Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

1.Позовні вимоги. 18\~листопада 2021\~року [PERSON] \~звернулась із\~позовною заявою\~до Акціонерне\~товариство Комерційний\~банк «Приватбанк»,\~треті особи:\~Приватний нотаріус\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Бондар Ірина\~Михайлівна,\~ Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, та просить: -визнати виконавчий напис № 1084 від 17 квітня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] суму сплаченого удового збору за подання позовної заяви у розмірі 908 гривень 00 копійок, та судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривні 00 копійок. 2.Позиція позивача. Предметом спору у цій справі є захист прав споживача, а саме визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса зареєстрованого в реєстрі за № 1084 від 17 квітня 2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідчено 29.09.2006 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. за реєстровим № 3117, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. ІД, к/р № [NUMBER] у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: - Заборгованість за кредитом - 11 687,23 доларів США; - Заборгованість за відсотками - 6026,36 доларів США; - Комісія - 1080,00 доларів США; - Пеня - 5867,52 доларів США, що всього становить 24661 долар США 11 центів, що за курсом НБУ на 21.02.2019 року (один долар США дорівнює 27,087563 грн.) становить 668009 грн. 37 коп., - витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 3500 грн., всього, з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, становить 671509 грн. 37 коп. Позивач вважає оскаржуваний Виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступні обставини справи та положення діючого законодавства. З підстав існування між сторонами на момент його вчинення спору щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а також спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом за відсутності всіх необхідних документів, зокрема, оригіналу кредитного договору, документів та доказів направлення, а також отримання боржником повідомлення про наявність заборгованості, а тому виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, в порушення вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст..ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Нотаріус вчинив даний виконавчий напис без доказів направлення та отримання письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, чим було порушено моє право щодо надання заперечень проти розрахунку заборгованості, визначеної відповідачем. Проте для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості», чого не вбачається. Також, при вчиненні виконавчого напису 17 квітня 2019 року нотаріус Бондар І.М. порушила ст. 5 Закону України «Про нотаріат» та постанову КМУ № 1172, не взявши до уваги те, що умова за якою вчиняється виконавчий напис у безспірному порядку на підставі іпотечного договору визнана незаконною та нечинною, а тому повинна була відмовити у зверненні стягнення на нерухоме майно на підставі договору іпотеки у безспірному порядку. Також нотаріусом порушено ст. 89, 91 Закону України Про нотаріат де зазначено: ст. 89 у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; (Частину першу статті 89 доповнено абзацом дев`ятим згідно із Законом N 2677-VI ( 2677-17 ) від 04.11.2010) строк пред`явлення виконавчого напису до виконання, (частину першу статті 89 доповнено абзацом десятим згідно із Законом N 2677-VI ( 2677-17 ) від 04.11.2010). Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса, (стаття 89 в редакції Закону № 2056-ІІІ (2056-14) від 19.10.2000) ст. 91 Закону України Про нотаріат строк пред`явлення виконавчого напису: виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення (частина перша статті 91 в редакції Закону № 2677-VI (2677-17 ) від 04.11.2010). Таким чином, оскільки у перелічених статтях передбачено, що у виконавчому написі повинен бути зазначений строк пред`явлення виконавчого напису до виконання, і такий строк становить один рік з моменту його вчинення пред`явити цей виконавчий напис стягувач повинен був до 17.04.2020 року. Тому є всі підстави стверджувати, що виконавчий напис нотаріуса Бондар І.М. вчинений з порушенням діючого законодавства України, що діяло на момент вчинення виконавчого напису у 2019 році, та такий що підлягає визнанню його незаконним та таким, що не підлягають виконанню. Крім того, відповідно до розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, важливим є те, що Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. посвідчено виконавчий напис при виникненні права вимоги більше трьох років до часу вчинення виконавчого напису та стягнуто пеню більш ніж за 1 рік. Зазначені обставини підтверджують, що вказаний виконавчий напис вчинено на підставі документів, які не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Також звертали увагу суду, що під час дії даного кредитного договору, банком були змінені умови кредитного договору, що свідчить про спір, і відсутність безспірної вимоги на час вчинення оспорюваного виконавчого напису. 3.Позиція відповідача. АТ КБ «Приватбанк», будучи обізнано про спір, про дату, час та місце судового розгляду, в порядку передбаченому ст.ст. 128-130 ЦПК України, не скористалося своїм правом і не подало відзив на позовну заяву. 4.Позиція 3-іх осіб. Приватний\~виконавець виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Сивокозов\~Олександр Миколайович будучи обізнаний про розгляд справи, заяв і клопотань не подав, причину неявки не повідомляв. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна подала клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності. 5.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 18 листопада 2021 року позивачем подано позовну заяву до провадження суду. Ухвалою від 22 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до провадження суду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Також, разом із позовом позивачем подано клопотання про забезпечення позову та витребування доказів, і Ухвалами Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2021 року, вони задоволені 06 грудня 2021 року приватним нотаріусом Бондар І.М. надіслано до суду витребувану копію виконавчого напису із документами на підставі яких його було вчинено 17 квітня 2019 року за р. № 1084. Також, приватний нотаріус Бондар І.М. заявила про розгляд справи за її відсутності. 10 серпня 2022 року ухвалено про проведення заочного розгляду справи, на підставі наявних матеріалів у справі. \~ \~ \~ \~ 6.Фактичні обставини встановлені судом. 29 вересня 2006 року між мною [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» укладено кредитний договір № DZB0GK00770178 та договір іпотеки б/н від 29 вересня 2006 року. За даним кредитним договором Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 29.09.2006 року по 28.09.2026 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 15000,00 доларів США на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 2700 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених даним Договором. За договором іпотеки [PERSON] надано в іпотеку нерухоме майно, а саме квартира загальною площею 52,10 кв.м., житлова площа - 29,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу посвідчений Моісієнко В.М. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу від 29 вересня 2006 року, реєстр 3114, що підтверджено копією кредитного договору, який нотаріально не був посвідчений (а.с. 15-16), та копією договору іпотеки (а.с. 17-19). 21 жовтня 2016 року в межах цивільної справи № 208/488/16-ц провадження № 2/208/1223/16 ухвалено Рішення Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який було задоволено, та стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», 49094 м. Дніпропетровськ (Дніпро), вулиця Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570, п/р № [NUMBER] : - 13 187 (тринадцять тисяч сто вісімдесят сім) доларів США 28 центів, що за курсом 23,51 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.12.2015 р. складає 310 032 (триста десять тисяч тридцять дві) грн. 95 коп. за кредитним договором № DZE0GK00770178 від 29.09.2006 року. Предмет іпотеки є місцем проживання позивача [PERSON] , а також її малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження, актовий запис № 622 від 16 вересня 2021 року (а.с. 14), довідкою про реєстрації дитини за вказаною адресою. 17 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресо [ADDRESS] , що налжить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яке на підставі договору іпотеки, посвідченого 29 вересня 2006 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. за реєстровим № 3117, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», для погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями, за рахунок грошей отриманих від реалізації нерухомого майна, для зарахування на погашення заборгованості за кредитом 11687,23 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 6026,36 доларів США, комісії 1080,00 доларів США, пені 5867,52 долари США . Строк за який проводиться стягнення з 29 вересня 2006 року по 21 лютого 2019 року. Копія виконавчого напису від 17 квітня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1084 (а.с. 92). Даний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна на підставі наступних документів: Заяви АТ КБ Приватбанк від 12 квітня 2019 року (а.с. 93), нотаріально посвідченої довіреності на [PERSON] як представника банку (а.с. 94), копії письмової вимоги про усунення прушень за кредитним договором на ім`я [PERSON] від 27.02.2019 року (а.с. 99), і докази відправки вимоги (а.с. 100-101), копія договору іпотеки, засвідчена печаткою банку як копія (а.с. 105-107), копія кредитного договору (а.с. 108-110), виписка з рахунку боржника за період з 29 вересня 2006 року і по 21 лютого 2019 року (а.с. 111-112), 13 травня 2021 року приватний виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Сивокозов Олександр\~Миколайович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65423299, за виконавчим написом № 1084 від 17 квітня 2019 року виданного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., що підтверджується копією постанови (а.с. 24). Також, державним виконавцем Заводського ввідділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мартиненко С.В., в межах ВП № 55134092 винесено постанову про арешт коштів боржника від 14.01.2022 року (а.с. 17-18). 7.Норми права застосовані судом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України\~«Про нотаріат» та Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). У частині третій статті 12 та частині першій статті 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2,3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі-Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. 8.Висновки і мотиви прийнятого рішення. Предметом спору є оспорювання вчиненого виконавчого напису нотаріусом у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст..ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», та оспорення безспірності заявлених вимог для видачі даного виконавчого напису. Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Як встановлено судом, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Бондар І.М, станом на 17 квітня 2019 року зареєстрованого в реєстрі за № 1084, між стягувачем АТ КБ «Приватбанк» і боржником [PERSON] , був вирішений спір про стягнення з неї солідарно з поручителями боргу за кредитним договором від 29 червня 2006 року але у сумі 13 187 (тринадцять тисяч сто вісімдесят сім) доларів США 28 центів, що за курсом 23,51 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.12.2015 р. складає 310 032 (триста десять тисяч тридцять дві) грн. 95 коп. за кредитним договором № DZE0GK00770178 від 29.09.2006 року. Згідно до наданих приватним нотаріусом Бондар І.М.документів які були подані АТ КБ «Приватбанк» на час звернення із заявою про видачу виконавчого напису, стягувачем не подавалося нотаріусу зазначене судове рішення у справі № 208/488/16-ц від 21 жовтня 2016 року, яке набуло законної сили 01 листопада 2016 року. За змістом виконавчого напису від 17 квітня 2019 року (а.с. 92), відображено що АТ КБ «Приватбанк», крім суми заборгованості за кредитом, визначеної вже як 11687,23 долари США, також заявлено заборгованість за відсотками у розмірі 6026,36 доларів США, комісія 1080,00 доларів США і пеня 5867,52 долари США. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В п. 91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р по справі No 444/9519/12 вказано, що у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, дії АТ КБ «Приватбанк» по надісланню Авдєєвій Н.В. «Письмової вимоги від 27 лютого 2019 року про усунення порушень за кредитним договором вказують на те, що Банк на власний розсуд змінив умови Кредитного договору та зажадав від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування у повному обсязі, як це передбачене п. 2.3. кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, без врахуванням судового рішення від 21 жовтня 2016 року. Крім того, згідно до наданих АТ КБ «Приватбанк» розрахунків за кредитним договором, проведені нарахування заявлені для вчинення виконавчого напису за період з 29 вересня 2006 року і по 21 лютого 2019 року (а.с. 111-112), який був вже врахований в межах цивільної справи № 208/488/16-ц, та охоплює період більш ніж строк позовної давності у три роки, що підтверджує спірність заявлених вимог. А як наслідок відсутність підстав для визначення заявленої вимоги АТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріусу Бондар І.М. як безспірної. Також, долучення АТ КБ «Приватбанком» копії вимоги про усунення порушень за кредитним договором,та документів які підтверджують її відправку, проте не свідчить що ця вимога банку отримана [PERSON] .. Зі свого боку позивач зазначає, що на її адресу вимоги про усунення порушень не надходили і нею не отримувалися. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від\~27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Вирішуючи по суті позовні вимоги заявлені позивачем [PERSON] , суд враховує, що правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з підстав заборгованості за кредитним договором від 2006 року, а тому охоплює період більш ніж три роки, і розрахунок пені та відсотків, з якими сторона позивача не згода, і заявляє про їх оспорення. Крім того, кошти отримані за кредитним договором [PERSON] у валюті і використані на купівлю житла, яке є забезпеченням за договором іпотеки, що також не було враховано нотаріусом при видачі виконавчого напису. Як встановлено судом, жодних доказів на підтвердження своєї позиції та спростування позиції позивача, відповідачем на час розгляду справи так і не подано, відзив не направлено. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Жодних копій/оригіналів документів, які б підтверджували наявність права вимоги як безспірної вимоги щодо розміру боргу зазначеного за змістом виконавчого напису, із врахуванням вирішення зазначеного спору між банком і позивачем за судовим рішенням від 21 жовтня 2016 року у справі № 208/488/16-ц, станом на дату вчинення виконавчого напису, а саме на 17 квітня 2019 року, також з боку відповідача надано не було, хоча виконавчий напис виданий за період заборгованості з 29 вересня 2006 року і по 21 лютого 2019 року (а.с. 111-112). За ч. 2\~ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Принцип змагальності сторін цивільного процесу, закріплений в\~ст. 12 ЦПК України, забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно вимог\~ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності та тих обставин, що саме відповідач у справі мав можливості довести зазначену обставину, чого ним зроблено не було та фактично бездоказово презюмовано дотримання порядку позасудового стягнення боргу. Суд констатує, що відповідачем не доведено дотримання вимог Порядку щодо надання документів, що підтверджують безспірність вимог, що з урахуванням процесуальної поведінки відповідача по справі, який не надає жодних доказів на підтвердження правомірності своєї позиції та спростування доводів позивача, саме відповідач у цьому випадку несе ризик настання пов`язаного з цим процесуального наслідку у вигляді задоволення позову. Отже, на підставі оцінки наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинений 17 квітня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. зареєстрований в реєстрі за № 1084, без дотримання нотаріусом вимог, передбачених\~Законом України «Про нотаріат»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки стягувачем не подано всіх документів, на підставі яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, отже нотаріус не міг переконатись належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню, і сама заборгованість та наявність права її вимоги відповідачем під час розгляду справи належним чином не підтверджена. Варто також зазначити, що відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений 17 квітня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відомостей щодо нотаріального посвідчення кредитного договору та самого договору, на підставі якого вчинено виконавчий напис, відповідачем також надано не було, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження під час розгляду та підлягають задоволенню. 9.Судові витрати. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем\~було сплачено\~судовий збір\~за подачу\~за подачу\~позовної заяви\~у розмірі\~908,00 гривень\~(а.с.\~1),\~та заяви\~про забезпечення\~позову у\~розмірі 454,00\~гривень (а.с.\~48),\~ а враховуючи що позов підлягає задоволенню, то з відповідача підлягають стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі у зазначеному розмірі.

Outcome: approved