Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про захист гідності, честі, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що вона працює вчителем української мови та літератури Чумаківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. У соціальні мережі «Facebook» на сторінці «[INFO]» (на російській мові) посилання на сторінку- [INFO] в публікації [INFO] року в коментарях під публікацією відповідачем (автор на російській мові - [PERSON] ) надруковані образи в її адресу, що не відповідають дійсності, зачіпають її честь, гідність, ділову репутацію. В даних коментарях йдеться про те, що відповідач [PERSON] висловлює вирази образливі, недостовірну інформацію образивши її, принизивши її ділову репутацію, наступного змісту (текст): "[INFO]!" Позивач зазначає, що усі наведені в позовній заяві відомості не відповідають дійсності, зачіпають її честь, гідність, ділову репутацію в громадській думці і в очах користувачів соціальної мережі «Facebook», оскільки серед них є її учні, батьки дітей, колеги, а також невизначене коло осіб, які могли прочитати образи в її адресу. У неї є певне коло родичів, знайомих, колег, думка яких їй не байдужа. Після чого вона знаходиться у стані морального пригнічення і дискомфорту. Усе це викладено доказами, а саме скріншотами, які вона оскаржує в суді. У результаті протиправних дій відповідача різко погіршився стан її здоров`я. Довелося звертатися до лікаря. Головні та серцеві болі не проходять з цього часу. І все це почалося після публікації [PERSON] в соціальній мережі «Facebook». Через дії відповідача страждає не лише вона, а й її родина, члени якої постійно переживають за її здоров`я, вони також вимушені виправдовуватися, давати пояснення сусідам і знайомим про те, що викладені в соціальній мережі «Facebook» не відповідають дійсності. Моральна атмосфера серед колег, друзів після таких висловлювань відповідача в її бік погіршилась. Розмір її моральної шкоди безмежний, але якщо навести його в грошовому виразі, то він має компенсувати хоча б витрати, пов`язані з відновленням її здоров`я, відпочинком від усього, що сталося з нею. Позивач зазначає, що з вини відповідача порушено її особисті немайнові права, заплямована її честь, гідність та ділова репутація, їй заподіяно моральної шкоди. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок порушення її особистого немайнового права їй завдано моральної шкоди в сумі 5000,00, яка шкода підлягає відшкодуванню, що передбачено ст. 280 ЦК України. Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є позивачем у справі, працює вчителем української мови та літератури Чумаківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с.13-14). У соціальні мережі «Facebook» на сторінці « [PERSON] » (на російській мові) посилання на сторінку- [INFO] в публікації [INFO] року в коментарях під публікацією відповідачем (автор на російській мові - [PERSON] ) надруковані образи в її адресу, що не відповідають дійсності, зачіпають її честь, гідність, ділову репутацію. В даних коментарях йдеться про те, що відповідач [PERSON] висловлює вирази образливі, недостовірну інформацію образивши її, принизивши її ділову репутацію, наступного змісту (текст): "[INFO]" Вищевикладені обставини підтверджуються доданими доказами, а саме скріншотами, які позивач оскаржує в суді (а.с.17-21). У результаті протиправних дій відповідача стан здоров`я позивача погіршився. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до лікаря (а.с.22-23). Як зазначає позивач, головні та серцеві болі не проходять з цього часу, після вищевказаної публікації [PERSON] .. Позивачем долучено до матеріалів справи характеристику діяльності учителя української мови та літератури Чумаківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] , де зазначено, що вона відповідає займаній посаді (а.с.15), а також атестаційний лист від 25.03.2019, де зазначено, що позивачу присвоєно кваліфікаційну категорію "спеціаліст вищої категорії" (а.с.16). Отже, з вини відповідача порушено її особисті немайнові права, заплямована її честь, гідність та ділова репутація, їй заподіяно моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ратифікованою Україною, Законом України № 475/97 ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначені її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи. В силу ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист трава спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Зі змістом ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Зі змістом ст.302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Тобто, перед тим як поширити не підтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів, щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав, свобод і законних інтересів. Пленум Верховного Суду України в пунктах 1,19 постанова від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 17.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4, п.5 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також, на спростування цієї інформації. Відповідно до п. 15, п. 21 вказаної постанови при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Однією із складових правопорушення наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Під поширення інформації слід розуміти опублікування їх у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно ч. 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до положень ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч.4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. За ч.6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. За ч. 7 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року №1 зазначено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У пункті 25 Пленум Верховного Суду зазначено, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Разом з тим, поширена відповідачем інформація не є оціночним судженням в розуміння ст. 30 Закону України "Про інформацію", оскільки не є вираженням суб`єктивної думки та не містить у собі винятково оціночні судження, не є такою, де використовуються мовні засоби, зокрема гіперболи, алегорії, сатири, а навпаки містить фактичні твердження. Інформація поширена щодо позивача відповідачем: по-перше, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ним загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, та такою, що порушує немайнові права позивача; по-друге, не є оціночним судженням, а обов`язок її доказування покладається на відповідача. Позивач вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо неї завдало шкоди немайновим інтересам останньої, порушивши її гідність, честь та ділову репутацію, а тому відповідач зобов`язаний таку інформацію спростувати, шляхом розміщення на його особистій сторінці в соціальній мережі «Facebook» тексту судового рішення, а також інформації, що спростовує статтю від 01.04.2022 в такому ж самому об`ємі та таким же самим видом та розміром шрифту і не видаляти протягом року з моменту ухвалення рішення. Крім того, судом встановлено, що позивачеві [PERSON] внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню , що передбачено ст. 280 ЦК України. Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року №1, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За викладених обставин, ураховуючи зниження ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, який зазнав змін внаслідок поширення щодо позивача недостовірної інформації, що є предметом позову, а також погіршення стану здоров`я позивача, що сталося внаслідок протиправних дій відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі сплаченого нею судового збору . На підставі викладеного та

Outcome: approved