудження аліментів погіршилося, оскільки вона утримує сина з періодичних та нестабільних доходів. Аліменти, які сплачує відповідач на утримання сина [PERSON] , є настільки мізерними, що не покривають навіть четверті витрат, які вона несе на утримання дитини щомісячно. Визначений рішенням суду розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі на даний час є меншим, ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку, тому розмір аліментів на сина необхідно збільшити до 2000 грн. Відповідач є здоровою людиною та має фізичну можливість заробляти та забезпечувати гідний та достатній рівень життя свого сина, який проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вказувала, що позов підтримує повністю, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2015 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу їхній малолітній син [PERSON] проживає разом із матір`ю. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2017 року, ухваленим у справі № 361/1013/17, із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, з 15 лютого 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, оскільки на даний час вказаний розмір аліментів не забезпечує матеріальних витрат на дитину. За змістом ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п. п. 17, 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року № 1928-IX встановлено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років на місяць становить: з 1 січня - 2618 грн., з 1 липня - 2744 грн., з 1 грудня - 2833 грн. Виходячи з наведеного, на даний час встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1372 грн. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину відповідного віку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Суд вважає, що при визначенні судом розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі відсутня необхідність у додатковому встановленні мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину - не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як розмір аліментів у твердій грошовій сумі не може бути меншим вказаного розміру. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved