Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У травні 2022 року керівник Бориспільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золочівської сільської ради звернувся до суду із зазначеним позовом та просив усунути перешкоди у здійсненні Золочівською сільською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:006:1714, усунути перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою шляхом витребування (повернення) її у [PERSON] на користь Золочівської сільської ради. Свої вимоги обґрунтовував тим, що наказом Головного управління Держземагентства у Київській області №10-1527/15-15-сг від 26.02.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва [PERSON] на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04:006:1714 для індивідуального садівництва із земель державної власності на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. На підставі вищезазначеного наказу Головного управління Держземагентства у Київській області відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:006:1714 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власником цієї земельної ділянки на тепер є [PERSON] . Наказ ГУ Держземагентства у Київській області №10-1527/15-15-сг від 26.02.2015 року виданий з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу озера Острівки (Млинне), що знаходиться в заплавній частині річки Дніпро. Отже, передана відповідачу земельна ділянка відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення та належить до категорії земель водного фонду, які не можуть бути передані у приватну власність громадян. 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.53). Під час підготовчого засідання відповідачем була подана заява (а.с.123), в якій [PERSON] зазначила, що оскільки рішення про реєстрацію права власності приймалося не нею, вона не є належним відповідачем по справі, а тому просила заяву залишити без розгляду. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2022 року (а.с.127) було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Прокурор Гайфулін О.О. підтримав позов, просив задовольнити. Представник СТ «Економіст» Логвінов М.М. підтримав позов, просив задовольнити. Зазначив, що земельна ділянка, що була передана [PERSON] частково накладається на земельну ділянку, що була надана на праві постійного користування СТ «Економіст» та повністю накладається на землі водного фонду. [PERSON] ніколи не була членом садового товариства. У судове засідання учасники не з`явились, повідомлені належним чином. 3. Обставини, встановлені судом. Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області №10-1527/15-15-сг від 26.02.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва [PERSON] на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04:006:1714 для індивідуального садівництва із земель державної власності на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.23). На підставі вищезазначеного наказу Головного управління Держземагентства у Київській області відомості про земельну ділянку із кадастровим номером 3220882600:04:006:1714 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 753571232208). 19 жовтня 2015 року на підставі рішення державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Камлик С.О. за індексним №25380004 за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220882600:04:006:1714, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою №296447317 від 26 січня 2022 року (а.с.24-26). З інформації, наданої Басейновим управлінням водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України №01-12/732 від 15.08.2019 року (а.с.27), вбачається, що озеро «Острівки» (Млинне) знаходиться в заплавній частині р. Дніпро, озеро відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення відповідно ст.5 Водного кодексу України. Прибережна захисна смуга повинна складати 100 метрів відповідно до\~ст.88 Водного кодексу України. З листа ДП «Державний картографо-геодезичний фонд України» №21 від 23 червня 2021 року (а.с.28-31) вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:006:1714 повністю накладається на землі водного фонду, а саме на водну поверхню та 100 метрову прибережну смугу озера «Острівки» (Млинне), що також відображено на відповідних схемах. З висновку експерта Науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення земельно-технічного дослідження №20619/21-41 від 01.09.2021 (а.с.67-122) встановлено, що межі земельної ділянки із кадастровим номером 3220882600:04:006:1714 частково накладаються на межі земельної ділянки площею 23.3531 га, що надана на праві постійного користування СТ «Економіст», а саме на площу 70 кв.м. Земельна ділянка із кадастровим номером 3220882600:04:006:1714 площею 0,1000 га накладається на землі водного фонду, а саме площею 0,0714 га на водне плесо, площею 0,0286 га на прибережну захисну смугу озера та дренажного каналу. Відповідно до інформації з листа виконавчого комітету Золочівської сільської ради від 21 січня 2022 року (а.с.36-37) Вишеньківська сільська рада шляхом приєднання до Гнідинської сільської ради утворили Золочівську сільську раду, яка є їх правонаступником. Земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:006:1714 перебуває в адміністративних межах Золочівської сільської ради та підпадає під її юрисдикцію. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Земля, яка знаходиться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ч.1\~ст.13 Конституції України). За ч.1\~ст.116\~ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2\~ст.116 ЗК України). Згідно з ч.3\~ст.116\~ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За ч.6\~ст.118 ЗК України\~громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського. Ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Статтею 19 ЗК України регламентовано, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, до яких відносяться і землі водного фонду. Відповідно до ч.1 ст.58 ЗК України, ст.4\~Водного кодексу\~України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Отже, в силу імперативних приписів закону до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. Згідно зі ст.ст.4,\~85\~Водного кодексу\~України до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, прибережними захисними смутами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. За приписами\~ст.59 ЗК України\~встановлено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово, й зокрема у справі №504/2864/13 звертала увагу на те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст.59 цього Кодексу. Аналогічний висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі №487/10128/14-ц (п.80), від 22.11.2018 року у справі №504/2864/13-ц (п.70), від 22.05.2018 року у справі №469/1203/15-ц. За ч.2 ст.58\~ЗК України земельним законодавством встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду шляхом встановлення водоохоронних зон та прибережних захисних смуг для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм. Частинами 1, 2 ст.88 Водного кодексу України\~визначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер -100 метрів. Аналогічні нормативи містяться й у додатку №13 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених\~наказом Міністерства охорони здоров`я України №173 від 19.06.1996 року\~(в редакції від 02.10.2009 року). Отже, з аналізу вищезазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) вбачається, що землі під водними об`єктами, а також прибережні захисні смути вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян аргіогі, оскільки імперативно обмежені у цивільному обороті та на них поширюється окремий, чітко визначений законодавством порядок і способи використання. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене законом (ст.88 Водного кодексу України), а тому відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність останньої, оскільки її розміри встановлені законом (дана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №469/1393/16-ц, Верховного Суду України від 21.05.2014 року у справі №6-16цс14 та від 24.12.2014 року у справі №6-206цс14). Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №469/1393/16-ц зазначено, що «системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки, за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги, необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України №486 від 08.05.1996 року. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст.59 ЗК України, суперечить нормам ст.ст.83, 84 цього Кодексу. Відповідна позиція також неодноразово відображена у постановах Верховного Суду України (зокрема, від 21.05.2014 року у справі №6-14цсі4, від 03.11.2015 року у справі №810/2041/14) та Великої Палати Верховного Суду (зокрема, від 15.05.2019 року у справі 372/2180/15, від 30.01.2019 року №357/9328/15 та ін.). Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч.3 ст. 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому, починаючи з 16.01.2020, цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19. Також, згідно з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в п. 72 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16, спір про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (п. 36), від 16.01.2019 у справі № 755/9555/18 (п. 25), від 21.08.2019 у справі № 805/2857/17-а, від 15.01.2020 у справі № 587/2326/16-ц (п. 24), від 26.02.2020 у справі № 287/167/18-ц (п. 52). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Належними та допустимими доказами позивачем доведено, що земельна ділянка із кадастровим номером 3220882600:04:006:1714, що належить [PERSON] , відноситься до земель водного фонду, її частина площею 0,0714 га на водне плесо, а частина площею 0,0286 га на прибережну захисну смугу озера та дренажного каналу. Чинним законодавством не передбачена передача у приватну власність земель водного фонду для індивідуального садівництва. Відповідачем всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України не надано жодного доказу на спростування вимог позивача. Судом встановлено, що Головним управлінням Держземагентства у Київській області були порушені вимоги ст.ст. 19, 20, 58, 59, 60, 61 Земельного кодексу України, ст.ст.4, 58, 88, 89 Водного кодексу України, п.п.1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №486 від 08.05.1996 року, при винесенні наказу №10-1527/15-15-сг від 26.02.2015. Оскільки на тепер за відповідачем на спірну земельну ділянку зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Золочівська сільська рада позбавлена можливості користуватися і розпоряджатися спірною земельною ділянкою водного фонду. Отже, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності відповідача на спірну земельну ділянку водного фонду, підлягає скасуванню в судовому порядку з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером 3220882600:04:006:1714, а сама ділянка має бути повернута Золочівській сільській раді. 6. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову Київська обласна прокуратура сплатила судовий збір у розмірі 4962 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №323 від 18 лютого 2022 року (а.с.22). Оскільки позов задоволений, тому сплачений судовий збір у повному розмірі підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved