Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на не-повнолітню дитину до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що сторони пере-бували у шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.09.2015 року шлюб між ними розірвано. Вказала, що від шлюбу у сторін народилось троє дітей - син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . 22.09.2015 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці з від-повідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1800 гривень щомісячно, починаючи з 26 травня 2015 року і до їхнього повноліття. Також вказувала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.12.2020 року припинено з 01.03.2020 року стягнення аліментів на користь [PERSON] , оскільки малолітня [PERSON] не проживала з матір`ю. Проте стверджує, що з 01.03.2022 року неповнолітня [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. Вказує, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання ди-тини, оскільки є працездатним, однак добровільно цього не робить. На основі викладеного, позивач просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь на утримання їхньої доньки: [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень з дня подання заяви і до повноліття дитини, щомісячно з подаль-шою індексацією аліментів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Позивач в судове засідання, не з`явилась, однак представник позивачки, адвокат Мандзюк В.Б., спрямував до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в пов-ному обсязі, просить справу розглянути у їхню відсутність без застосування технічних засобів. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак представник відповідача спря-мувала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у їхню відсутність та не фіксувати судове засідання технічними засобами. Підтримала поданий до суду відзив та просила позовні вимоги задовольнити частково. Представником відповідача, адвокатом Дороган І.Г., 04.08.2022 року було подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач частково погоджується з вимогами по-зивача, виходячи з наступного. Так, представник відповідача вказує, що відповідач 10 серпня 2017 року зареє-стрував шлюб з [PERSON] . В шлюбі у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що дружина та діти перебувають на повному ут-риманні відповідача, оскільки дружина - [PERSON] не працює та знаходиться у від-пустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та отримує держав-ну соціальну допомогу при народженні дитини. А тому просила позовні вимоги задовольнити частково, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відпо-відного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрун-тованими та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2015 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.8). На даний час неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою, що підтверджується актом №76 від 22.06.2022 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 16.06.2022 року №390240 (а.с.13). Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, мо-рального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовно-го і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основ-ної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається од-накова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України). За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непраце-здатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, воло-діння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інте-лектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі вста-новлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оп-лати. Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, мате-ріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обста-вини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 від-сотків заробітної плати цієї особи. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2618 грн, з 1 липня - 2744 грн, з 1 грудня - 2833 грн. Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим ста-новищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які ви-кладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є молодим за віком та праце-здатним, на підтвердження доводів своєї скарги не скористався процесуальним правом і не надав відомості про свої доходи, наявності у нього роботи, тощо. Натомість, у від-зиві представника відповідача вказано, що на даний час у відповідача відсутній ста-більний заробіток а також наведено орієнтований розрахунок судових витрат, поне-сених відповідачем, які складаються з оплати послуг адвоката за надання правничої до-помоги в розмірі 5 000,00 грн. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку про наявність у відпові-дача достатнього доходу для користування послугами професійної правничої допомоги. Також, судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою; на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї не перебуває. При цьому, суд звертає увагу, що виховування дитини одним із батьків, коли ін-ший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню ди-тини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого ля-гає лише на одного. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, а саме в розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини, з подальшою індексацією аліментів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належ-ний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановле-ному мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуд-жуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] , як батько неповнолітньої - [PERSON] , [INFO] , зо-бов`язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповноліт-ньої дитини аліменти у розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень, щомісячно, з дня по-дання заяви і до повноліття дитини, з подальшою індексацією аліментів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved