Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Сумської області Закорка В.В. перебуває виконавче провадження №68075302 відкрите на підставі виконавчого напису № 19198 вчиненого 25.11.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500619712 від 22.09.2017 року у розмірі 23 480,43 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.06.2021 року по 23.09.2021 року. Позивач вважає, що вчинення виконавчого напису здійснено з порушенням чинного законодавства, а саме з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, провадження щодо виконання зазначеного виконавчого напису є неправомірним, а тому такий виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Також зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушення ст.\~88\~ЗУ "Про\~нотаріат" відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Заборгованість зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Про існування кредитного договору з АТ "Альфа-Банк" позивачу не відомо, жодних правовідносин з цією установою в неї не було і не має. 21 лютого 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 04 травня 2022 року ухвалою суду вжиті заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі указаного виконавчого напису. 04 липня 2022 року ухвалою Роменського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином. У позовній заяві, просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 08.06.2022 року надала до суду письмові пояснення, в яких просила відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у письмових поясненнях, та заперечувала щодо розміру витрат на правову допомогу, просила відмовити у їх стягненні або зменшити їх розмір. В обґрунтування своїх письмових пояснень представник відповідача зазначила, що позивачем не надано суду жодного доказу у підтвердження відсутності в останнього заборгованості перед відповідачем, не спростовано суму боргу за виконавчим листом. Вказує на той факт, що безспірність заборгованості при вчиненні виконавчого напису встановлюється нотаріусом на підставі поданих стягувачем документів. Посилання позивача на те, що приватному нотаріусу не було надано всіх необхідних документів являються тільки припущеннями позивача та не підтверджується жодним доказом. Крім цього, зазначає про те, що посилання позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року не підлягає до застосування, оскільки жодним чином не обмежує нотаріуса у праві вчинення виконавчого напису у випадку наявності достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Також просила справу розглянути без участі їх представника. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до такого висновку. 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 19198, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» боргу у розмірі 23 4808,43 грн. за період з 06.06.2021 року по 23.09.2021 року за кредитним договором № 500619712 від 22.09.2017 року укладеного з АТ «Альфа-Банк». Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, так як приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., на його думку, не мав права його вчиняти, а також зазначає про те, що вона не укладала кредитних договорі зі стягувачем. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неправомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса, які регулюються спеціальним законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 19 ст.\~34\~Закону України\~«Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14\~цього Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до ст.\~87\~Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). У відповідності з наведеними нормами, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з ст.\~88\~Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачом та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Аналізуючи наведені вище норми права, суд прийшов наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачом. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачом документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачом документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачом. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачом відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст. 50, 87, 88\~Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного, тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису, а тому суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачом документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88\~Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Таким чином, обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором чи існування самого кредитного договору, покладено саме на боржника, який в даному випадку є позивачем по справі. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти до висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Повертаючись до матеріалів справи, суд зазначає, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалася виключно на відсутність документів, на підставі яких могла виникнути заборгованість, та які могли б підтверджувати її розмір, на не направлення їй письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором та відсутність будь яких кредитних відносин зі стягувачем. Згідно з ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). З урахуванням наведених вище цивільних процесуальних норм, суд зазначає, що саме на [PERSON] , як позивача у справі та особу, яка стверджує про порушення відповідачем її прав, має довести ту обставину, на яку вона посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог. Відтак, суд прийшов до висновку про те, що позивачем не доведено обставини на спростування не існування жодних кредитних відносин зі стягувачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи, що інші позовні вимоги є похідними від позовних вимог про\~\~визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в задоволенні яких судом було відмовлено, а відтак не підлягають задоволенню. На підставі наведено в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed