Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У серпні 2021року позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства, в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з червня 1990 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила йому доньку - [PERSON] . Оскільки в той час позивач з відповідачкою не перебували у зареєстрованому шлюбі, при народженні дочки запис про батька дитини в книзі записів народжень провівся за прізвищем матері, а відомості про батька записано за її вказівкою. 25 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Оболонському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис 1251. Весь час, починаючи з 1990 року вони проживають однією сім`єю. З метою офіційного оформлення даних про батьківство, позивач з відповідачем звернулись до відділу РАЦС м. Києва, де їм пояснили, що встановлення батьківства щодо повнолітньої особи можлива лише в судовому порядку. У зв`язку з цим просить суд, визнати його батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Києві, та внести зміни до актового запису про народження вказавши у відомостях про батька - батько [PERSON] , громадянин України, прізвище дитини залишивши [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності та позовні вимоги визнала та підтримала в повному обсязі. Проти винесення рішення не заперечувала. Представник третьої особи - Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву якою просив слухати справу у відсутності їх представника та постановити рішення згідно вимог чинного законодавства. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи та представника третьої особи. Заслухавши думку учасників справи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом ЗАГС Мінського РНК (актовий запис № 1935) [INFO] народилася [PERSON] , в графі «батько» записаний [PERSON] , матір`ю - відповідачка [PERSON] (а.с.12). Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00033821960 від 23.11.2021 року виданого Оболонським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державна реєстрація народження проведена відповіно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, підстава запису про батька заява матері від 24.07.1991 року. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» і правової позиції Суду у справі № 6-20цс15 від 25.02.2015 р. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, народженої до 1 січня 2004 (тобто до набрання чинності Сімейного кодексу) необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 року у справі № 6-20цс15. Відповідно до ст.7 Конвенції «Про права дитини», - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. 09 серпня 2022 року в судовому засіданні судом було допитано свідків. Свідок [PERSON] повідомила суду, що з позивачем та відповідачкою знайома з 1990 року, проживали разом в гуртожитку на [ADDRESS] , потім по [ADDRESS] . Позивач з відповідачкою проживали разом з 1990 року. Їй відомо, що позивач є батьком дитини. Вони однією сім`єю проживали, разом займалися вихованням і утриманням дитини. Свідок [PERSON] - повідомила суду, що вона сестра позивача, а [PERSON] - йому донька, їй і племінниця і похресниця. З відповідачкою знайома з 1989 року. Починаючи з 1990 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю та були повінчані, спільно виховували і утримували дитину. Судом встановлено, що з 1990 року по 25.08.2016 сторони проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, вели спільне господарство, мали спільний побут, спільно виховували і утримували дитину. Отже свідки, підтвердили інформацію, що дійсно позивач та відповідач до вагітності та під час вагітності проживали разом. З їх показань вбачається, що позивач є батьком дитини. Оцінивши зібрані докази суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 122, 124, 126, 128 і 134 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved