Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 23.08.2012 у розмірі 20 727,77 грн, з яких: 16 225,35 грн заборгованість за тілом кредиту; 4512,42 грн заборгованість за простроченими процентами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2012 року сторони уклали договір у вигляді заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у банку № б/н. Відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 18 000,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідний кредит у встановленому договором розмірі. Проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача утворилася прострочена заборгованість зі сплати кредиту та процентів. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Останнім Указом Президента України від 17 травня 2022року №\~341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25\~травня 2022 року строком на 90 діб. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року №27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 05 травня 2022 року. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2022 року у справі призначено судове засідання на 13 червня 2022\~року, 11-00 год.; постановлено викликати відповідача на офіційному вебсайті судової влади України. У подальшому судове засідання відкладено на 16 серпня 2022 року 09-00 год. у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач не з`явився в судове засідання; до суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення відповідачу з відміткою «відповідач відсутній за вказаною адресою». Крім цього, на офіційному вебсайті суду розміщено оголошення про виклик відповідача до суду. Відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав. Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)\~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 23 серпня 2012 року [PERSON] підписав анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначено тип кредитної лінії відновлювальна; базова процентна ставка на місяць 2,5 % (а. с. 21-25). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оформленої на [PERSON] , спочатку на його картковому рахунку встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн, який із часом збільшувався, востаннє до 18\~000,00 грн (а. с. 20). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 04 січня 2022 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 20 737,77 грн, з яких: 16 225,35 грн заборгованість за тілом кредиту; 4512,42 грн заборгованість за простроченими процентами (а. с. 8-18). Випискою за договором б/н підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами (а. с. 62-74). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом, що вбачається з підписаної відповідачем довідки про умови кредитування. Зі справи вбачається, що відповідач не дотримався взятих за договором зобов`язань щодо своєчасної сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що призвело до утворення заборгованості в зазначеному позивачем розмірі, який не спростований відповідачем. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, - наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами. Відповідно до положень ч. 1 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2481,00 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved