Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив суд: - визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] ; - вселити [PERSON] у квартири [ADDRESS] . Позивач надав заяву про слухання справи у його відсутінсть. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Третя особа у судовому засіданні у судовому засідання позов підтримала, просила його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11207692000, за умовами якого, [PERSON] було надано кредит (грошові кошти) в іноземній валютіу сумі 40 000,00 доларів США з відсотковою ставкою 11,6% річних, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним Кредитним договором був укладений Іпотечний Договір від 31.08.2007р., посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., за реєстровим номером 4199, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 12.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, 12.12.2011 року за реєстровим №5207-5208, згідно яких право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ». [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків не виконав. 15 серпня 2017 року Державним реєстратором Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Демченко Сергієм Олександровичем проведено державну реєстрації права власності на нерухоме майно, яким задоволено заяву ТОВ "Кей Колект" та здійснено перехід права власності на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання.. Вказані обставини встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2021 року (справа № 522/2944/19), яким у задоволенні позову [PERSON] до Державного реєстратора Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Демченко Сергія Олександровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», за участі третіх осіб Акціонерного товариства «УкрСиббанк», [PERSON] , [PERSON] , про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки та вселення, було відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В позовній заяві позивач посилається на те, що він зареєстрований та проживав в квартирі [ADDRESS] . Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивач зареєстрований у спірній квартирі, або проживає в ній. З наданого позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017 року за № 106410132 вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» З наведених підстав суд не знаходить підстав для визнання за [PERSON] право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] . Щодо вимог позивача про вселення в спірну квартир, то суд вважає, що позивач ні є власником спірної квартири, в ній не зареєстрований, а тому підстав для його вселення у суду н має. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. \~ \~ \~ \~Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. \~ \~ \~ \~Відмовляючи у задоволенні позову, суд також виходить з того, що позивачем не надано жодних доказів того, що його права порушені, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed