Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

19 липня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті, заінтересованою особою визначено Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а. с. 3-10). В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 20 квітня 2022 року останній загинув. Після смерті сина їй не надали медичного висновку про його смерть, проте вона зробила фотокопію корінця медичного свідоцтва про смерть до облікової форми № 106/У-08 від 20 квітня 2022 року. 20 квітня 2022 року було подано заяву черговому Відділу поліції № 3 (м. Лиман) Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області про факт смерті [PERSON] , яку зареєстровано у інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал національної поліції України» за № 1465, про що виданий відповідний талон. Отримати належне лікарське свідоцтво про смерть сина, який загинув у с. Торському Лиманського району Донецької області, немає можливості, оскільки жоден орган влади України на цій території не працює. Встановлення цього факту їй необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть згідно з чинним законодавством України. Ухвалою суду від 20 липня 2022 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 21 липня 2022 року (а. с. 26). У судове засідання заявниця не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заяву підтримала у повному обсязі та прохала задовольнити (а. с. 33). Представниця заінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, про розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 32). З цих підстав, на виконання приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників процесу без фіксування судового процесу технічними засобами та ухвалив рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими заявницею письмовими доказами, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 25 жовтня 1982 року, його матір`ю є [PERSON] (а. с. 12). 29 серпня 1986 року [PERSON] уклала шлюб, після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 14 лютого 1991 року (а. с. 11). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селі Торському Лиманського району Донецької області, що підтверджується корінцем медичного свідоцтва про смерть до форми № 106\\У-08 серії АТ № 4413 від 20 квітня 2022 року (а. с. 16). Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Нормою п. 2 ч. 1 ст.\~317\~ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 08 липня 2022 року» № 75 від 25 квітня 2022 року, село Торське Лиманської міської територіальної громади входить до цього переліку. Згідно з вимогами ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Приписами ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, які затверджені наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). У своїх рішеннях «Кіпр проти\~Туреччини» (Cyprusv.\~Turkey,\~10.05.2001)\~та «Мозер\~проти Республіки\~Молдови та\~Росії» (Mozerv.\~The\~Republicof\~Moldova\~and\~Russia,\~23.02.2016)\~ЄСПЛ наголосив,\~що першочерговим\~завданням щодо\~прав,\~передбачених Конвенцією,\~завжди має\~бути їх\~ефективна захищеність\~на території\~всіх Договірних\~Сторін,\~навіть якщо\~частина цієї\~території знаходиться\~під ефективним\~контролем іншої\~Договірної Сторони\~(тобто\~є окупованою).\~Цей висновок\~в контексті\~сформульованого у\~Консультативному висновку\~Міжнародного суду\~(ООН)\~у справі\~Намібії так\~званого «намібійського\~винятку»,\~який є\~винятком із\~загального принципу\~щодо недійсності\~актів,\~у тому\~числі нормативних,\~які видані\~владою не\~визнаного на\~міжнародному рівні\~державного утворення.\~Виходячи з\~інтересів мешканців,\~що проживають\~на окупованих\~територіях,\~треті держави\~та міжнародні\~організації,\~особливо суди,\~не можуть\~просто ігнорувати\~дії фактично\~існуючих на\~такій території\~органів влади.\~Протилежний висновок\~означав би\~цілковите нехтування\~всіма правами\~мешканців цих\~територій при\~будь-якому\~обговоренні їх\~у міжнародному\~контексті,\~що означало\~б позбавлення\~їх навіть\~мінімального рівня\~прав,\~які їм\~належать.\~При цьому,\~за логікою\~цього рішення,\~визнання актів\~окупаційної влади\~в обмеженому\~контексті захисту\~прав мешканців\~окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таким чином, сформульовані в рішеннях Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території істотно обмежені. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. [PERSON] , [INFO] , є сином заявниці [PERSON] [PERSON] помер [INFO] у селі Торському Лиманського району Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року. Факт його смерті підтверджується корінцем медичного свідоцтва про смерть до форми № 106\\У-08 серії АТ № 4413 від 20 квітня 2022 року. Заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть сина відповідно до вимог чинного законодавства України. Оцінюючи у сукупності надані докази, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заяви та з метою надання можливості отримання заявницею свідоцтва про смерть сина відповідно до норм чинного законодавства України, встановив факт, що має юридичне значення, що смерть [PERSON] , [INFO] , сталася [INFO] у селі Торському Лиманського району Донецької області. На підставі викладеного,

Outcome: partial