Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 травня 2022 року о 14 год. 30 хв. в м. Кілія між дворами вул.. Садова, б.12, та вул.. Кубишкіна, буд. 15,\~відповідачка [PERSON] , на парковці для автомобілів,\~керуючи автомобілем марки «Мазда Капелія» д.н.з.\~ [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не вибрала безпечний інтервал, скоїла наїзд на автомобіль марки «Хюндай і10», який належить позивачці. Винною у скоєнні ДТП, згідно з постановою суду, є відповідачка. Просить стягнути з відповідачки матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 36382,51 грн.. У судове засідання позивачка не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала суду відзив у якому позовні вимоги визнала частково, просить суд стягнути з неї шкоду, спричинену ДТП, в розмірі 10645,00 грн., як таку, що фактично понесено позивачкою з відновлення транспортного засобу та підтверджено рахунком-фактурою. Щодо наданого позивачкою звіту №4017/22 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного СПД [PERSON] від 26.05.2022 та визначення розміру відновлювального ремонту в сумі 32382,51 грн., позивачка заперечує та вказує, що даний доказ є недопустимим, оскільки розмір збитку, завданий власнику т.з., може бути встановлений лише при експертному авто-товарознавчому дослідженні експертом з кваліфікацією, передбаченої індексом та видом експертної спеціалізації 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», однак такий висновок зроблено не експертом, а СПД [PERSON] .. Крім того, транспортний засіб було оглянуто оцінювачем лише 26.05.2022, тобто через 16 днів після ДТП, яке трапилось 10.05.2022, і матеріали не містять доказів, що пошкодження, які мали місце 10.05.2022, та пошкодження оглянуті 26.05.2022, є ідентичними та вчинені внаслідок ДТП. Просила справу розглянути без її участі з урахуванням поданого відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Встановлено,\~що 10 травня 2022 року о 14 год. 30 хв. в м. Кілія між дворами вул.. Садова, б.12, та вул.. Кубишкіна, буд. 15,\~відповідачка [PERSON] , на парковці для автомобілів,\~керуючи автомобілем марки «Мазда Капелія» д.н.з.\~ [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не вибрала безпечний інтервал, скоїла наїзд на автомобіль марки «Хюндай і10», який належить позивачці. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Кілійського районного суду Одеської області від 17.05.2022 [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.(а.с.11). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «Хюндай і10», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.13). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №4017/22 від 26.06.2022, замовником оцінки є позивачка, виконавець оцінки є оцінювач СПД [PERSON] , об`єкт оцінки: автомобіль «Хюндай і10», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] . Згідно висновку вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Хюндай і10», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 26.05.2022 становить 27008,66 грн.(а.с.15-32). Встановлено, що на момент вчинення ДТП, автомобіль відповідачки, марки Мазда Капелія, д.н.з. [NUMBER] , та автомобіль позивачки, «Хюндай і10», реєстраційний номер [NUMBER] , застраховані не були, відтак, згідно п.п.а п.41.1 статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка не має право на регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ. Таким чином, спір між сторонами стосується стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення\~ЦК України\~факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Згідно з п.4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховний суд у постанові від 27.06.2018 у справі\~\~№ 761/34627/16, провадження № 61-24961св18 вказав, що відповідно до змісту вказаних норм, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача. За зобов`язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної наявності обов`язкових умов, якими є протиправна поведінка або бездіяльність, наявність дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між діяннями та заподіянням такої шкоди, вина. Також у постанові Верховного суду від 11.04.2019 по справі № 753/286/16 зазначено, що юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Відповідно до частин першої, другої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Позивачка в позові просить стягнути з відповідача суму відновлювального ремонту, що згідно зі звітом СПД [PERSON] становить 32382,51 грн.. Проте суд не може погодитися із вказаною сумою, оскільки між позивачкою та СПД [PERSON] було укладено угоду саме про проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, яка згідно вже з висновком оцінювача СПД [PERSON] становить саме 27008,66 грн.. Відтак, відшкодуванню підлягає саме 27008,66 грн., визначена висновком оцінювача як матеріальна шкода (збиток), а сума 32382,51 грн., яка визначена у п. 4.1 Визначення вартості відновлювального ремонту, є лише складовою для визначення вартості матеріального збитку, що має розділ IV Звіту. Щодо наданого відповідачкою відзиву. Суд не бере до уваги доводи відповідачки про те, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №4017/22 від 26.05.2022 є недопустимим доказом, у зв`язку з наступним. Згідно Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ст..12 Закону). Суд звертає увагу, що оцінювач [PERSON] здійснював оцінку на підставі свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів Фонду Державного майна України №163 від 03.08.2015. Також, оцінювач [PERSON] має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№40 від 13.06.2015 за напрямком оцінки майна: «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», та спеціалізації: «Оцінка колісних транспортних засобів», також отримав посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача за напрямом оцінки майна: «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізацією в межах напрямку 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів» від 03.06.2021 МФ№88-ПК. Відповідно до\~ч.1\~ст..\~76\~ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК). Згідно ст..78\~ЦПК України\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що оцінка проведена уповноваженою на те особою та у відповідності до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», до матеріалів справи долучені відповідні документи, що посвідчують повноваження оцінювача [PERSON] , відповідно звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №4017/22 від 26.05.2022 є належним та допустимим доказом, що підтверджує та встановлює розмір завданих збитків. При прийнятті рішення суд враховує, що у постанові Верховного суду від 04.09.2019 по справі № 361/5018/16-ц, провадження № 61-22662св18 зроблено висновок, що суди першої та апеляційної інстанції належним чином виконали свої зобов`язання, передбачені нормами процесуального закону, зокрема сприяли всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснили особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попередили про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, проте учасники судового процесу жодних клопотань про призначення судової експертизи для визнання розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля не заявляли, тому справа розглянута на підставі наданих сторонами доказів та в межах заявлених позовних вимог. Суд звертає увагу, що відповідачка, стверджуючи про недопустимість звіту №4017/22 від 26.05.2022 як доказу, жодних клопотань про призначення судової експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Хюндай і10», реєстраційний номер [NUMBER] , не заявляла. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та таким, що підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідачки на користь позивачки понесені останньою матеріальні збитки в розмірі 27000,66 грн., спричинені ДТП, та 4000,00 грн. за проведення оцінки матеріального збитку, сплачених [PERSON] , всього до стягнення підлягає 31008,66 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial