Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

21.07.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] (далі заявник), заінтересована особа: Чечелівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), з заявою про встановлення факту смерті, в якій заявник просить суд: - встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер у м. Маріуполі [INFO] . І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що [INFO] у м. Маріуполі помер її батько громадянин України [PERSON] , [INFO] , причина смерті: атеросклеротична хвороба серця. Єдиними документами, що підтверджують факт смерті її батька на території проведення воєнних (бойових) дій є довідка про причину смерті від 26.04.2022 року та свідоцтво про смерть від 27.05.2022 року, що були видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), що знаходяться на території, що непідконтрольна державній владі України. Так, відповідно до наказу № 75 від 25.04.2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30.05.2022 року», на території населеного пункту м. Маріуполь, де помер та похований [PERSON] , діяльність державних органів влади України припинена та фактично не здійснюється. Отже, заявник не може отримати документи, які підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, та не може здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть її батька. Як зазначила заявник, встановлення факту смерті її батька необхідно з метою реєстрації факту смерті та отримання свідоцтва про смерть. Тому заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька. Заінтересована особа у встановлений судом строк не надала суду своїх письмових пояснень по суті заяви. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25.07.2022 року було відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено заяву до судового розгляду по суті в судовому засіданні. У судове засідання, призначене на 22.08.2022 року, учасники справи не з`явились. Заявник 22.08.2022 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги заяви у повному обсязі та просила суд задовольнити їх повністю. Представник заінтересованої особи причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв щодо участі у судовому засіданні до суду не надавав. Суд, з урахуванням положень ст. ст. 211, 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 294, 317 ЦПК України, розглянув справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами. Під час судового розгляду справи по суті суд дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Маріуполь, Донецька область, Україна. Це підтверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11.1968 року, довідки про причину смерті від 26.04.2022 року (а.с.9, 10). На підтвердження факту звернення до Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про реєстрацію факту смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , заявник надала суду копію листа від 20.07.2022 року № 1004/20.21-65 з відповіддю про відмову у проведенні державної реєстрації смерті. За змістом листа підставою для відмови у державній реєстрації смерті [PERSON] стало те, що заявник пред`явила документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», затвердженим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року № 1150/13024 (а.с.12). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України (в редакції, чинній станом на момент звернення заявника до суду 21.07.2022 року), суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частин 1, 3 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає\~ негайне виконання рішень у справах про, зокрема, встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства ( аналогія права). Відповідно до положень ч. 7 ст. 293 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2, 6, 8 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до пп. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, від сплати судового збору звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. V. Висновки суду за результатами розгляду заяви. Аналіз викладеного вище вказує, що посилання заявника на момент звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті на положення ст. 317 ЦПК України є помилковими, бо Верховною\~Радою\~України\~станом на\~час\~подання\~заяви, тобто станом на 21.07.2022 року, м. Маріуполь не визначено тимчасово окупованою територією\~України. Проте така територія визнана територією, яка перебуває під тимчасовою окупацією, відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75. Суд, аналізуючи надані заявником письмові докази та враховуючи відомості, що містяться в матеріалах справи, те, що смерть батька заявника настала на території, де ведуться активні бойові дії та така територія перебуває під тимчасовою окупацією, враховує довідку від 26.04.2022 року про причини смерті [PERSON] як належний та допустимий доказ на підтвердження факту смерті батька заявника. Також суд бере до уваги те, що встановлення факту смерті заявнику необхідно з метою реєстрації смерті батька. Тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Також суд вважає за доцільне на підставі ст.ст.10, 430 ЦПК України допустити рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved