Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Щербань В.С. - звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину недійсним та застосування наслідків вчинення правочину під впливом обману. В обґрунтування позову зазначено, що 20.09.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір завдатку, формою якого являється власноручна письмова розписка написана [PERSON] . Відповідно до цього договору завдатку [PERSON] отримала від [PERSON] \~в рахунок завдатку\~суму грошових коштів у розмірі\~47 100,00 гривень.\~ Договір завдатку укладався\~на підтвердження зобов`язання [PERSON] щодо майбутнього продажу позивачу квартири, яка належить їй на праві приватної власності від 01.06.2012 року і знаходиться за\~адресою: [ADDRESS] .\~Ціна продажу квартири за домовленістю між сторонами була обумовлена як 268 000, 00 гривень.\~ Грошові кошти\~ [PERSON] \~отримала\~від [PERSON] в присутності\~свідка\~ -\~ [PERSON] .\~Після чого\~ [PERSON] \~написала розписку.\~ Під час укладання договору завдатку від 20.09.2021 року [PERSON] стверджувала, що квартира, яка знаходиться за\~адресою: [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності, в іпотеці чи заставі не перебуває, жодних обтяжень не накладено. Після отримання грошових коштів у розмірі 47 100,00 гривень [PERSON] перестала виходити на зв`язок, систематично ігнорувала дзвінки [PERSON] та не реагувала на вимоги укласти договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за\~адресою: [ADDRESS] . 29.10.2021 року, в досудовому порядку, на адресу [PERSON] представником позивача адвокатом Щербанем В.С. було направлено вимогу про термінове виконання зобов`язання або\~повернення грошових коштів у подвійному розмірі, що підтверджується описом вкладеного до поштового листа. В процесі претензійної роботи [PERSON] дізналась, що ця квартира взагалі не належить на праві приватної власності [PERSON] , а власником останньої є фізична особа [PERSON] . Більш того, на вказану квартиру були накладені обтяження у вигляді заборони відчуження, а сама квартира перебуває в іпотеці на підставі кредитного договору № 3636-038/07р від 21.09.2007 року, що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна. Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями\~43,\~211 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи були повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно договору завдатку від 20.09.2021 року [PERSON] передала, а [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 47 100,00 грн. Цією розпискою [PERSON] взяла на себе зобов`язання щодо продажу [PERSON] квартири, яка належить їй на праві приватної власності (бланк ВРС № 577707) від 01.06.2012 року і знаходиться за\~адресою: [ADDRESS] .\~Ціна продажу квартири за домовленістю між сторонами була обумовлена як 268 000, 00 гривень.\~ Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна за запитом з вищевказаних реєстрів за ПІБ та РНОКПП [PERSON] наявні відомості про відсутність у останньої права власності на зазначену нерухомість. Спірна квартира НЕ належить на праві приватної власності [PERSON] , а власником останньої є фізична особа [PERSON] . Більш того, на вказану квартиру були накладені обтяження у вигляді заборони відчуження, а сама квартира на момент написання розписки [PERSON] перебувала в іпотеці на підставі кредитного договору № 3636-038/07р від 21.09.2007 року, Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». Згідно з частинами першою-третьою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст.662\~ЦК України:\~Продавець зобов`язаний\~передати покупцеві\~товар,\~визначений договором\~купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1,2 ст.230 ЦК України: Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду по справі № 445/1011/17 від 01.08.2018 року: Тлумачення\~статті 230 ЦК України\~свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про\~наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо\~\~обставин,\~\~які впливають на вчинення правочину.\~\~На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду по справі № 489/3570/16-ц від 15.04.2020 року: Обман може виражатися: в активних діях недобросовісної сторони правочину (наприклад, повідомлення іншій стороні помилкових відомостей, надання підроблених документів тощо); у пасивних діях недобросовісної сторони правочину, яка утримується від дій, які вона повинна була зробити (зокрема умисне умовчання про обставини, що мають істотне значення тощо). У постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі № 3-11гс14 зроблено висновок, що «обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).\~ У відповідності до ст. 1166 ЦК: України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Отже, суд приходить до висновку, що позивач, [PERSON] , укладаючи договір завдатку від 20.09.2021 року, була піддана обману зі сторони [PERSON] . Обманом у даній ситуації вважається те, що [PERSON] , вчинюючи вказаний правочин, замовчувала обставини щодо істотних умов договору. Як би [PERSON] одразу зазначила про відсутність у неї права власності на квартиру та про накладені на квартиру обтяження, то [PERSON] відмовилась би від укладення договору завдатку від 20.09.2021 року та не передала б грошові кошти у розмірі 47 100,00 гривень. Відтак, у діях [PERSON] був наявний умисел ввести [PERSON] в оману з метою вчинити зазначений правочин та отримати грошові кошти. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат пов`язаних із правничою допомогою суд зазначає наступне. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 942 грн. 00 коп. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Щербань В.С. 22.10.2021 року було укладено договір про надання правової допомоги №12. Крім того, надано розрахунок витрат на правову допомогу, який складає 12000 грн. Згідно розрахункової квитанції №016040 від 11.11.2021 року позивачем сплачено адвокату Щербань В.С. винагороду в сумі 12000 грн. З урахуванням наведеного, на користь позивача з відповідача також підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн.

Outcome: approved