Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Ан І.М. в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що 23 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 3239779 про надання споживчого кредиту. За цим договором Відповідач отримав Позику у розмірі 10 000,00 (Десять тисяч) грн. 00 коп. строком на 30 днів, шляхом переказу на його банківську картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,02% (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожен день користування та 1,90% (стандартна процентна ставка) від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення Позики. Станом на 19.01.2021 року Відповідач борг у сумі 10 000,00 грн. та нараховані відсотки у сумі 5 700,00 не погасив, договір не пролонгував, тобто з 20.01.2021 року наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 3239779 від 23.11.2020 року. Станом на останній день, за який належно нараховувати відсотки відповідно до договору - 19.04.2021 року заборгованість Відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» складала 10 000,00 грн. суми основного боргу та 22 500,00 грн. відсотків за користування кредитом на умовах договору. В подальшому 09.06.2021року ТОВ «Авентус Україна» передала право вимоги за договором № 3239779 від 23.11.2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» (Позивачу) у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу №1 від 06.09.2019р. Відповідно до діючого договору право вимоги, на якому ґрунтується цей позов, передане Позивачу згідно реєстру прав вимоги № 12 від 09.06.2021 року за п. 108 - відповідно передано право стягнення коштів. Оскільки Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, в порушення умов Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач є таким, що зобов`язання за вказаним договором не виконав. На підставі наведеного, просить позов задовольнити, стягнути з [PERSON] 33 294,61 грн, з яких 10 000,00 грн. заборгованості з тіла кредиту, 22 500,00 грн. відсотків за користування кредитними коштами та 794,61 грн. збитку у вигляді упущеної вигоди. Ухвалою суду від 11 травня 2022 року провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив з підстав, наведених у відзиві. Заслухавши пояснення. дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 23 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 3239779 про надання споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором Відповідач отримав Позику у розмірі 10 000,00 (Десять тисяч) грн. 00 коп. строком на 30 днів, шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,02% (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожен день користування та 1,90% (стандартна процентна ставка) від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення Позики (відповідні ставки зазначені в паспорті споживчого кредиту та п. 1.5.1. та 1.5.2. Договору). Відповідно до графіку платежів, який є Додатком № 1 до Договору, Відповідач зобов`язувався сплатити борг у повній сумі, а також суму нарахованих процентів у розмірі 57,00 грн у строк до 23.12.2020 року. Відповідачем 19.12.2020 року було сплачено відсотки за користування кредитом у розмірі 51,30 грн. У порядку, визначеному п. 4.3 Договору, без додаткового повідомлення Відповідача про небажання пролонгувати договір та відсутності повного погашення боргових зобов`язань, така оплата була визначена як оферта пролонгації договору та була акцептована ТОВ «Авентус Україна», тобто договір був пролонгований до 19.01.2021 року зі сплатою стандартної процентної ставки у порядку п. 4.5. Договору. Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому Відповідач вніс платежі на покриття заборгованості, зокрема, 19.02.2021 року сплатив 50,00 грн; 23.02.2021 року - 50,00 грн; 24.02.2021 року -50,00 грн.; 24.02.2021 року - 50,00 грн.; 26.02.2021 року - 50,00 грн.; 05.03.2021 року - 50 грн. (загалом на 300,00 грн.). Проте в усі ці оплати Відповідач вже мав прострочення на оплату відсотків та договір не пролонгувався за ініціативою Відповідача, що підтверджується довідкою про розрахунки за Договором № 3239779 від 23.11.2020 року. Відповідно до умов договору були нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою: Сума боргу * ставку відсотків * кількість днів = сума відсотків до сплати. За строк дії договору були нараховані наступні відсотки, які були частково погашені. Крім того у відповідності до п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Станом на 19.01.2021 року Відповідач борг у сумі 10 000,00 грн. та нараховані відсотки у сумі 5 700,00 не погасив, договір не пролонгував, тобто з 20.01.2021 року наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 3239779 від 23.11.2020 року. Станом на останній день, за який належно нараховувати відсотки відповідно до договору - 19.04.2021 року заборгованість Відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» складала 10 000,00 грн. суми основного боргу та 22 500,00 грн. відсотків за користування кредитом на умовах договору. В подальшому 09.06.2021року ТОВ «Авентус Україна» передала право вимоги за договором № 3239779 від 23.11.2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» (Позивачу) у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу №1 від 06.09.2019р. Відповідно до діючого договору, право вимоги, на якому ґрунтується цей позов, передане Позивачу згідно реєстру прав вимоги № 12 від 09.06.2021 року за п. 108. Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно, або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено порядок укладення електронного договору, зокрема, визначено що договір може бути укладений через інформаційно-телекомунікаційну систему, де здійснено належну ідентифікацію користувача (ч.8), а завантаження документів для власної ідентифікації та підтвердження прийняття пропозиції (акцепт) умов в тому числі означає згоду з порядком створення електронних підписів та порядком ідентифікації особи (в контексті ч.2 та 6 цієї статті). При цьому частина 12 чітко визначає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 вищезазначеного Закону зазначає, що електронний правочин може бути підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Суд встановив, що сайт ТОВ «Авентус Україна» (https://creditplus.ua) у розділі «Юридична документація» містить Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (затверджено наказом Директора № 53-ОД від 19.01.2020 року) - документ у публічному доступі знаходиться за посиланням https://creditplus.ua/assets/uploads/files/documents/1580210318-92252.pdf. Згідно цього документу (п. 2.14.) реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі - процес надання Споживачем інформації та документів, який включає заповнення електронної анкети, реєстрацію банківських карток, надання електронних копій необхідних документів та зображень, підтвердження ознайомлення з електронними документами. Крім того відповідно до п. 3.7. клієнт підтверджує ознайомлення з цими правилами та вказує особисті засоби зв`язку. Таким чином, за допомогою системи чітко ідентифікується особа, що надала свої данні, а також номер телефону, який особа зазначила при такій ідентифікації. Порядок укладення договору в електронній формі визначається розділом 5.11.1 цих Правил. В подальшому клієнт повторно узгоджує суму та строк позики та надсилає заявки Товариству, яке після розгляду і затвердження такої заявки направляє особі оферту через ІТС. Клієнт після ознайомлення з офертою натискає кнопку «погоджуюсь» (п. 5.11.1.16.), після чого на його засоби зв`язку надсилається Одноразовий ідентифікатор (код), який клієнт має ввести на сайті Товариства для підписання прийняття (акцепту) оферти. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд встановив, що у відповідності до порядку, визначеного статтею 11 Закону, відповідач зареєструвався на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://creditplus.ua/ для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив особу шляхом фотофіксації особи з ідентифікаційним документом, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. В подальшому для здійснення підпису Відповідачу був направлений на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор C194505 у повідомлення, та відповідно Відповідач ввів цей пароль у ІТС, чим підтвердив акцептування Договору.Тобто підписання договору № 3239779 про надання споживчого кредиту від 23.11.2020 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Договору та отриманням кредиту. Окрім того замовлені кошти були переказані на рахунок Відповідача у день підписання договору, тобто 23.11.2020 року. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.4. Договору становить 30 днів. Відповідно до п. 1.2 Договору, Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.5.1. Договору, Позивач нараховує знижену процентну ставку за користування кредитом в розмірі 0,02% від суми кредиту за кожен день користування (без пролонгацій), якщо в строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Пункт 4.5. Договору визначає, що при акцептуванні Кредитором оферти Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в п.4.3 Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. Відповідно до п. 1.5.1. Договору, Споживачу у разі пролонгації договору або у разі прострочення Позивач нараховує стандартну процентну ставку у розмірі 1,90 % в день від суми кредиту за кожен день. При цьому визначено, що відсотки мають сплачуватись щомісячно. Пункт 3.1. Договору визначає що здійснення нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення: Пунктом 7.4. Договору та його підпунктами визначена відповідальність за порушення Споживачем своїх зобов`язань щодо неповернення кредиту або несплати відсотків за користування кредитом, зокрема штрафи у розмірі 480,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 120,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. При цьому додатково визначено, що граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення Споживачем зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Споживачем за цим Договором, і становить: 5 000,00 грн. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 3 статті 625 ЦК України встановлено додатково, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, в порушення умов Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то він є таким, що зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, станом на останній день, за який належно нараховувати відсотки відповідно до договору - 19.04.2021 року, заборгованість Відповідача складала 10 000,00 грн. суми основного боргу та 22 500,00 грн. відсотків за користування кредитом на умовах договору. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Поряд з цим, щодо вимоги про стягнення завданої шкоди у вигляді упущеної вигоди, то позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження можливості реального отримання доходів у зазначеному розмірі. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. Такі правові висновки містяться по постановах Верховний Суд від 03.08.2018 року по справі № 923/700/17, Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі № 923/2075/15, від 09.12.2014 у справі №5023/4983/12, у Постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №921/377/14-г/7. У зв`язку з недоведеністю позивачем вимоги щодо стягнення упущеної вигоди, така не підлягає задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково. Крім того,

Outcome: partial