Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 21\~лютого 2022\~року надійшла позовна заява позовної заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 1-8). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 21 лютого 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді 23 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді 23 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за виконавчим написом № 53282 від 24.05.2021 року (а.с.59). Ухвалою судді від 25 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 76). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Вердикт Капітал»відзив на позов не надав. Від третьої особи Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, пояснень на позов не надходило. Від Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни, пояснень на позов не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог позивача. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна було вчинено виконавчий напис № 53282 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором № 500804006 від «13» вересня 2017 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 2 від 21 грудня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» (ЄДРПОУ 43000243), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 21-12/20 від «21» грудня 2020 року є ТОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749). Сума заборгованості складає 35 916 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн. 60 коп., і як зазначено у Виконавчому написі, стягується за період 21 грудня 2020 року по 17 травня 2021 року» і складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 18\~849 ( вісімнадцять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн. 63 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 8\~647 (вісім тисяч шістсот сорок сім) грн. 67 коп., строкова заборгованість за комісією у розмірі 2\~969 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 30 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями 4\~800 (чотири вісімсот) грн. 00 коп., плата за вчинення виконавчого напису 650,00 (шістсот п`ятдесят) грн. У виконавчому написі зазначено, що позивач є боржником за кредитним договором № 500804006 від «13» вересня 2017 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 2 від 21 грудня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» (ЄДРПОУ 43000243), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 21-12/20 від «21» грудня 2020 року є ТОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749). Також у виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором № 500804006 від «13» вересня 2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.12.2020 року по 17.05.2021 року. 22.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67219874 з виконання виконавчого напису № 53282, виданого 24.05.2021 року, а також 22.10.2021 року винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 31\~116,60 грн., крім того 10.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 67219874. Ознайомившись з виконавчим написом позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис № 53282, виданого 24.05.2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок відкриття провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на всі види заборгованості. Відповідач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Вердикт\~Капітал»відзив на позов не надав, заяв клопотань не подавав. Приватний виконавець Сидорук Леся Вікторівна заяв, клопотань не подавала. Приватний нотаріус\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олена Василівназаяв, клопотань не подавала. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна було вчинено виконавчий напис № 53282 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором № 500804006 від «13» вересня 2017 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 2 від 21 грудня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 21-12/20 від «21» грудня 2020 року є ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 21 грудня 2020 року по 17 травня 2021 року в розмірі 35\~916 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн. 60 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 18\~849 ( вісімнадцять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн. 63 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 8\~647 (вісім тисяч шістсот сорок сім) грн. 67 коп., строкова заборгованість за комісією у розмірі 2\~969 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 30 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями 4\~800 (чотири вісімсот) грн. 00 коп., плата за вчинення виконавчого напису 650,00 (шістсот п`ятдесят) грн. (а.с.36). На підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання рішення, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною 22 жовтня 2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67219874 з виконання виконавчого напису № 53282, про стягнення з позивача (боржника) [PERSON] заборгованості у розмірі 31\~116,60 грн. (а.с.14-15). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 22 жовтня 2021 року, основна винагорода приватного виконавця складає становить 3111,66 грн. (а.с.16-17). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 10 листопада 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи [PERSON] (а.с.18-19). Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. До матеріалів справи долучена Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» з Додатком до кредитного договору № 500804006 від 13 вересня 2017 року. Згідно з додатку № 1 до Угоди про надання кредиту розмір кредиту складає 18\~849,63грн., строк кредиту складає 24 місяці з 14.09.2017 року. Щомісячний платіж становить 987 (дев`ятсот вісімдесят сім) грн., 22 коп. до 14 числа відповідного місяця. Фіксована процентна ставка 23% річних, доданий графік платежів. (а.с. 40). Відповідач не надав розрахунку заборгованості, доказів пролонгації дії кредитного договору по спливу строку дії картки, яка була видана позивачу на підставі анкети -заяви. Таким чином, відповідач не скористався правом надання доказів безспірності заборгованості, та до суду не представлено розрахунок заборгованості та його складових. Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з анкети (а.с.38), в останній міститься пункт про те, що підписанням анкети позивач нібито ознайомлений з умовами публічної пропозиції, яка розміщена на інтернет сторінці ПАТ "Альфа-Банк", однак зміст цих умов, в редакції, що діяв на момент підписання анкети не надався при вчиненні виконавчого напису, так само і не представлений суду. Суд враховує, що договори на отримання кредиту як правило є договорами приєднання, та передбачають погодження Умов та правил банківського обслуговування, кредитування тощо, та такі умови є мінливими, тому для доведення безспірності заборгованості Відповідач зобов"язаний довести, які саме Умови кредитування діяли на момент укладання договору, та довести що позичальник обізнаний та ознайомлений з такими умовами. Крім того, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В даному випадку виконавчим написом стягнута прострочена заборгованість за сумою кредиту, розрахунок якої не представлено суду, заборгованість за несплаченими відсотками та строкова заборгованість за штрафами і пенею, період заборгованості з 21.12.2020 по 17.05.2021 р. в той час як, строк дії договору сплинув. Таким чином стягнення процентів та пені після закінчення строку дії договору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18. Також суду не представлено доказів, що Відповідач мав право вимоги до Позивача за кредитним договором № 500804006 від 13 вересня 2017 року та саме за цим договором відбулося неодноразове відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами за ланцюгом: ПАТ "Альфа-Банк" - ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» - ТОВ «Вердикт Капітал» (Відповідач). Так само і не представлено доказів належного сповіщення боржника про зміну кредитора у зобов"язанні відповідно до положень ст.ст.516-518 ЦК України. Суд зауважує, що кредитний договір, укладений між ПАТ "Альфа-Банк" та Позивачем, за яким за твердженням Відповідача відбулася зміна кредитора у зобов"язанні, було укладено 13.09.2017 року, а виконавчий напис вчинено 24.05.2021 року, в той час як строк позовної давності становить 3 роки. Доказів пролонгації дії договору, а так само і доказів переривання позовної давності Відповідачем не надано. Тому суд відхиляє твердження Відповідача про наявність безспірної заборгованості. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитний договір № 500804006 від 13 вересня 2017 року не є доказом наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідач не скористався правом для подання до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» сплачену суму за виконавчим написом № 53282, вчиненим 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в розмірі 8666,58 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис № 53282 від 24 травня 2021 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Як вбачається із довідки, складеної ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Кіктенко С.М. з 01.12.2021 р. по теперішній час з його заробітної плати утримується заборгованість згідно постанови № 67219874 від 10.11.2021р. на користь ПВ [PERSON] до погашення суми боргу у розмірі 34\~728,26 грн. на рахунок, вказаний в постанові приватного виконавця (а.с.33). Як вбачається із довідки, складеної ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Кіктенко С.М. з 01.12.2021 року по 31.01.2022 року з його заробітної плати утримано 8\~666,58 грн. і перераховано на користь приватного виконавця Сидорук Л.В.(а.с.34). Суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в загальній сумі 8666,58 грн., які були утримані із заробітної плати позивача як витрати на проведення виконавчих дій та винагорода приватного нотаріуса, оскільки отримувачем цих коштів є не відповідач, а приватний виконавець, вимог до якого позивач не заявляв. Доказів того, що ці кошти були отримані відповідачем матеріали справи не містять. Частиною сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні вимог позивача в цій частині. Що стосується розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову, а також за подання заяви про забезпечення позову, вказані витрати мають бути стягненні з відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial