Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

У позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення про виселення відповідача з належного їй на праві власності житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення з передбачених ст.116 ЖК УРСР підстав. Свої вимоги обґрунтувала тим, що є зареєстрованим власником вказаного будинку. В ньому зареєстровані сама позивачка, відповідач, який доводиться їй сином, а також її колишня невістка [PERSON] та її спільні з відповідачем діти, а позивачки внуки, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Протягом останніх трьох років відповідач зловживає спиртними напоями, чинить насильство в сім`ї, через що спільне проживання з ним стало неможливим. Він руйнує і псує майно: постійно кидає в стіну ножа і пробиває дірки; розбив молотком ноутбук; викинув через вікно інший комп`ютер та мікрохвильову піч, які прийшли в непридатність; пошкодив двері в туалеті; розбив двері на веранді і спалив їх. Він приходить додому в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки, ображає морально позивачку та членів сім`ї, шарпає за одяг, намагається влаштувати бійки, не дає спокійно відпочивати, виганяє з будинку. Такими діями відповідач завдає шкоди психічному здоров`ю з огляду і на те, що позивачка є особою похилого віку, перенесла інсульт і потребує спокою. Відповідач неодноразово притягувався до відповідальності за насильство в сім`ї, його дружина розірвала з ним в судовому порядку шлюб. Йому тричі виносився тимчасовий заборонний припис. Однак всі ці заходи результату не дали, він систематично нищить меблі, порушує правила співжиття, чинить насильство в сім`ї. В судове засідання сторони не з`явились. Позивачка в позовній заяві виклала клопотання про розгляд позову за її відсутності, ствердила підтримання заявлених вимог, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи по суті, в тому числі через судове оголошення та в розкладі призначених справ на офіційному сайті суду, але в судове не з`явився, заперечень не надав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. У зв`язку з наведеним суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, проти чого позивач не заперечує. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕЕ №\~445638 позивачці [PERSON] як спадкоємцю, що прийняв спадщину, з 27 березня 1984 року належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з довідкою відділу ЦНАП виконкому Любомльської міської ради від 31 серпня 2021 року №\~3392 за вищевказаною адресою зареєстровані позивачка і відповідач, а також невістка позивачки і троє онуків. З постанов судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 червня 2019 року, 30 жовтня 2020 року, 05 лютого та 12 березня 2021 року вбачається, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.1732 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї щодо своєї дружини [PERSON] . Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 06 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до рішення Любомльського районного суду Волинської області від 07 березня 2019 року щодо [PERSON] було видано обмежувальний припис строком у 6 місяців із забороною перебування та наближення до місця спільного проживання з [PERSON] та спільними дітьми по [ADDRESS] . Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. … Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частинами 4 та 5 ст.9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У частинах 1 та 3 ст.156 ЖК України встановлено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно із ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, по справі встановлено, що відповідач проживає в належному позивачці будинку на правах члена сім`ї. Протягом кількох років він систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим спільне з ним проживання. Незважаючи на застосування адміністративних заходів запобігання аж до видачі обмежувального припису, своєї поведінки відповідач не змінив і такі заходи виявились безрезультатними, про що свідчить вже сам факт звернення його матері до суду з позовом про виселення. Отже, зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав та мотивів вважає заявлені вимоги доведеними, обґрунтованими і законними, через що позов підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст.142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved