Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить в порядку поділу майна стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину вартості автомобіля марки AUDI, модель 100, 1992 року випуску, з об`ємом двигу на 2598 см. куб. та понесені нею судові витрати по справі. У поданій заяві позивачка посилається на те, що з 07 листопада 2015 рокувона одружилася з [PERSON] 25 квітня 2017 року від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] 03 вересня 2020 року позивачка подала до Кременецького районного суду позов про розірвання шлюбу, а також заяву про стягнення аліментів на утримання дитини. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами за спільні кошти придбано автомобіль марки AUDI, модель 100, 1992 року випуску, синього кольору, об`єм двигуна 2598 см.куб. Вказаний автомобіль ними придбано згідно з договором купівлі-продажу № 6143/2020/1921920, що укладений 07 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , та зареєстровано право власності за відповідачем. На час придбання вказаного транспортного засобу позивачка була працевлаштована, працювала і отримувала дохід у вигляді заробітної плати. Після припинення з відповідачем шлюбних відносин автомобіль залишився у користуванні відповідача. Однак у вересні 2020 року їй стало відомо, що [PERSON] продав вищевказаний автомобіль, без її на те згоди, щоб уникнути поділу майна подружжя, оскільки між нами склалися неприязні стосунки. Після звернення до Територіального сервісного центру МВС № 6143 позивачка з`ясувала, що 01 вересня 2020 року спільний автомобіль перереєстрований на нового власника, а саме на її свекруху [PERSON] .. Оскільки [PERSON] відчужено придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль, який належить до спільної сумісної власності подружжя, без її, як іншого із подружжя, згоди та не в інтересах сім`ї, тому позивачка просить стягнути із відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Сідорова І.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві. Окрім того, представник позивачки заявила клопотання про стягнення із відповідача на користь позивачки понесенні останньою витрати на правничу допомогу пов"язану із розглядом даної справи у розмірі 10 000 грн., докази понесення яких будуть надані суду в порядку ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник відповідача - адвокат Остапчук П.І. в судовому засіданні заперечив проти позову та пояснив, що спірний автомобіль було куплено за 50 500 грн., які були позичені. Так, в січні сторони вирішили купити автомобіль у зв`язку з чим відповідач 10 січня 2020 року позичив 1 500 доларів США у [PERSON] , а 500 доларів США, це кошти які відповідач заробив в Німечинні. Коли сімейні відносини у сторін з червня 2020 року стали погіршуватись вони вирішили продати спірний автомобіль і повернути суму позичених коштів. 01 вересня 2020 року спірний автомобіль відповідач продав і він на даний час зареєстрований за іншою особою. Позивачка не працювала і коштів на купівлю автомобіля у неї не було, так як після народження дочки [PERSON] вона перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю, пологами і по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років. Тому він був придбаний відповідачем за його власні кошти та кошти, які він позичив. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні даного позову за безпідставністю позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю відповідача. В кінці липня 2020 року сторони перестали разом проживати, а у вересні позивачка подала на розлучення. У 2020 році відповідач купив автомобіль за гроші, які позичав у [PERSON] , який на даний час є її зятем. Позичені гроші відповідач віддавав, коли сторони уже разом не проживали. Спірний автомобіль свідок купила за 1000 доларів США, оскільки відповідачу були потрібні гроші. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він позичив відповідачу гроші на купівлю автомобіля. Гроші сторони віддавали разом, про що була написана розписка. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 07 листопада 2015 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.11.2015 року. Із свідоцтва про народження слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] , є батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно договору купівлі продажу транспортного засобу № 6143/2020/1921920 від 07.02.2020, [PERSON] купив у [PERSON] транспортний засіб марки AUDI, модель 100, 1992 року випуску, синього кольору. Із довідки про доходи № 250 від 20.08.2020 слідує, що [PERSON] займає посаду діловода у Головному управлінні Національної поліції в Тернопільській області та її дохід за період з квітня 2020 по серпень 20202 включно становив 29 841 грн. 85 коп. Згідно повідомлення Територіального сервісного центру МВС № 6143 від 26 вересня 2020 року та інформації з сайту Міністерства внутрішніх справ України, 07.02.2020 за [PERSON] був зареєстрований автомобіль AUDI 100, 1992 року випуску, куз.№ [NUMBER] , об`єм двигуна 2598 см. куб., однак 01.09.2020 вказаний автомобіль перереєстрованого на нового власника - [PERSON] .. Із копії розписки від 01 вересня 2020 року слідує, що [PERSON] дано розписку про повернення йому [PERSON] 1500 доларів США, які він позичив у нього 10 січня 2020 для придбання автомобіля. Згідно повідомлення Територіального сервісного центру МВС № 6143 від 19 грудня 2020 року 01.09.2020 автомобіль марки AUDI 100, 1992 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що був зареєстрований за [PERSON] перереєстрований на іншу особу, вартість продажу 50500 грн. Згідно висновку експерта № 1124/21-22 від 17.03.2022, дійна ринкова вартість автомобіля марки AUDI, моделі 100, 1992 року випуску, об`єм двигуна 2598 см. куб., ідентифікаційний номер кузова № [NUMBER] , на час розгляду справи становить 81 438 грн. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. При ухваленні рішення суд приймає до уваги, те, що переоформлення автомобіля відбулося у період зареєстрованого шлюбу сторін, та позивачка згоди на переоформлення автомобіля на матір відповідача не надавала. Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем та його представником будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за особисті кошти відповідача суду не надано. При ухваленні рішення суд приймає до уваги, як реальну вартість спірного майна, експертний висновок № 1124/21-22 від 17.03.2022, згідно якого дійна ринкова вартість автомобіля марки AUDI, моделі 100, 1992 року випуску, об`єм двигуна 2598 см. куб., ідентифікаційний номер кузова № [NUMBER] , на час розгляду справи становить 81 438 грн.. Судом встановлено, що сторонами, за час шлюбу та спільністю участі їх коштами і працею ними придбано автомобіль марки AUDI, моделі 100, 1992 року випуску, об`єм двигуна 2598 см. куб., куз. № [NUMBER] , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини цього автомобіля, що становить суму в розмірі 40 719 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Із врахуванням наведеного суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь позивачки понесенні останньою судові витрати по справі, що складаються із сплаченого нею судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. та вартості експертизи в розмірі 4805 грн. 08 коп.. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі, про яке заявила представник позивачки - адвокат Сідорова І.А., слід призначити судове засідання на 15 серпня 2022 року о 12 годині 30 хвилин та надати позивачці [PERSON] або її представнику строк до 15 серпня 2022 року для поданя доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Outcome: approved