Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] та просить зобовязати відповідачку усунути та не чинити перешкоди у спілкуванні дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком, а також визначити наступний графік у спілкуванні дитини з батьком: кожний понеділок та середу з 17:00 год. до 20:00 год. без присутності матері; кожного тижня з 18:00 год. п`ятниці до 17:00 год. суботи з ночівлею за місцем проживання позивача; день народження позивача, а саме 29 листопада з 15:00 год. по 20:00 год.; день народження бабусі, а саме 03 березня з 15:00 год. по 20:00 год.; під час осінніх шкільних канікул 3 дні поспіль з ночівлею за місцем проживання позивача; під час зимових канікул 3 дні поспіль з ночівлею за місцем проживання позивача; під час весінніх канікул 3 дні поспіль з ночівлею за місцем проживання позивача; під час літніх канікул 20 днів сумарно з ночівлею за місцем проживання позивача; 10 днів на рік сумарно з можливістю подорожувати Україною; на офіційні свята 1 день з ночівлею за місцем проживання позивача (по черзі з відповідачем); спілкування засобами телефонного та електронного зв`язку без обмежень, посилаюсь на те, що відповідач порушує права позивача як батька, а саме чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні сина. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що після розірвання шлюбу стосунки з відповідачкою остаточно зіпсувалися і з моменту окремого проживання відповідачка почала чинити перешкоди у його спілкуванні з сином. Протягом 2020-2021 р. відповідачка надавала можливість спілкуватися з сином протягом декількох годин не частіше одного разу на місяць, тоді як він просив зустрітися майже щодня. Відмови вона спочатку мотивувала щільним графіком навчання та відвідування гуртків, потім тим, що на її думку батько сплачує недостатню кількість аліментів, а в подальшому взагалі заблокувала телефонний номер батька, а коли він телефонував чи писав з інших номерів, одразу припиняла розмову. Тому позивач мав змогу зустрічатися з сином лише коли відповідачка сама з ним звязувалася. Під час останньої зустрічі з сином, коли мати дозволила сходити з сином в кіно, син під час розмови називав «татом» іншу особу, а саме нового чоловіка відповідачки. Крім того, позивач придбав для сина мобільний телефон та розраховував принаймні на спілкування телефоном, проте телефон відповідачка забрала та фактично унеможливила спілкування. Усі ці обставини свідчать про те, що відповідачка фактично намагається принизити авторитет та значення рідного батька в житті та вихованні дитини. При цьому також позивач вказав на те, що неодноразово наголошував, що може підлаштуватися під будь-які обставини та часові обмеження, з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів сплатив 188795 грн, що на місяць складає близько 5500 грн.. Позивач вважає, що відповідачкою порушуються права батька на участь у вихованні та спілкуванні батька з дитиною . 15.09.2021 р. до суду надійшов відзив на позов за змістом якого позов відповідач вважає необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Що до обставин вказаних в позові також зазначила , що вона також працювала і отримувала дохід, саме через те, що відповідач належної допомоги не надавав вона звернулася до суду для стягнення аліментів. Вона не перешкоджала зустрічатися з сином, тоді як сам позивач виявляв бажання бачитися один раз на місяць. Позивачу необхідно було лише зявлятися в визначений час. Дійсні свої доходи позивач приховує, вчасно не сплачує аліменти, не робить подарунки дитині на свята і день народження, не цікавиться його життям, не приймає участі у його розвитку. Син займається музикою, відвідує чотири рази на тиждень мистецьку школу, тричі на тиждень відвідує тренування з дзюдо, є вихованцем недільної школи при храмі ікони Божої Матері УПЦ, а також навчається в загальноосвітній школі №73 І-ІІІ ступенів м.Одеси. Під час шкільних канікул вони з сином подорожують містами України, у вільний від навчання та занять час відвідують зоопарк, театри, цирк. Відповідач ретельно ставиться до здоровя сина, своєчасно проходить медичні обстеження. 01.10.2021 р. позивач подав письмову відповідь на відзив, де зазначив, що заперечення відповідачки проти зустрічей підтверджується і її позицією про лише один раз в місяць з 11.00 год. до 18.00 год, тоді як батьки мають рівні права щодо дитини. Твердження відповідачки, що батько не цікавиться життям сина не відповідає дійсності, сам по собі факт звернення до суду вже свідчить про бажання спілкуватися. Він не погоджувався з певними розрахунками державного виконавця у визначенні розміру заборгованості по аліментам, проте навіть не зважаючи на це вся сума була сплачена. 01.07.2021 р. провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання. 25.10.2021 р. закрито провадження підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов та зазначив, що більше року з сином не спілкується, телефон, який він подарував сину відключений. Нещодавно зустрів сина з іншим чоловіком і той не дав спілкуватися. І до школи приходив, однак дідусь не давав спілкуватися. Відповідач маніпулює розміром аліментів. На дзвінки не відповідала. Спілкування з сином постійно було під контролем відповідачки. Відповідач в засідання не зявилася повідомлена належним чином. Представник відповідача заперечувала проти вимог вказуючи на те, що предмет спору відсутній в спілкуванні не має перешкод, позивач сам не бажає спілкуватися з сином, ні подарунків, ні поздоровлень. У дитини визначений графік занять, тому пропозиції позивача не підходять . В теперішній час дитина разом з відповідачкою знаходиться в Західній частині України, а після повернення планує знову відвідування занять. Відповідач погоджується лише на спілкування батька з сином один раз на місяць - в суботу, після занять в хорі, а саме з 11.00 год. до 18.00 год. Раніше в засіданні відповідачка не визнала позов посилаючись на те, що коли вони жили разом , позивач часто забував забрати дитину з дитячого садочку. Після розлучення стали жити окремо. Через рік став платити аліменти, як непрацюючий по мінімуму, виконавець нарахував заборгованість по аліментам і почалися проблеми. Після кожного відвідування батька щось траплялося.. [PERSON] не забороняла бачитися з сином. Коли щось просила для сина зробити, підводив, своєчасно не приходив. Представник заінтересованої особи надіслав лист з проханням слухати справу у їх відсутність та враховувати висновок органу опіки та піклування. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню . Судом встановлено, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю, відповідачкою [PERSON] 24.07.2018 р. суддею Суворовського районного суду м.Одеси видано судовий наказ за яким стягуються з позивача аліменти на утримання сина у розмірі ј частини від його доходу щомісячно. 26.09.2018 р. рішенням Суворовського районного суду м.Одеси шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до наданих довідок станом на 02.08.2021 р. , 30.08.2021 р. дитина відвідує тренування з дзюдо, займається в Мистецькій школі №13 на фортепіанному відділі та відвідує заняття з фортепіано, сольфеджіо та хору, а також є учнем Одеської загальноосвітньої школи №73 І-ІІІ ступенів . На теперішній час у зв`язку з військовими діями відвідування вказаних занять припинено. Згідно з висновком №01-05-3/318вх від 19.10.2021 р. орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним визначити способи участі батька у вихованні сина шляхом встановлення спілкування, враховуючи режим дня дитини, та за попередньою домовленістю між батьками: щовівторка з 17.00 год. до 20.00 год. без присутності матері; першу та третю п`ятницю місяця з 19.00 год. до 17.00 год суботи з ночівлею; день народження батька [INFO] , день народження бабусі 03 березня з 15.00 год. до 19.00 год.; по 3 дні з ночівлею на зимових, весняних, осінніх канікулах; 20 днів сумарно під час літніх канікул для сумісного відпочинку; в дні офіційних свят 1 день з ночівлею ( по черзі з матір`ю). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За нормами ч.4,5 ст.159 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, необхідно враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Оцінивши надані докази в сукупності, враховуючи інтереси як дитини так і батька, суд дійшов висновку, що найбільш оптимально допустимим є наступний спосіб: щовівторка - з 17:00 год. до 20:00 год. без присутності матері, кожного тижня з 19:00 год. пятниці до 17:00 год. суботи з ночівлею за місцем проживання батька; день народження батька - 29 листопада з 16:00 год. до 20:00 год.; день народження бабусі - 03 березня з 16:00 год. до 20:00 год.; під час осінніх, зимових та весняних канікул - по 3 дні з ночівлею за місцем проживання батька; під час літніх канікул 20 днів сумарно з ночівлею за місцем проживання батька; в дні офіційних свят 1 день з ночівлею у батька (по черзі з матір`ю); спілкування засобами телефонного та електронного зв`язку без обмежень. Необхідно зазначити, що визначені дні та години спілкування батька з сином не порушують прав та інтересів дитини на відвідування додаткових занять з урахуванням наданих відповідачем доказів. Тоді як запропонований відповідачкою час для зустрічей один раз на місяць протягом семи годин не відповідає рівності прав батьків по відношенню до дитини. Щодо вимоги про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди в спілкуванні батька з дитиною, то в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки вона заявлена передчасно. Із наданих позивачем доказів не можливо встановити, що відповідачка перешкоджала у зустрічах безпідставно, або постійно. При цьому, необхідно звернути увагу на те, що раніше способи спілкування та виховання дитини не визначалися. Однак, враховуючи те, що рішення суду зобов`язує його виконання, суд вважає, що вже під час його виконання є визначені законом підстави для реагування на дії відповідачки в разі вчинення перешкод у прийнятті участі батька у спілкуванні з сином та його вихованні. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial