Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки, серії [NUMBER] , у зв`язку з тим, що у вищезазначеному документі є розбіжності у написанні її прізвища. [PERSON] , необхідно встановити даний факт, з метою упорядкування та приведення у відповідність вищезазначений документ. Вирішити питання про внесення виправлень в документи у позасудовому порядку не можливо. На підставі цього заявник звернулась до суду з вище згаданою заявою. Вказана заява надійшла до суду 25 липня 2022 року. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження. У судове засідання [PERSON] та її представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримують повністю. Представник відділу обслуговування громадян №6 Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта, серії [NUMBER] , виданого 28 липня 2003 року Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області, картки платника податків від 28.01.2008, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.02.2002 заявник записана як [PERSON] . Однак в Трудовій книжці заявника, серії [NUMBER] , заявник помилково записана [PERSON] . Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вказаної постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. А як зазначено в ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. А тому, суд рахує, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що трудова книжка, серії [NUMBER] , видана на ім`я « [PERSON] », належить [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] . Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved