Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 15.08.2019 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківської області, актовий запис №127; неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з ним; після розірвання шлюбу прізвище йому не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що 15.08.2019 він з відповідачкою уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. В сім`ї часто відбувались сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружнє життя між ними припинено з листопада 2021 року. Строк на примирення просить не надавати, оскільки такий не принесе жодного результату. [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, дитину просив залишити з ним, у зв`язку із тим, що дитина більше любить його. Мати проживає окремо в Стрийському районі та приїжджає тільки в гості до дитини.Вони не проживають разом з листопада 2021 року. [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання сторін та процесуальні дії суду: суд ухвалою від 19.07.2022 відкрив провадження у даній справі та призначив підготовче судове засідання за участю сторін. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачкою позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачка позовні вимоги визнала, визнання нею позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання нею позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.08.2019 виданого Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківської області, актовий запис №127 (а.с. 3) встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі. За час перебування в шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: заслухавши сторін, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи визнання позову відповідачкою, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~112\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~з них,\~інтересам їхніх\~дітей,\~що мають\~істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивач не бажає зберегти сім`ю, відповідачка з цього приводу заперечень не висловила, позов визнала, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Частиною 1 статті 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто, вказаною вище нормою надано можливість тому, хто при реєстрації шлюбу змінив своє прізвище, після його розірвання, повернутися до дошлюбного прізвища або продовжувати і надалі іменуватися цим прізвищем. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу шлюбним чи дошлюбним, є виключним правом того, хто у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінив своє прізвище. Оскільки, позивач не змінював своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, тому вказана вимога задоволенню не підлягає. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину залишити проживати з позивачем. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 160 СК України,

Outcome: partial