Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

16 грудня 2021 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем 29 липня 2013 року було укладено кредитний договір №6298к, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 5000 гривень, зобов`язавшись повернути його щомісячними платежами до 29 липня 2015 року, сплативши 27,6% річних за користування кредитом. Також між позивачем, як страховиком, та КС «Українська кредитна спілка», як страхувальником, 01 серпня 2013 року було укладено договір добровільного страхування кредитів №16, за умовами якого позивач виплатити кредитній спілці суму страхового відшкодування як покриття збитків кредитної спілки, завданих неповернення відповідачем виниклої кредитної заборгованості, із лімітом відповідальності страховика в розмірі 1250 гривень. Оскільки відповідач свої договірні зобов`язання перед кредитором не виконала належним чином, внаслідок чого в неї виникла кредитна заборгованість в розмірі 12027,6 гривень, позивачем на виконання своїх договірних зобов`язань 15 листопада 2021 року здійснено виплату на користь кредитної спілки суми страхового відшкодування в розмірі вказаного кредитної заборгованості. За таких обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача означену суму виплаченого страхового відшкодування, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2022 року позовну заяву вирішено передати для розгляду по суті за підсудністю до Володарського районного суду Донецької області. На підставі розпорядженням голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 та у відповідності до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» матеріали даної цивільної справи надійшли до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, де 23 червня 2022 року у відповідності до ст.ст.14, 33, 34 ЦПК України були розподілені та передані для розгляду по суті судді Авраменко\~А.М. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено здійснити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 липня 2013 року між КС «Українська кредитна спілка», як кредитором, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір №6298к, за умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 5000 гривень строком на 24 місяці, зобов`язавшись повернути кредит до 29 липня 2015 року щомісячними платежами зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,6% річних відповідно до графіку повернення кредиту. Відповідно до того ж графіку повернення кредиту позичальник мала повернути кредитодавцю грошову суму в загальному розмірі 7760 гривень, з яких: 5000 гривень тіло кредиту, 2760 гривень проценти за користування кредитом. Викладене підтверджується копією кредитного договору з додатком, копією платіжного доручення, копією анкети клієнта на отримання кредиту. 01 серпня 2013 року між позивачем, як страховиком, та КС «Українська кредитна спілка», як страхувальником, укладено договір добровільного страхування кредитів №16, згідно п.п.1.2, 1.3 та додатку якого предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані страхувальнику внаслідок повного або частково неповернення позичальником, в тому числі відповідачем, страхувальнику суму кредиту (позики) та/або відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до кредитних договорів, в тому числі кредитного договору №6298к від 29 липня 2013 року. Розмір страхової суми за кредитним договором №6298к від 29 липня 2013 року становить 12050 гривень. Відповідно до пп.2.1.1, 2.1.2 п.2.1 договору добровільного страхування кредитів №16 від 01 серпня 2013 року страховим випадком визначено факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним перед кредитором з повернення кредиту в строки та в порядку, передбачених кредитним договором, зокрема у разі, якщо: кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором, протягом 10 днів після настання строку сплати третього платежу; якщо кредитор не одержав обумовлений кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого кредитним договором. За змістом пп.4.4.5, 4.4.6 п.4.4 договору добровільного страхування кредитів №16 від 01 серпня 2013 року страховик зобов`язаний протягом 4 робочих днів після отримання від страхувальника заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, прийняти рішення про виплату (або відмову у виплаті) страхового відшкодування та скласти страховий акт про виплату (або відмову у виплаті) страхового відшкодування по кредитному договору. Протягом 5 робочих днів після отримання від страхувальника заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків здійснити виплату страхового відшкодування. Згідно п.5.7 договору добровільного страхування кредитів №16 від 01 серпня 2013 року до страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке страхувальник має до позичальника згідно умов кредитного договору. Із матеріалів справи судом також встановлено, що на відміну від кредитодавця (кредитної спілки) відповідач не виконала належним чином свого договірного обов`язку зі своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати процентів за його користування, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась кредитна заборгованість, загальний розмір якої станом на 15 вересня 2021 року нараховано кредитодавцем у загальному розмірі 12027,6 гривень, з яких: 2290,32 гривень заборгованість за тілом кредиту, 9737,28 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. При цьому проценти кредитодавцем нараховано і за період за межами строку кредитування, в той час як розмір заборгованості за процентами за користування кредитом в межах строку кредитування становить 1270,68 гривень (розмірі процентів, які позичальник мала сплатити протягом строку кредитування згідно графіку погашення кредиту 2760 гривень розмір фактично сплачених позичальником процентів за користування кредитом 1489,32 гривень згідно розрахунку кредитодавця). Відтак загальний розмірі заборгованості позичальника становить 3561 гривень, з яких: 2290,32 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1270,68 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. Викладене підтверджується випискою з рахунку позичальника в контексті змісту графіку повернення кредиту як додатку до кредитного договору. 12 листопада 2021 року КС «Українська кредитна спілка» звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із неповним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту за суми за кредитним договором №6298к від 29 липня 2013 року, визначивши суму збитків (розмір заборгованості) в сумі 12027,6 гривень. До заяви кредитною спілкою долучено копії документів на підтвердження настання страхового випадку та необхідних для розрахунку суми страхового відшкодування. Викладене підтверджується копією відповідної заяви кредитної спілки з додатками. 15 листопада 2021 року позивачем складено страховий акт №1029кр про страхову подію відповідно до заяви про страхову виплату, на підставі якого в той же день виплачено на користь КС «Українська кредитна спілка» страхове відшкодування в розмірі 12027,6 гривень, що підтверджується копією страхового акту, копією платіжного доручення, копією довідки про отримання страхового відшкодування. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень зазначеного вище кредитного договору, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про кредитні спілки». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір та договір добровільного страхування, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.ст.5, 18 Закону України «Про страхування»). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Схожа норма міститься в ст.1 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. За змістом ст.ст.1, 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, види кредитів та умови надання та строки повернення кредитів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.ст.1, 5, 6 Закону України «Про страхування» страхування\~ це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Різновидом добровільного страхування є страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту), страхування фінансових ризиків. За змістом положень ст.ст.8, 9, 16 Закону України «Про страхування», ст.ст.979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхова сума грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Договір страхування укладається в письмові формі. Нормами ст.20 Закону України «Про страхування», ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний, окрім іншого, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст.25 Закону України «Про страхування», ст.990 ЦК України здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Положеннями ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить норма ст.993 ЦК України. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, вирішуючи питання правомірності вимог позивача до відповідача, суд враховує, що нормами ст.993 ЦК України, ст.ст.6, 27 Закону України «Про страхування» передбачений перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках, завданих в тому числі кредитодавцю внаслідок невиконання такою винною особою, як позичальником, своїх зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту. Це правило поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування (передання страхувальником страховикові права на стягнення заподіяної шкоди з третіх (винних) осіб у межах виплаченої суми). Такий перехід права вимоги називається суброгацією. Суброгація випливає безпосередньо із закону і не потребує підтвердження договором. Доказами наявності у страховика права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є договір страхування і документ, який підтверджує виплату страхового відшкодування. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди та у зв`язку з яким було виплачено страхове відшкодування і заміну в ньому кредитора. Основна відмінність регресу від суброгації полягає в тому, що право регресу виникає з відносин із заподіяння шкоди (тобто позадоговірних, деліктних відносин), а право суброгації із страхових відносин, які є договірними. При суброгації заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинені збитки особа свій обов`язок щодо їх компенсації не виконала. Спираючись на вищевказаний правовий висновок з урахуванням на встановлені судом фактичні обставини правовідносин сторін, суд приходить до висновку про дійсність набуття позивачем, як страховиком кредитодавця КС «Українська кредитна спілка», належного останньому права вимоги до відповідача, як позичальника, за кредитним договором №6298к від 29 липня 2013 року внаслідок виплати страхового відшкодування вказаному кредитодавцю і в межах розміру такого відшкодування. В той же час, вирішуючи питання можливості стягнення з відповідача на користь позивача всього розміру виплаченого страхового відшкодування, суд виходить із того, що заявлений розмір страхового відшкодування обумовлений і дорівнює заявленому розміру кредитної заборгованості відповідача, що, в свою чергу, зумовлює необхідність перевірки судом дійсності, обґрунтованості та правильності нарахування кредитодавцем позичальнику суми кредитної заборгованості, її складових. Відповідно до наявних матеріалів цивільної справи кредитною спілкою нараховано відповідачу кредитну заборгованість станом на 15 вересня 2021 року на загальну суму 12027,6 гривень, з яких: 2290,32 гривень заборгованість за тілом кредиту, 9737,28 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. При цьому проценти кредитодавцем нараховано і за період за межами строку кредитування. Однак, за змістом норм цивільного законодавства, зокрема наведеного вище, а також усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ст.1050 ч.2 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Таким чином, після закінчення строку кредитування у кредитодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, однак КС «Українська кредитна спілка», не зважаючи на це, продовжила нарахування відповідачу процентів за користування кредитом і після 29 липня 2015 року (останній день строку кредитування), і включила борг за нарахованими таким чином процентами до загального розміру кредитної заборгованості відповідача, а потім отримала від позивача страхове відшкодування, у розрахунок якого включені неправомірно нараховані вказаним чином проценти. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені частково шляхом вирахування неправомірно нарахованих процентів із суми кредитної заборгованості, а отже і з суми виплаченого страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку суброгації. Відповідно до розрахунку суду доведеним та правомірним розміром кредитної заборгованості відповідача, а отже і розміром страхового відшкодування, яке має бути стягнуто з неї на користь позивача, є 3561 гривня, з яких: 2290,32 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1270,68 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом в межах строку кредитування. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: partial