Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок, зазначений у технічній документації літ. "В", який складається з: житлової кімнати площею 20,0 кв.м., кухні площею 11,7 кв.м., тамбура площею 2,1 кв.м., загальною площею 33,8 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м. та господарських споруд: літня кухня під літ. "З", сараї під літ. "Д", "Е", вбиральні під літ. "Г", огорожа N° 3, розташованих на земельній ділянці площею 268 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та встановити порядок виконання рішення, яким, після набрання рішенням законної сили та присвоєння виконавчою владою об`єкту спадщини нової адреси, рішення підлягає державній реєстрації в установленому законом порядку за новою адресою. В обґрунтування вимог посилалася на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку літ. "В", що складає 13\\100 частини домоволодіння [ADDRESS] з господарськими спорудами: літньою кухнею під літ. "З", сараями під літ. "Д", "Е", вбиральнею під літ. "Г", огорожею № 3, що знаходиться по [ADDRESS] та розташованих і земельній ділянці площею 268 кв.м. Право власності набуте спадкодавцем на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 22.11.2011 року, що набрало законної сили та за життя спадкодавця не зареєстровано установленому законом порядку. Спадщина позивачкою прийнята в установленому законом порядку, Суворовською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 734\\2016 року. Позивачка є донькою померлої та єдиною спадкоємицею першої черги на майно, відкрите після її смерті. Серед інших спадкоємців - [PERSON] , яка також є рідною донькою померлої і яка відмовилася від спадку на користь позивачки. Постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори в м.Одесі Бойченко О.Є. від 18.10.2021 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після померлої [INFO] [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.11.2011 року, яке набрало законної сили, встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] перебувало у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 07.12.2006 року КП " ОМБТІ та РОН" склав висновок про розподіл домоволодіння в натурі між двома співвласниками - [PERSON] та [PERSON] . На підставі цього висновку було винесено розпорядження № 2р від 09.01.2007 року, яким затверджено проект розподілу домоволодіння [ADDRESS] на два самостійних. За цим розпорядженням утворено домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке на цей час згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] , а також домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстровано за [PERSON] . Цим розпорядженням не вирішено питання про утворення в результаті поділу ще третього окремого домоволодіння, яке входило до складу усього домоволодіння [ADDRESS] (у частці 13/100), яке є предметом даного судового спору. Зокрема не вирішено питання щодо присвоєння цьому об`єкту окремої адреси. За життя померла не зареєструвала рішення Апеляційного суду Одеської області 2.11.2011 року у встановленому законом порядку. Вище перелічені обставини унеможливлюють отримання свідоцтва про право власності за законом в органах нотаріату, тому право підлягає захисту виключно у судовому порядку. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивачки звернулася до суду з заявою про розгляд справу у її відсутність (а.с.100). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, представник відповідача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову та просив розглядати справу у його відсутність (а.с.47). Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що, Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10.03.2011 року, позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради, [PERSON] , третя особа: [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння за [ADDRESS] на земельній ділянці площею 268 кв. м., яке складається із житлового будинку позначеного по плану під Літ «В», господарських споруд: літньої кухні під Літ «З», сараїв під Літ «Д, Е», вбиральні під Літ «Г», № 3-6-7 огородження згідно Технічного паспорту виданого Комунальним підприємством «ОМБТІ та РОН»14 серпня 2008 року, у порядку спадкування за Заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на грошові вклади з нарахованими відсотками, які знаходяться на рахунках Одеського відділення Відкритого Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії № 7860/022 р/р № 590 -на суму 0 гривень 41 коп.; р/р № [NUMBER] -на суму 3 872 гривні 60 копійок (три тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 60 коп.) у порядку спадкування за Заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 175 гривень 50 копійок, суму витрат з інформаційно -технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 125 гривень 00 копійок, а всього суму судових витрат у розмірі 300 гривень 50 копійок. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] відмовлено (а.с.12-15). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.11.2011 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 10.03.2011 року змінено, викладено його резолютивну частину у новій редакції. Позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради, [PERSON] , третя особа: [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок літ. «В», що складає 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] з господарськими спорудами: літньої кухні під Літ «З», сараїв під Літ «Д, Е», вбиральні під Літ «Г», № 3. Визнано за [PERSON] право власності на грошові вклади з нарахованими відсотками, які знаходяться на рахунках Одеського відділення Відкритого Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філії № 7860/022 р/р № 590 -на суму 0 гривень 41 коп.; р/р № [NUMBER] -на суму 3 872 гривні 60 копійок (три тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 60 коп.) у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У задоволенні вимог [PERSON] про визнання факту належності заповіту відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 175 гривень 50 копійок, суму витрат з інформаційно -технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 125 гривень 00 копійок, а всього суму судових витрат у розмірі 300 гривень 50 копійок. (а.с.16-17). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.08.2012 року, касаційні скарги [PERSON] , [PERSON] відхилені. Рішення Апеляційного суду Одеської області від 22.11.2011 року залишено без змін (а.с.18-19). Таким чином, судом встановлено про те, що за [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок літ. «В», що складає 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] з господарськими спорудами: літньої кухні під Літ «З», сараїв під Літ «Д, Е», вбиральні під Літ «Г», № 3. [INFO] , [PERSON] померла, про що Відділом РАЦС у м.Одесі Одеського міського управління юстиції зроблено відпоідний актовий запис №2540 від 07.03.2016 року (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок літ. «В», що складає 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] з господарськими спорудами: літньої кухні під Літ «З», сараїв під Літ «Д, Е», вбиральні під Літ «Г», № 3. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її доньки - [PERSON] та [PERSON] (а.с.11,59) 30.08.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Четвертої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері (а.с.54), [PERSON] відмовилася від належної її частини спадкового майна після смерті матері (а.с.53). Постановою державного нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є. від 18.10.2021 року, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/100 часток домоволодіння, що знаходиться [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] 1938 р.н., оскільки державна реєстрація права власності на 13/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня (а.с.9). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації. В Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). В п. 6 цього ж Пленуму зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна». При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на зазначене, позивачка [PERSON] має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її матері [PERSON] , однак через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку. Враховуючи те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого права власності [PERSON] на нерухоме майно унеможливлює спадкоємцю оформити свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ч.4,5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Виходячи зі змісту позовних вимог, позивачка просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок, зазначений у технічній документації літ. "В", який складається з: житлової кімнати площею 20,0 кв.м., кухні площею 11,7 кв.м., тамбура площею 2,1 кв.м., загальною площею 33,8 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м. та господарських споруд: літня кухня під літ. "З", сараї під літ. "Д", "Е", вбиральні під літ. "Г", огорожа № 3, розташованих на земельній ділянці площею 268 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та встановити порядок виконання рішення, яким, після набрання рішенням законної сили та присвоєння виконавчою владою об`єкту спадщини нової адреси, рішення підлягає державній реєстрації в установленому законом порядку за новою адресою. Однак, вказані позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки за [PERSON] , яка померла [INFO] визнано право власності на житловий будинок літ. «В», що складає 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] з господарськими спорудами: літньої кухні під Літ «З», сараїв під Літ «Д, Е», вбиральні під Літ «Г», № 3, тому саме це майно є спадковим та саме на це майно необхідно визнати право власності за позивачкою. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, встановлення порядку виконання рішення підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial