Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є інвалідом загального захворювання третьої групи. Вказані обставини підтверджуються пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 18.07.2017 року. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особи з інвалідністю і діти з інвалідністю за наявності медичних показань мають право па безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками. Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.02.2006 року органи соціального захисту населення забезпечують відповідно до цього Порядку безоплатними путівками до санаторно-курортних закладів згідно з медичними рекомендаціями в порядку черговості: осіб з інвалідністю усіх категорій за рахунок коштів, передбачених Мінсоцполітики. Відповідно до п. 2 Порядку особи зазначених категорій мають право вільного вибору санаторно-курортного закладу, розміщеного на території України (крім закладів, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, правовий режим на яких визначається Законами України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" та "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"), відповідного профілю лікування, безоплатними путівками до якого вони забезпечуються. Враховуючи вищевикладене вона, звернулась до управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації з заявою щодо забезпечення послугами санаторно- курортного лікування. Відповідаючи вимогам Порядку нею було обрано санаторно-курортний заклад «Санаторій «Кирилівка», що є філією Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт» терміном лікування 18 днів з 27.07.2018 р. по 13.08.2018 р. за профілем оздоровлення: захворювання кістково-м`язової системи. Санаторій у свою чергу надіслав Управлінню письмову згоду № 05/715 від 04.05.2018 року у якій зазначив наступне: «Філія ПрАТ «Приазовкурорт» «Санаторій Кирилівка» дає згоду про готовність укласти договір щодо надання послуг з санаторно-курортного лікування та виплату компенсації вартості путівки санаторно-курортним закладам, шляхом безготівкового перерахування грошової допомоги особі інваліду загального захворювання [PERSON] за профілем захворювання кістково-м`язової системи, терміном 18 днів з 27.07.2018 р. по 13.08.2018 р.». Санаторій також надіслав Управлінню гарантійний лист № 05/714 від 04.05.2017 року у якому зазначив наступне: «Філія ПрАТ «Приазовкурорт» «Санаторій «Кирилівка» дає згоду на санаторно-курортне лікування інваліда загального захворювання [PERSON] за профілем захворювання кістково-м`язової системи, терміном 18 днів з 27.07.2018 по 13.08.2018 р., вартістю путівки 6750 грн.». Таким чином, враховуючи письмову згоду та гарантійний лист Санаторію було укладено трьохсторонній договір про надання послуг з санаторно- курортного лікування за бюджетні кошти № 36 від 27.07.2018 року. Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець (Санаторій) за завданням Замовника (Управління) зобов`язується надати Споживачу ( [PERSON] ) послуги із санаторно-курортного лікування згідно рекомендацій, вказаних у санаторно-курортній карті (за формою 072/0, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.07.2014 № 527) Споживача, а Замовник зобов`язується оплатити надані послуги у порядку, за цінами та у строки, встановлені цим Договором. Відповідно до п.1.2. Санаторно-курортні послуги, що надаються за цим Договором включають послуги з тимчасового розміщення (проживання) у двомісному однокімнатному номері з усіма зручностями, послуги харчування (чотириразове харчування, дієтичний раціон (дієта) відповідно до профілю захворювання) та послуги лікування відповідно до переліку базових санаторно-курортних послуг за нозологією, а саме: захворювання опорно- рухового профілю. Відповідно до п. 1.5. Договору днем початку надання послуг за цим Договором є 27 липня 2018 року. Таким чином враховуючи гарантійний лист санаторію, яким останній надав згоду на санаторно-курортне лікування її як інваліда, вона, поїхала до вищенаведеного санаторію. 27.07.2018 року вона прибула до Санаторію де у подальшому співробітники перевірили її документи та заселили її у номер. Варто зазначити що номер у який її заселили виявився жахливим. По-перше, під вікном номеру знаходилась каналізація, яка була у занедбаному стані. Її номер просякнув жахливим смородом, що у спекотну пору року мав подвійний ефект. Ніч перетворилась на справжнє пекло, оскільки жахливий сморід від каналізації не давав їй спокою до самого ранку, внаслідок чого вона так і не змогла заснути. По-друге, номер знаходився на сонячній стороні будинку, що у сукупності з жахливим смородом, робив проживання у номері неможливим із за серйозної задухи. Так як поїздка до Санаторію передбачала спокійний відпочинок та покращення її здоров`я, перший день перебування у Санаторію виявився для неї навпаки жахливим, внаслідок чого у неї підвищився тиск та погіршилось здоров`я. А тому з самого ранку вона звернулась до бухгалтера [PERSON] яка також відповідала за поселення інвалідів в Санаторію з проханням відремонтувати каналізацію або переселити її в інший номер. Проте [PERSON] відреагувала на її прохання з обуренням і повідомила про те що ніхто надавати їй інший номер не буде. Більш того [PERSON] повідомила її про те що вона може збирати валізу і їхати назад додому, якщо номер з каналізацією її не влаштовує. Зухвала поведінка [PERSON] її обурила і вона попросила надати письмову відмову на заселення її до Санаторію, проте остання письмову відмову видати від мовилась. Розуміючи те що санаторій принижує її людську гідність та порушує права як споживача, вона звернулась до Кирилівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області з метою фіксації обставин які виникли в Санаторію. Усі вищенаведені обставини підтверджуються доповідною запискою поліції. Дізнавшись про те що вона викликала поліцію, адміністрація попросила її покинути санаторій, оскільки останні не бажають мати з нею будь-яких справ. Враховуючи вищевикладене вона змушена була з 28.07.2018 по 29.07.2018 за власні кошти взяти номер в оренду на базі відпочинку « [INFO] ». Вартість оренди за один день коштувало їй 600 грн., що підтверджується товарним чеком від 28.07.2018 року. Також варто зазначити, що вона змушена була понести витрати на поїздку до Санаторію і назад у місто Дніпро, що коштувало їй 500 грн. Вказані обставини підтверджуються квитком на автобус від 27.07.2018 р. сумою 250 грн. та квитком на автобус від 29.07.2018 року, сумою 250 грн. Підсумовуючи вищевикладене вважає, що санаторій надав їй неякісну послугу з суттєвими недоліками внаслідок чого у неї виникли збитки у розмірі 1100 грн. Також вважає, що протиправними діями санаторієм їй завдано і моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн. Просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт» (ЄДРПОУ 0264716) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) матеріальні збитки у розмірі 1100 грн. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт» (ЄДРПОУ 0264776) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт» (ЄДРПОУ 0264776) на користь [PERSON] ( РНОКПП: [NUMBER] ) витрати на правничу допомогу, розмір яких встановити на день винесення рішення у справі. Судові витрати покласти на Відповідача. Відповідач не погодившись з позовними вимогами надав відзив на позовну заяву в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що позивач не надав жодних належних доказів на підтвердження позовних вимог, в своїй позовній заяві позивач безпідставно та бездоказово посилається на обставини, що не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Позивач подала відповідь на відзив в якій заперечувала доводи відповідача, які зазначені у відзиві на позовну заяву просила позов задовольнити. Представник позивача, адвокат Міронов В.О. до початку судового засідання надав заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити та розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без їхньої участі просили відмовити у задоволенні позову (а.с.76). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 27.07.2018 року між Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації, Приватним акціонерним товариством «Приазовкурорт» Філія «Санаторій «Кирилівка» та [PERSON] було укладеного договір №36 Про надання послуг з санаторно-курортного лікування за бюджетні кошти, вартістю 6750,00 грн. , строком на 18 календарних днів з 27 липня 2018 року. Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець (Санаторій) за завданням Замовника (Управління) зобов`язується надати Споживачу ( [PERSON] ) послуги із санаторно-курортного лікування згідно рекомендацій, вказаних у санаторно-курортній карті (за формою 072/0, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.07.2014 № 527) Споживача, а Замовник зобов`язується оплатити надані послуги у порядку, за цінами та у строки, встановлені цим Договором. Відповідно до п.1.2. Санаторно-курортні послуги, що надаються за цим Договором включають послуги з тимчасового розміщення (проживання) у двомісному однокімнатному номері з усіма зручностями, послуги харчування (чотириразове харчування, дієтичний раціон (дієта) відповідно до профілю захворювання) та послуги лікування відповідно до переліку базових санаторно-курортних послуг за нозологією, а саме: захворювання опорно- рухового профілю. Згідно гарантійного листа від 04.05.2017 року №05/714 наданого УСЗН Дніпровської РДА Дніпропетровської області, Філія ПрАТ «Приазовкурорт» «Санаторій «Кирилівка» дає згоду на санаторно-курортне лікування інваліда загального захворювання [PERSON] за профілем захворювання кістково-м`язової системи, терміном 18 днів з 27.07.2018 року по 13.08.2018 року, вартістю путівки 6750,00 грн. Згідно відповіді наданої Кирилівським відділенням поліції Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 12.10.2018 року №1265/64/01-18, вбачається, що було розглянуто звернення з приводу виселення з номеру санаторно-курортного закладу співробітниками ПАТ «Приазовкурорт» в особі філії санаторію «Кирилівка», яке зареєстроване в ЄО за №2276 від 28.07.2018 року та встановлено відсутність складу будь-якого кримінального правопорушення, але вбачаються цивільно-правові відносини, які можуть бути вирішені у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки відповідачем завдано позивачу матеріальні збитки, які виразилися у необхідності виймання житла у зв`язку з виселенням позивачки з номеру санаторію, вартістю 600, 00 грн., що підтверджується товарним чеком від 28.07.2018 року та вартістю витрат понесених на поїздку до санаторію та повернення до м. Дніпро у розмірі 500,00 грн., що підтверджується відповідними квитками, разом 1100,00 грн., що не спростовано відповідачем відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, тому з відповідача на корить позивача підлягає стягненню їх розмір у сумі 1100 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як зазначила [PERSON] , моральні страждання, які полягають у не проведенні санаторно-курортного лікування, виселення з номеру. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Згідно ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Отже, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, що призвело до моральних переживань. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Враховуючи викладене, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 5000 грн., є справедливим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати суд приходить до наступного. За змістом частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., що документально підтверджені (а.с.22), а тому суд вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 2724,00 грн. (704,80 грн. за вимогу про стягнення матеріальних збитків, 704,80 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди). Дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved