Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої державі. В обґрунтування позову посилалися на те, що військова частина [NUMBER] дислокована у м. Дніпрі та входить в структуру Національної гвардії України. 03.06.2016 між Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини [NUMBER] та [PERSON] (було підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського старшинського складу на 3 роки. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) від 03.06.2016 №178 Відповідача було зараховано в списки особового складу частини та прийнято на військову службу контрактом на три роки та призначено на посаду стрільця 2-го відділення 2-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону. Відповідно до наказу командира частини (по стройовій частині) від 07.10.2016 №356 Відповідача призначено на посаду начальника їдальні навчального центру (Центру оперативно-територіального об`єднання) роти бойового та матеріального забезпечення. Відповідно до наказу командира частини (по стройовій частині) від 06.11.2018 №271 Відповідача було призначено на посаду кухаря їдальні (солдатської) господарчого взводу роти бойового та матеріальне забезпечення, що було, у тому числі, спричинене неналежним виконанням функціональних обов`язків начальника їдальні. 04.06.2019 між Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини [NUMBER] та Відповідачем було підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу строком на 1 рік. Відповідно до наказу командира частини (по стройовій частині) від 04.06.2019 №128 дію контракту Відповідача продовжено на 1 рік. За час проходження військової служби у військовій частині Відповідач зарекомендував себе з негативної сторони - безвідповідальним недисциплінованим військовослужбовцем, схильним до кримінальних, адміністративних та дисциплінарних порушень, за що неодноразово притягувався до відповідальності. В період проходження військової служби в частині Відповідачу, для виконання обов`язків начальника їдальні, було передано під звіт для зберігання та використання за призначенням майно служб частини, у тому числі - продовольчої служби тилу частини. Під час підготовки Відповідача до звільнення із військової служби та виключення зі списків частини (у зв`язку із завершенням строку дії контракту) було здійснено розрахунки заборгованості останнього, відповідно чого виявлено створення нестачі деякого майна служби тилу Відповідачем. При тому, що станом на 01.11.2018 дане майно продовольчої служби тилу було в наявності і відповідальною особою за зберігання цього майна був Відповідач. Таким чином, станом на 02.06.2020 було встановлено нестачу переданого Відповідачу під звіт для зберігання та використання за призначенням майна продовольчої служби тилу на суму близько 30 964,00 грн. Після проведення бесіди з Відповідачем, останнім добровільно відшкодовано збитки, а саме [PERSON] 03.06.2020 звернувся із рапортом до командира частини із проханням щодо утримання із усіх видів його грошового забезпечення втраченого майна продовольчої служби тилу частини на суму 30 964,00 грн., на що командиром частини було надано дозвіл. Після проведення інвентаризації виявлено нестачу не на 30 964,00 грн., а на суму 24 087,00 грн. Відповідачем самостійно у червні 2020 року було відшкодовано збитки на суму 17 736,76 грн. і залишок невідшкодованих збитків склав 6 350,24 грн. Оскільки Відповідач самоусунувся від відшкодування залишку збитків, на зв`язок не виходить, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на їх користь невідшкодовані збитки в розмірі 6350,24 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та наданих доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.06.2016 між Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини [NUMBER] та [PERSON] було підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського старшинського складу строком на 3 роки, що підтверджується наданим контрактом. Наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 03.06.2016 №178 [PERSON] зараховано в списки особового складу частини на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 07.10.2016 №356 [PERSON] призначено на посаду начальника їдальні навчального центру (Центру оперативно-територіального об`єднання) роти бойового та матеріального забезпечення. Наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 06.11.2018 №271 [PERSON] з 06.11.2018 призначено на посаду кухаря їдальні (солдатської) господарчого взводу роти бойового та матеріальне забезпечення (ВОС 869569П). Наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 04.06.2019 №128 продовжено дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського старшинського складу [PERSON] . За інвентаризаційним описом необоротних активів №106 від 01.11.2018 було виявлено нестачу на суму 24087,00 грн., відповідальним за яку є [PERSON] , який підписав опис без зауважень. Крім того, визнав нестачу, що підтверджується рапортом написаним особисто [PERSON] та відшкодуванням останнім в добровільному порядку 17 736,76 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність» переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом. Згідно вимог статті 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність» особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. Пунктом 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність» передбачено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі передання під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій. Відповідно до статті 7 Закону України «Про матеріальну відповідальність» розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами. Частиною 2 статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність» встановлено, що особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене. Відповідно до статті 12 закону України «Про матеріальну відповідальність» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає їх такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2481 грн.

Outcome: approved