Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури, в інтересах територіальної громади в особі Старокотянтинівської міської ради Хмельницької області звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] , ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОЛІССЯ», в якому просить: - визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08 травня 2019 року № 22-3719-СГ, яким затверджено документацію із землеустрою та надано у власність [PERSON] , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,9614 га (кадастровий номер 6824280700:08:004:0026), що знаходиться за межами населених пунктів ( на території) Березненської сільської ради Старкостянтинівського району Хмельницької області. - витребувати у [PERSON] , та ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОЛІССЯ», на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області вказану земельну ділянку; - стягнути з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір у розмірі 6810 грн., сплачений за пред`явлення позову та 1135 грн за подання заяви про забезпечення позову. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] не мав законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки він вже раніше таким правом скористався і отримав у власність земельну ділянку такого ж виду в межах норм безоплатної приватизації площею 1,98 га (кадастровий номер 6824287300:03:004:0199 на території Самчинецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК№ 290907 від 24 січня 2012 року. На підставі договору від 22 оренди землі від 16 липня 2019 року [PERSON] передав у користування земельну ділянку кадастровий номер 6824280700:08:004:0026. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2022 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор Баклан Г.В. позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явися, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності, позов визнає. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду направив відзив у якому просить відмовити у задоволенні позову в частині вимоги про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08 травня 2019 року № 22-3719-СГ, посилаючись на те, що у своїх заявах [PERSON] стверджував, що своїм правом на безоплатну приватизацію земельних ділянок не скористався, ввівши тим самим ГУ Держгеокадастру в оману. Крім того, такої підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою\~ст.118 ЗК України\~не передбачено. Відповідач ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОЛІССЯ», в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом об`єктивно встановлено, що згідно поданої заяви [PERSON] 24 квітня 2019 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,9614 га, кадастровий номер 6824280700:08:004:0026, що знаходиться за межами населених пунктів ( на території) Березненської сільської ради Старкостянтинівського району Хмельницької області з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08 травня 2019 року № 22-3719-СГ, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів ( на території) Березненської сільської ради Старкостянтинівського району Хмельницької області площею 1,9614 га, кадастровий номер 6824280700:08:004:0026 [PERSON] та надано її у власність. Право власності на ділянку зареєстровано відповідачем [PERSON] 11 червня 2019 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.12). В той же час, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК№ 290907 від 24 січня 2012 року [PERSON] на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 20 січня 2011 року отримав у власність земельну ділянку площею 1,9800 га (кадастровий номер 6824287300:03:004:0199 на території Самчинецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вказана земельну ділянка зареєстрована за [PERSON] 03 жовтня 2018 року. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання земельної ділянки площею 1,9614 га (кадастровий номер 6824280700:08:004:0026), що знаходиться за межами населених пунктів ( на території) Березненської сільської ради Старкостянтинівського району Хмельницької області уже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистої селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Як вбачається із долученої до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] будучи власником спірної земельної ділянки на підставі договору оренди від 16 липня 2019 року передав у користування земельну ділянку площею 1,9614 га кадастровий номер 6824280700:08:004:0026 ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОЛІССЯ» строком на 10 років. Статтями 13,14\~Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної власності. Прийняття рішення про передачу земель державної власності в приватну власність із земель державної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статтіт14,19 Конституції України). Відповідно до ч. 3 ст.116\~ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~121\~Земельного кодексу\~України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Крім того, як вказала Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 24.04.2019 по справі № 525/1225/15-ц, з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону № 973-IV, статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. За таких обставин, реалізація повноважень Головного управління Держгеокадастру має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України). При цьому, згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Водночас, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №290907 від 24.01.2012 отримав у приватну власність (право власності зареєстровано 02.10.2015) земельну ділянку площею 1,98 га (кадастровий номер 6824287300:03:004:0199) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Самчинецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при отриманні земельної ділянки загальною площею 1,9614 та (кадастровий номер 6824280700:08:004:0026), що знаходиться за межами населених пунктів (на території) Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області не вказав, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і зазначена земельна ділянка вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання (вдруге) [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем земельної ділянки, а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою державної власності - ГУ Держгеокадастру у Хмельницької області. При цьому суд ураховує, що маючи відповідно до ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 15, ст.ст. 30, 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доступ до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру службові особи ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області зобов`язані були перевірити наявність у [PERSON] у власності земельної ділянки даного виду цільового призначення та площі, раніше набутої в порядку безоплатної приватизації, однак цього не зробили. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обгрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушення закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до ч. 2 ст.\~19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення відповідного органу. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст. 21 ЦК України). У пункті 11 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №\~7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. П. (г) ч.3 ст.152\~ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У зв`язку із тим, що\~ [PERSON] зловживаючи своїм правом, набув спірну земельну ділянку у власність, отримавши незаконні переваги порівняно з іншими громадянами, чим порушено суспільний інтерес на законність у цій сфері, оскільки кожен громадянин має право лише одноразово використати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для певної категорії потреб, а тому наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08 травня 2019 року №22-3719-СГ, яким затверджено документацію із землеустрою, підлягає скасуванню. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-ІХ від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, розділ X Земельного кодексу України «Перехідні положення» доповнено п. 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) \~ \~ \~ \~що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) \~ \~ \~ \~оборони; в) \~ \~ \~ \~природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) \~ \~ \~ \~зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) \~ \~ \~ \~під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) \~ \~ \~ \~визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Відповідно до пп. 4 п. «а» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: звернення до суду про визнання незаконними актів органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 4 ст. 71 вищезгаданого Закону органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування. За результатом децентралізації, визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Хмельницької області, згідно якого територія Березненської сільської ради увійшла до складу Старокостянтинівської територіальної громади Хмельницького району. З огляду на викладене, позивачем у вказаному випадку згідно чинного законодавства мала б бути Старокостянтинівська міська рада Хмельницького району, на території якої розташована спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення, та яка згідно чинного законодавства наділена повноваженнями звертатися до суду на захист інтересів держави у спірних правовідносинах. Однак, Старокостянтинівська міська рада Хмельницького району відмовилась самостійно вживати заходи щодо повернення земельної ділянки, а тому прокурором обґрунтовано пред`явлено позов в інтересах держави. Повернення у комунальну власність територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району незаконно приватизованої земельної ділянки \~ \~ \~ \~сприятиме реалізації зазначених конституційних положень є умовою позбавлення безпідставних переваг [PERSON] та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу, що становить державний інтерес (вказане цілком узгоджується із правовою позицією ЄСПЛ, п.п. 70-71 рішення від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», п. 54 рішення від 02.11.2004 у справі «Трегубенко проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендар земельної ділянки безумовно є її володільцем, а відтак безпосередньо порушує права дійсного її власника. Судом встановлено, що [PERSON] незаконно отримав земельну ділянку з кадастровим номером 6824280700:08:004:0026 та передав її у користування ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОЛІССЯ» строком на 10 років. Тому при встановленні підстав для витребування земельної ділянки [PERSON] , наявні також підстави для її витребування від особи, якій вона передана в оренду - ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОЛІССЯ»), яке є незаконний володільцем. Правовою підставою для такого витребування у орендаря є ч. 1 ст. 387 ЦІ України, яка визначає таке право власника на витребування свого майна від будь якого незаконного володільця, окрім добросовісного набувача. Закон, за наявності визначених ст. ст. 387, 388 ЦК умов, не обмежус абсолютне право власника на витребування належного йому майна із незаконною володіння, зокрема чинністю/нечинністю договорів чи інших правочинів стороною яких не є власник. Витребування спірної земельної ділянки лише у [PERSON] не призведе до припинення незаконного володіння цією ділянкою ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОЛІССЯ» та її повернення у фактичне володіння Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району, оскільки не буде ефективним та достатнім способом захисту. Окрім того,\~відповідно до\~п.\~4\~ч.\~1\~ст.\~З,\~абз.\~2\~ч.\~З ст.\~31-1\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (дал: - Закон) проведення реєстраційних дій з метою виконання рішення суду пре витребування земельної ділянки має здійснюватись у порядку передбаченому цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. У Державному реєстрі прав наявним залишатиметься запис про зареєстроване право оренди земельної ділянки, до складу якої входить спірна земельна ділянка, що вказує на суперечність із дійсними правами на спірну земельну ділянку недостовірність відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно. Враховуючи викладене, після формування у Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки на підставі рішення суду про її витребування і незаконного володіння добросовісного набувача, державний реєстратор речових прав не матиме правових підстав здійснити державну реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку за державою, а на підставі п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону буде зобов`язаний винести рішення про відмову у державній реєстрації, що зумовить неможливість виконання рішення суду про витребування земельної ділянки. Окрім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст.27 Закону державна реєстрація прав власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності н об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, ш набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності т інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 9. ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстраціє речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз. 1 п. 67 Порядку державно реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, рішення суду пре витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є підставою для проведення у Державному реєстрі речових прав державної реєстрації прав власності на нерухоме майно за належним власником. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141\~ЦПК України (сплачений судовий збір за подання позову; сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову пропорційно з кожного з відповідачів у рівних частках). Ухвалою Старокостянинівського районного суду від 04 січня 2022 року застосовано заходи забезпечення позову, які відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved