Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою до заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців, яким визначити наступні обмеження: заборонити [PERSON] перебувати в місці реєстрації проживання, перебування [PERSON] за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] ; наближатися до [PERSON] на відстань у 200 м та до інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обґрунтовуючи свою заяву зазначила, що [PERSON] її син вони є співвласниками квартири [ADDRESS] , проте вона не може користуватися своєю власністю та проживати у квартирі через систематичне вчинення відносно нею домашнього насильства з боку [PERSON] , що проявляється у словесних образах, висловлювання нецензурною лайкою в її бік, погрожуванням фізичної розправи та вбивства, навіює їй почуття провини та невпевненості. Перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння з`ясовує стосунки в агресивній формі, руйнує її майно, погрожує та залякує по телефону, принижує її честь та гідність. У зв`язку з чим вона вимушена постійно викликати поліцію, правники поліції постійно проводять із кривдником профілактичні бесіди, попереджають про адміністративну та кримінальну відповідальність, складають протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, виносять термінові забороні приписи 18.06. 2022 та 07.07.2022 , із забороною в будь-який спосіб контактувати з нею, але [PERSON] ігнорує будь-які зауваження, а вона позбавлена спокійно знаходитись в себе вдома. Ухвалою від 29.07.2022 відкрите провадження у справі. 05.08.2022 представник позивача надала до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів. 11.08.2022 позивач надала до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів. 19.08.2022 позивач надала до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів. У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали, просили про задоволення вимог з підстав зазначених у заяві. Також [PERSON] зазначила, що вона та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , проте вона не може користуватися своєю власністю та проживати у квартирі через систематичне вчинення відносно нею домашнього насильства з боку [PERSON] , який не бажає здійснити обмін квартири, оскільки разом проживати з сином неможливо, оплату комунальних послуг здійснює лише вона. Вона вже тривалий час не проживає за адресою [ADDRESS] , оскільки разом з чоловіком спочатку проживали в його квартирі по [ADDRESS] , а потім постійно разом з його матір`ю по [ADDRESS] , але хоче проживати в своєї квартирі, в 2015 році вони разом з чоловіком намагались проживати в її квартирі, але через скандали з сином виїхали. На теперішній час вона не може потрапити до своєї квартири, оскільки не має ключа від одного із замків, в квартирі є її особисті речі. [PERSON] тривалий час вживає наркотичні засоби, декілька разів лікувався, перебуває на обліку в наркології, у зв`язку з чим дуже агресивний, постійно погрожує вбити її, фізичного насильства не застосовував, тілесних ушкоджень не спричиняв, але під час чергового конфлікту придавив її дверима, руйнує її майно, розбив рамки та скло на фотознімках та її картинах, які були зроблені нею особисто. 18.05.2022 вона з`ясувала, що син продав її холодильник, у зв`язку з чим зверталась до поліції, яке прийнято рішення за її заявою їй не відомо. Вона була вимушена викликати працівників поліції по [ADDRESS] , через насильство сина та працівниками поліції двічі було видано тимчасові забороні приписи, чи виконував [PERSON] приписи їй не відомо, оскільки вона не залишалась вдома через побоювання сина. [PERSON] брав кредити, які вона сплачувала, закладає майно в ломбарди. Вона постійно страждає від насильства з боку [PERSON] , який погрожує їй, телефонує з інших номерів телефонів, ображає її. Також зазначила, що у сина є бабуся, з якою він може проживати. Заінтересована [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України. Заслухавши заявницю та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Норми статей 1, 3, 4, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачають, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, серед іншого, ґрунтується на засадах гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч.1 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір`ю заінтересованої особи [PERSON] . Заявник та заінтересована особа є співвласниками квартири [ADDRESS] по Ѕ частки кожний, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.06.2013 та зареєстровані за вказаною адресою.. Між заявником [PERSON] та зацікавленою особою [PERSON] виникають конфліктні ситуації з приводу проживання та користування квартирою [ADDRESS] . Заявниця стверджує, що її син вживає наркотичними засобами, перебуває на обліку в комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, що підтверджується довідкою №01-642 від 16.08.2022, постійно тероризує, ображає її, вона постійно потерпає від насильства, яке вчиняється ним по відношенню до неї, не залишає її у спокої, позбавляє її можливості проживати в квартирі, яка належить їй та [PERSON] на праві власності, не може потрапити до житла, викрадає та руйнує її майно, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. На підтвердження зазначеного, заявником надано до суду заява, згідно якої просить прийняти міри до її сина [PERSON] , який систематично здійснює крадіжки з її квартири, в період часу з 29.06. по 03.07.2022 здійснив крадіжку холодильника Samsung, в заяві не вказано до якого саме органу зверталась заявник. Заявниця в судовому засіданні зазначила, що їй не відомі відомості щодо розгляду її заяви за фактом крадіжки її майна та прийнятим рішенні. 31.05.2022 за №3652/50 Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області [PERSON] було надано відповідь проте, що на її звернення за фактом фіксування пошкодження було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційної системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за №7464 від 18.05.2022 та проведена перевірка, в діях невстановлених осіб формально вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України, але кримінальне провадження за цією статтею починається після заподіяння значної шкоди, що і більшою ніж завдано [PERSON] , перевірка за заявою була припинена. 21.06.2022 за №4393/50 Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області [PERSON] було надано відповідь проте, що її заява про вжиття заходів відносно її сина, який вчиняє домашнє насильство, зареєстровано в ЖЄО №9366 від 18.06.2022, вжитими заходами з сином було проведено профілактичну роботу щодо недопущення вчинення протиправної поведінки, складено терміновий заборонний припис строком на 3 доби, подальше перевірка була припинена. 18.06.2022 інспектором СПДН в Миколаївській області було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] строком на 3 доби з 18.06. по 21.06.2022 до 20:20 год. щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, через погрози вбивства [PERSON] 30.06.2022 було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] строком на 3 доби з 30.06. по 03.07.2022 до 20:00 год. щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] , у зв`язку з чим видано припис, у зв`язку з неможливістю прочитати текст копії документа, не встановлено. 06.07.2022 за №4796/50 Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області [PERSON] було надано відповідь проте, що її заява про вжиття заходів відносно її сина, який вчиняє домашнє насильство, зареєстровано в ЖЄО №9662 від 22.06.2022, вжитими заходами з сином було проведено профілактичну роботу щодо недопущення вчинення протиправної поведінки, складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, подальше перевірка була припинена. Згідно довідки-характеристики начальника СП ВП №1 Миколаївського РУП в Миколаївській області, [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] притягувався до адміністративної відповідальності 09.07.2022 за ч.1 ст. 178 КУпАП, 07.12.2021 за ч.1 ст. 175-1 КУпАП та 30.06.2022 за ч.1 ст. 173-2 КУПАП. На профілактичних обліках в ВП№1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області [PERSON] не перебував та не перебуває, компрометуючими даними у відношенні [PERSON] не володіє, за місцем мешкання характеризується негативно. Заявниця в судовому засіданні зазначила, що протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] не складалися, судом рішення не приймалось. Отже, заявником будь-яких доказів про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ознаками статті\~ст. 173-2 КУпАП\~, суду не надано, проведеними правоохоронними органами перевірками не встановлено в діях [PERSON] ознак кримінального чи адміністративного правопорушення, а факт проведення правоохоронцями у травні-червні 2022 року профілактичної бесіди не може свідчити про систематичне насильство з його боку щодо заявника. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Проаналізувавши матеріали\~даної справи,\~оцінивши та\~дослідивши докази\~надані заявником,\~суд вважає,\~що заява\~ [PERSON] \~ \~про видачу\~обмежувального припису\~не підлягає\~ \~задоволення,\~ оскільки\~ \~\~у порушення\~вимог статей\~12,\~81\~ЦПК України\~заявник не\~надала суду\~належних і\~достатніх доказів\~ на підтвердження фактів вчинення [PERSON] фізичного, економічного та психологічного насильства стосовно неї, з метою оцінки ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторення вчинення домашнього насильства, а також ризиків настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між нею та її сином та не підтверджує факт вчинення [PERSON] домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». На підставі наведеного,

Outcome: dismissed