Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~08.04.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 82, між ним, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвати, неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити на виховання матері [PERSON] . Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 02.11.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 82, між ним, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 82 . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого постійно виникали сварки. Вони перестали бути родиною, втратили почуття взаємної любові та поваги. Протягом останнього року подружніх відносин не підтримують, хоча і проживають в одному будинку. Усі наміри налагодити стосунки закінчуються непорозумінням та сварками. Шлюб між ними є лише формальним, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 02.05.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, надано відповідачу строк для подання відзиву, роз`яснено права учасникам справи, а відповідачу - наслідки неподання відзиву у встановлений судом строк, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням ( викликом ) сторін (а.с. 19 - 20). Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, направив заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Справа вирішується за наявними матеріалами, згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 02.11.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області , актовий запис № 82, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.11.2004 року (а.с. 6 ). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.08.2005 року та серії [NUMBER] (а.с. 8 , 9 ). Сторони не мають наміру відновлювати подружні стосунки, оскільки сім`я розпалася через різні погляди на подружнє життя, що відповідачкою не спростовано. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей між сторонами немає, а також відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивач наполягає на розлученні, відповідачка не заперечує, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, прохала залишити їй прізвище " [PERSON] », а тому суд вважає за можливе відновити їй дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, суд зазначає, що під час розгляду цієї справи не вирішувалось питання про визначення місця проживання дитини. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, а тому, оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , проживати разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 161 СК України суд роз`яснює, що за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, - даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Щодо встановлення місця проживання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , суд

Outcome: partial