Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

27 лютого 2020 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Сторонам належать рівні частки по 1/2 кожному. Між сторонами тривалий проміжок часу склався порядок користування цим будинком, який фактично розділений на дві окремі квартири. Посилаючись на вищевикладене, а також положення ч.4 ст.357 ЦК України, позивач просить суд припинити режим спільної часткової власності позивача на 1/2 вказаного будинку шляхом виділення в натурі у його власність частки згідно варіанту розподілу та висновку судової будівельно-технічної експертизи. Позивач в судове засідання не прибув, але його представник у письмовій заяві позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Просив виділити йому частку згідно ІІ варіанту поділу будинку, позначену синім кольором. Відповідач у судове засідання не прибув, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача у письмовому клопотанні просив суд відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Суд відмовляє у задоволенні цього клопотання, оскільки судовий розгляд неодноразово (04 травня 2022 року, 16 червня 2022 року) відкладався за клопотанням представника відповідача, а його повторна неявка у судове засідання є підставою для застосування судом положень ч.4 ст.223 ЦПК України, які вказують, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву та повторно не з`явився у судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Сторонам належать рівні частки по 1/2 кожному (а.с.4, 5). Сторони є рідним братом та сестрою. Зі змісту позову слідує, що між сторонами тривалий час існує спір стосовно порядку користування належними їм частками у будинку, у зв`язку з цим позивач просить суд поділити будинок в натурі. Надаючи свою оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Правовий режим спільної часткової власності визначено\~главою 26 ЦК України. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з наведених положень закону, учасники права спільної часткової власності мають рівні права в здійсненні права власності на належну їм частку відповідно до її розміру, однак визначальним є технічна можливість такого поділу в натурі. Згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 N 55Ю, зокрема пунктів 1.2, 2.1, 2.4 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Як роз`яснено в п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В даному випадку за ініціативою позивача судом було призначено судову будівельно-технічну та оціночну будівельну експертизу, в якій судовий експерт запропоновував два варіанти поділу будинку та земельної ділянки, обидва з яких передбачають відхилення від ідеальних часток. Підсумовуючи вищевикладене, а також зважаючи на порядок користування спільним майном, який фактично склався між сторонами, суд вважає за необхідне виділити обом сторонам їх частки у спірному будинку відповідно до варіанту №2, запропонованого судовим експертом, адже такий варіант поділу буде відповідати інтересам обох сторін. Також на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 840,80 грн., витрат на проведення судової експертизи у розмірі 7\~845,12 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved