Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав, яку обґрунтовує тим, що 30 травня 2018 року між ним, [PERSON] , та [PERSON] був укладений шлюб. Протягом періоду проживання стосунки з дружиною розладилися з причин вживання нею спиртних напоїв, перебуванні в алкогольному стані, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен живе окремим життям та своїми інтересами. З січня 2020 року відповідачка покинула сім`ю, залишивши їх спільну доньку [PERSON] , [INFO] , на його утриманні. Місце її перебування з січня 2020 року не відоме, на зв`язок вона не виходить. 05 листопада 2021 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у справі №191/1113/21 ухвалив заочне рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Він із донькою постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, яка належить на праві власності його батькові. Житлово-побутові умови проживання сім`ї задовільні. Мати від виховання дитини самоусунулась, навчанням та життям доньки не цікавиться. Донька є вихованкою молодшої дошкільної групи Синельниківського ліцею №7 Синельниківської міської ради. Дитина перебуває на обліку у сімейного лікаря [PERSON] , яка підтверджує, що догляд за дитиною здійснює він. Як йому стало відомо, рішенням Тернівського районного суду м.Кривий Ріг у справі №215/3117/16-ц [PERSON] раніше позбавляли батьківських прав. Просить ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також доповнив позовні вимоги та просив вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надала. Представник третьої особи Сітало Н.М. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та проти заочного рішення не заперечувала. У зв`язку з тим, що позивач не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2021 року, яке набрало законної сили 07 грудня 2021 року, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 30 травня 2018 року Синельниківським міськрайонним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за №71, розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 червня 2017 року, [PERSON] народилася [INFO] в м.Синельникове Дніпропетровської області та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою Синельниківського ліцею № 7 Синельниківської міської ради №30 від 25 квітня 2022 року мати вихованки дошкільної групи Синельниківського ліцею № 7 Синельниківської міської ради [PERSON] , [INFO] , впродовж 2021-2022 навчального року (період, коли дитина відвідувала молодшу дошкільну групу) не брала участі в освітньому процесі, не спілкувалася з вихователем з приводу навчання та виховання, не відвідувала батьківські збори, не долучалася до заходів закладу. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Синельниківський центр первинної медико-санітарної допомоги Синельниківської міської ради» від 25 квітня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у сімейного лікаря [PERSON] . Догляд за дитиною здійснюється батьком - [PERSON] . За останні 2-3 роки мати ніколи не з`являлася на медичний огляд. Згідно з характеристикою СМКП «ЖЕК-2» №270 від 22 квітня 2022 року [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] з 2017 року, характеризується з позитивної сторони. Відповідно до рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Над дитиною встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] , а також стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів їх заробітку щомісячно з кожного на користь опікуна до досягнення дитиною повноліття. Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 26 квітня 2022 року, де проживають [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного розвитку, проживання та виховання, дитина перебуває на утриманні батька. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 174/0/8-22 від 11 липня 2022 року затверджено висновок, відповідно до якого органом опіки та піклування виконавчого комітету Синельниківської міської ради вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до відповіді Синельниківського РУП ГУПН в Дніпропетровській області №49/13-5554 від 07 липня 2022 року проведеними заходами встановити місце перебування [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , не виявилось можливим. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з п.2,3 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не виявляють щодо дитини батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною. Відповідно до п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 20.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьків обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав судом на вимогу позивача або за власною ініціативою може бути вирішено питання про стягнення аліментів на дитину. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов`язками по відношенню до своєї доньки, зокрема, не цікавиться щоденним життям дитини, її вихованням, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не займається її матеріальним забезпеченням та взагалі зникла з місця проживання і її місце перебування невідоме. Таким чином, суд прийшов до переконання, що права малолітньої дитини [PERSON] на належне піклування з боку матері [PERSON] про фізичний і духовний розвиток дитини порушені. З наведених підстав суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] в частині про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . Судом було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не піклується про її матеріальне забезпечення, а тому, з урахуванням того, що з відповідача [PERSON] за рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року, на користь іншої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відносно якої останню також позбавлено батьківських прав, стягуються аліменти до досягнення дитиною повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 970,00 грн., адже відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачем при зверненні до суду недоплачений судовий збір у розмірі в розмірі 22,40 грн., то з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути вищевказану суму. Також, якщо, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що [PERSON] звільнено від сплати судового збору в частині стягнення аліментів, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved