Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

02 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якому просить: 1) Поновити її на роботі у фізичної особи-підприємця [PERSON] на посаді продавця непродовольчих товарів у магазині «Кіт і Пес»; 2) Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; 3) Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 11 895, 00 грн.; 4) Стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 21 травня 2018 року між неб та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір № 2/2018 на невизначений строк, згідно якого позивач мала виконувати обов`язки продавця непродовольчих товарів з робочим графіком виконання робіт з 9-00 годин до 17-00 годин тиждень через тиждень. Починаючи з дня укладення договору позивач приступила до виконання обов`язків продавця непродовольчих товарів в магазині « [INFO] », що розташований за [ADDRESS] , підприємницьку діяльність з продажу непродовольчих товарів у якому проводить відповідач, але за вказівкою відповідача з робочим графіком з 9-00 годин до 19-00 годин чотири робочих дні та два вихідних. Розмір оплати праці позивача офіційно становив в різні періоди мінімальну заробітну плату. З якої відповідач сплачував необхідні податки та збори. За весь час роботи, будь-яких порушень трудової дисципліни позивач не допускала. 2 серпня 2021 року позивач, приступивши до виконання своїх посадових обов`язків, звернулася до відповідача з проханням надати їй довідку з місця роботи для подачі до жіночої консультації для оформлення декретної відпустки. Відповідач відмовила позивачу у видачі зазначеної довідки, пояснивши це небажанням сплачувати єдиний соціальний внесок за позивача під час її декретної відпустки та звернулася з вимогою до останньої про написання нею заяви про звільнення за власним бажанням. Коли позивач відмовилася звільнятися за власним бажанням, то відповідач в погрозливій формі попередила останню про те, що звільнить її по статі, а на кінець робочого дня 02.08.2021 відповідач особисто вручила позивачу трудову книжку на її ім`я із записом про її звільнення 31.07.2021 за п. 2 ст. 41 КЗпП України та розпорядженням № 15 від 27.07.2021 про припинення трудового договору з 31.07.2021 у зв`язку з втратою довіри, тобто розпорядження і запис в трудовій книжці зроблено заднім числом. Враховуючи незаконність звільнення позивача, з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, сума якого за період часу з 01.08.201 по 3.08.2021 складає 13 303. 25 грн. та моральну шкоду через незаконне звільнення, нервовий стрес та намагання захистити свої порушені права, яку позивач оцінює в сумі 11 895, 00 грн., що становить п`ять прожиткових мінімумів на одну особу. Також позичав очікує понести витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2021 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешку М.М. Ухвалою від 03 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору за подачу позову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Після усунення недоліків, ухвалою суду від 08 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначено на 04 листопада 2021 року. 08 жовтня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача - адвоката Якімова Віктора Анатолійовича про розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних заходів. Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року вказане клопотання судом задоволено. Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Якімова ВА. про витребування доказів від фізичної особи-підприємця [PERSON] та від приватного підприємства «ТЕХНО-КОБАЛЬТ». Судовий розгляд у справі відкладено на 06 грудня 2021 року. 23 листопада 2021 року на адресу суду надійшов лист від приватного підприємства «Техно-Кобальт» про неможливість виконання ухвали суду від 04.11.2021 про витребування доказів у зв`язку з тим, що програмне забезпечення (обладнання) пульта централізованої охорони ПП «Техно-Кобальт» технічно не забезпечує збереження архіву подій терміном більше двох місяців ( в окремих випадках до місяця), тому через відсутність інформації ПП «Техно-Кобальт» не може інформувати щодо періоду часу 02.08.21. 06 грудня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Кудлацької-Тишко Валентини Валентинівни про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона лише 06.12.2021 уклала угоду про надання правничої допомоги із відповідачем і їй необхідно час на подання відзиву на позовну заяву. За клопотанням представника відповідача, судовий розгляд у справі відкладено на 13 січня 2021 року. 24 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач [PERSON] працювала у фізичної особи-підприємця [PERSON] з 21 травня 2018 року на посаді продавця непродовольчих товарів. 21 травня 2018 року між сторонами було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Актом службового розслідування від 23 липня 2021 року встановлено факти грубого порушення Посадової інструкції продавцем непродовольчих товарів [PERSON] . Зокрема, в акті зазначено, що за результатами інвентаризації за період 08-23 липня 2021 року комісією виявлено зіпсований товар-корм для котів в кількості 23,8 кг., вартістю 928,20 грн., який став непридатним і не підлягав подальшій реалізації. Причинами непридатності вказаного корму було те, що він знаходився в розкритій фабричній упаковці, яка стояла на підлозі магазину «Кіт і Пес» по [ADDRESS] , біля вікна під прямими сонячними променями і впливом кисню та вологи, що є порушенням правил зберігання таких кормів зі сторони продавця непродовольчих товарів [PERSON] . Останній 23 липня 2021 року було запропоновано надати пояснення щодо виявлених порушень, але [PERSON] від їх надання відмовилася, про що було складено відповідний акт. Розпорядженням ФОП [PERSON] № 15 від 27 липня 2021 року [PERSON] звільнено з роботи 31.07.2021 у зв`язку з в втратою довіри згідно п.2 ст.41 КЗпП України. Жодної інформації щодо своєї вагітності позивач відповідачу не надавала. Щодо робочого графіку позивача, то відповдіно до п.4,5 трудового договору, час виконання робіт встановлено з 09.00 до 17.00 тиждень через тиждень. Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими 02 січня 2019 року, з якими [PERSON] ознайомлена, було встановлено, що початок робочого дня о 09..00, обідня перерва з 14.00 до 15.00, кінець робочого дня о 19.00 год. Трудовий договір № 2/2018 від 21 травня 2018 року, укладений між сторонами, не передбачав жодних відсотків з продажу. Відповідачем було дотримано вимоги нормативних актів щодо порядку виплати заробітної плати, тому твердження позивача про отримання нею заробітної плати як відсоток з продажу, не відповідає дійсності. Позивачем не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди, а наявні у неї хронічні захворювання, що яких позивач 03.08.2021 зверталася до сімейного лікаря, не пов`язані з її звільненням. Витрати на правничу допомогу є неспівмірними. 30.09.2021 за рішенням ОП [PERSON] здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Тому звільнення [PERSON] з посади продавця непродовольчих товарів у зв`язку з втратою довіри відбулося, на думку відповідача, з дотриманням вимог трудового законодавства і розпорядження ФОП [PERSON] № 15 від 27 липня 2021 року Про припинення трудового договору (контракту)» є законним та обґрунтованим. 24 грудня 2021 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Якімова Віктора Анатолійовича надійшла відповідь на відзив, у якому зазначено, що акт службового розслідування від 23 липня 2021 року станом на 02.08.2021 до відома позивача не доводився. В магазині «Кіт і Пес» в липня 2021 року працювало три продавці непродовольчих товарів і всі троє були відповідальними належне зберігання товару. Як стало відомо позивачу, інвентаризація проводилася наприкінці серпня 2021 року при звільненні з магазину продавця [PERSON] і з заробітної плати саме вказаної особи було утримано грошові кошти за зіпсований, зазначений у відзиві, товар. Інвентаризація і службове розслідування, на думку представника позивача, проведені не у відповідності до положень законодавства так як до складу робочої інвентаризаційної комісії не включаються матеріально відповідальні особи. [PERSON] , яка була включена до складу комісії з інвентаризації 23.07.2021 в магазині була відсутня, так як заступила на зміну з 24.07.2021. У відповіді на відзив представником позивача зроблено заяву про виклик свідка [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і фактично проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] . 13 січня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача - адвоката Кудлацької-Тишко В.В. про долучення доказів до справи. В судовому засіданні 13 січня 2022 року представник позивача - адвокат Якімов В.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. В судовому засіданні 13 січня 2022 року представник відповідача - адвокат Кудлацька-Тишко В.В. просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. За клопотанням представника позивача 13 січня 2022 року судовий розгляд у справі відкладено 03 лютого 2022 року у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про виклик в судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON] 20 січня 2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким, на думку відповідача, звільнення [PERSON] з посади продавця непродовольчих товарів у зв`язку з втратою довіри відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, тому розпорядження ФОП [PERSON] від 27 липня 2021 року № 15 «Про припинення трудового договору (контракту) є законним та обґрунтованим, а правові підстави для задоволення позову відсутні. Судовий розгляд у справі, призначений на 03 лютого 2022 року відкладено на 18 березня 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному. Через неявку сторін в судове засідання, призначене на 18 березня 2022 року, судовий розгляд у справі відкладено на 13 травня 2022 року. 11 травня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Якімова В.А. про відкладення розгляду справи у зв`язку з мобілізацією представника позивача до військової частини для несення служби, а позивач та заявлені свідки перебувають за межами України. За клопотанням представника позивача судовий розгляд у справі, призначений на 13 травня 2022 року відкладено на 24 червня 2022 року. 23 червня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Якімова В.А. про відкладення розгляду справи у зв`язку з мобілізацією представника позивача до військової частини для несення служби, а позивач та заявлені свідки перебувають за межами України. За клопотанням представника позивача судовий розгляд у справі, призначений на 24 червня 2022 року відкладено на 18 серпня 2022 року. 15 серпня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Якімова В.А. про відкладення розгляду справи у зв`язку з мобілізацією представника позивача до військової частини для несення служби, а позивач та заявлені свідки перебувають за межами України. 15 серпня 2022 року на адресу суду надійшла заява від позивача у справі [PERSON] про відкладення розгляду справи, який призначено на 18 серпня 2022 року у зв`язку з тим, що вона виїхала з дітьми у Закарпатську область, місто Ужгород, у зв`язку з веденням бойових дій на території Київської області. На даний час має труднощі з поверненням у Київську область, так як має малолітніх дітей і планує повернення на жовтень місяць. Інші особи в судове засідання, призначене судом на 18 серпня 2022 року на 14.00 год. сторони не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно. Приймаючи до уваги те, що представники сторін в судовому засіданні 13 січня 2022 року надали суду пояснення, в яких висловили свої позиції щодо вирішення позовних вимог, обмінялися заявами по суті (відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив), з урахуванням обмеженого строку розгляду даної категорії справ, можливістю позивача прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції або укладення угоди з іншим представником, суд вважає за можливе, з метою додержання розумних строків розгляду справи, ухвалити в судовому засіданні 18 серпня 2022 року рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Розпорядженням ФОП [PERSON] № 15 від 18 травня 2018 року [PERSON] прийнято на роботу з 21 травня 2018 року на посаду продавця непродовольчих товарів. 21 травня 2018 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір № 2/2018. Відповідно до даного договору, роботодавець оплачувати працю працівника у розмірі окладу 2 100, 00 грн. на місяць. 01 червня 2021 року між вказаними особами укладено доповнення до трудового договору № 02-2018, відповідно до якого, [PERSON] зобов`язується оплачувати працю [PERSON] у розмірі окладу 3 100, 00 на місяць. 21 травня 2018 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 31 грудня 2015 року ФОП [PERSON] затверджено посадову інструкцію продавця продовольчих товарів, з якою 21.05.2018 під підпис ознайомлено [PERSON] . Витягом з рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області встановлено режим роботи ФОП [PERSON] у магазині зоотоварів «Кіт і Пес» за адресою: [ADDRESS] , з 09-00 до 19-00, без перерви та вихідних. 02 січня 2019 року ФОП [PERSON] затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3.2 яких, початок робочого дня 09.00, обідня перерва з 14.00 до 15.00, кінець робочого 19.00.. На зворотній частині Правил міститься підпис [PERSON] . Наказом ФОП [PERSON] № 6 від 08.04.2021 «Про внесення змін до штатного розпису» з 01.06.2021, змінено посадовий оклад для продавця непродовольчих товарів з 3000,00 на 3100,00. 01.06.2021 ФОП « [PERSON] затверджено штат у кількості 7 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 21700,00 грн., відповідно до якого посадовий оклад продавця непродовольчих товарів становить 3100,00 грн. Відповідно до табеля робочого часу за липень 2021 року, продавець [PERSON] працювала по 9 годин з 01 по 04. та з 12 по 15, маючи 8 робочих днів та 7 вихідних днів. Фактично відпрацьовано 72 години. Відповідно до табеля робочого часу за липень 2021 року, продавець [PERSON] працювала 2,4-6,8-23 чисел, маючи 20 робочих днів та 37 вихідних днів. Фактично відпрацьовано 180 годин. Наказом ФОП [PERSON] № 15 від 23.07.2021 «Про проведення службового розслідування» створено комісію у складі голови комісії ФОП [PERSON] та члена комісії - продавця непродовольчих товарів [PERSON] та наказано комісії провести службове розслідування причин та встановлення винних осіб. Актом інвентаризації від 23 липня 2021 року, складеного за участі голови комісії ФОП [PERSON] та продавця непродовольчих товарів [PERSON] встановлено, що за період 08.07.2021 року по 23.07.2021 року комісіє виявлено зіпсований товар корм для котів «Муся мікс. (код 77208) в кількості 23,8 кг., вартістю 928,20 грн., який став непридатним і не підлягає подальшій реалізації. Зазначений корм для котів «Муся мікс» має неприємний запах і є цвілим. Причинами непридатності вказаного корму для котів є: «Знаходився в розкритій фабричній упаковці, яка стояла на підлозі магазину « [INFO] », який розташований за адресою: [ADDRESS] , біля вікна під прямими сонячними променями і впливом кисню та вологи на його вміст, що є порушенням правил зберігання таких кормів зі сторони продавця непродовольчих товарів [PERSON] 23.07.2021 ФОП [PERSON] та продавця непродовольчих товарів [PERSON] складено акт про відмову від надання пояснень, відповідно до якого запропоновано надати письмове пояснення продавцю непродовольчих товарів [PERSON] щодо виявлених порушень під час інвентаризації матеріальних цінностей за період 08.07.2021 року по 23.07.2021 року, що знаходяться в магазині « [INFO] », який розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 23 липня 2021 року. Від наданих пояснень [PERSON] відмовилася, нічим не мотивуючи свою відмову. 23.07.2021 ФОП [PERSON] та продавцем непродовольчих товарів [PERSON] за участю продавця непродовольчих товарів [PERSON] складено акт службового розслідування, згідно з яким встановлено факти грубого порушення Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 21.05.2018 року, посадової інструкції продавцем непродовольчих товарів [PERSON] . Відповідно до даного акту, продавець непродовольчих товарів [PERSON] не забезпечила зберігання довірених їх ФОП [PERSON] , матеріальних цінностей, а саме не дбайливо поставилася до переданих їй для зберігання матеріальних цінностей ФОП [PERSON] , не вжила заходів для відвернення шкоди, своєчасно не повідомила ФОП [PERSON] про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених їй матеріальних цінностей (п.1 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 21.05.2018 року), (абз.2, 7 р. ІІ Посадової інструкції), що в подальшому не дає можливості довірити їй роботу з матеріальними цінностями, тому слід застосувати до винного співробітника міру дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Вказаний акт не містить підпису [PERSON] 23.07.2021 ФОП [PERSON] та продавця непродовольчих товарів [PERSON] складено акт про відмову від надання пояснень, відповідно до якого запропоновано надати письмове пояснення продавцю непродовольчих товарів [PERSON] щодо виявлених порушень за результатами службового розслідування від 23.07.2021 року. Від наданих пояснень [PERSON] відмовилася, нічим не мотивуючи свою відмову. 24 липня 2021 року ФОП [PERSON] складено акт про списання запасів № 806, відповідно до якого списано відповдіно до якого списано три найменування корму для котів «Муся мікс», вагою 23,8 кг. на загальну суму 928,20 грн. 27 липня 2021 року ФОП [PERSON] складено розпорядження № 15 про припинення трудового договору (контракту) та про звільнення з 31 липня 2021 року [PERSON] з посади продавця непродовольчих товарів у зв`язку з втратою довіри, п.2 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до запису у трудовій книжці [PERSON] від 31.07.2021, остання звільнена фізичною особою-підприємцем [PERSON] з посади у зв`язку з втратою довіри на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України. 02.08.2018 ФОП [PERSON] складено акт про відмову продавця непродовольчих товарів [PERSON] від підпису розпорядження від 27.07.2021 № 15 . Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] з 28.08.2012 є фізичною особою-підприємцем. Державною податковою службою 12 грудня 2012 року видано свідоцтво платника єдиного податку на [PERSON] . Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 30.09.2021 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням. 16.12.2021 [PERSON] складено довідку про те, що станом на 31.07.2021 р. борг за працівником [PERSON] на кінець місяця складає 3937,03 грн. До відзиву відповідачем долучено 4 фотографії розкритих мішків та накладну № РФ-0099232 від 04.05.2021 приватного підприємства АгрозооВет-Сервіс» про відпуск ФОП [PERSON] корму для котів та собак, яку необхідно оплатити в строк до 16.05.21. Судом не беруться до уваги вказані докази, оскільки даними фотографіями не ідентифіковано належність мішків позивачу та не доведено купівлю зазначеного у накладній корму саме ФОП [PERSON] (а.с.132-136 т.1) Представником відповідача долучено до матеріалів справи табелі робочого часу з 2019 року по липень 2021 року; відомості на виплату грошей за період січня -серпня 2021 року; заяву [PERSON] від 01.08.2020 року про перерахування заробітної плати на особисту банківську картку. До заперечення на відповідь на відзив представником відповідача долучено заяви [PERSON] за 2018-2020 роки та накази ФОП [PERSON] про надання відпусток; заяву [PERSON] про звільнення та розпорядження ФОП [PERSON] про звільнення від 17 серпня 2021 року. 03.08.2021 Комунальним некомерційним підприємством «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» видано довідку [PERSON] про те, що остання знаходиться під наглядом лікувального закладу з 2018 року та їй встановлено основний діагноз: Вегето-судинна дистонія, дифузний зоб ІІ стадії, ангіопатія сітківки обох очей, вагітність 27 тижнів. Відповідно до обмінної картки Білоцерківського пологового будинку, [PERSON] 07.05.2021 стала на облік до вказаної медичної установи і їй встановлено діагноз: вагітність 13 тижнів. 28.04.2021 [PERSON] пройшла ультразвукове обстеження в медичному центрі «Беладент», за результатами якого складено висновок про вагітність терміном 13 тижнів 3 дні. 03.08.2021 позивач зверталася із заявою до відповідача щодо видачі ї документів, на підставі яких її було звільнено з роботи. 03.08.2021 позивач зверталася із заявою до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області щодо відкриття кримінальної справи за порушення трудового законодавства через незаконність її звільнення з роботи відповідачем, на яку 16.08.2021 надійшла відповідь що матеріали за її зверненням розглянуті на підставі Закону України «Про звернення громадян». У відповідь на адвокатський запит приватне підприємство «ТЕХНО-КОБАЛЬТ» листом від 17.08.2021 інформувало останнього про те, що в договорі охорони [PERSON] , як особа яка має право доступу до системи сигналізації відсутня. Доступ на постановку та зняття з охорони об`єкту надавалися замовнику який на власний розсуд призначав відповідальних осіб. 06 серпня 2021 року адвокат звертався до ФОП [PERSON] із запитом щодо інформації про роботу позивачу, відповідь на який матеріали справи не містять. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійним фондом України сформовано дані про отримання [PERSON] доходів, які з 01.01.2021 по 07.01.2021 складають 36 000,00 грн., а щомісячно доходи складають 6 000,00 грн. Суд не бере до уваги копії листів з набором цифр, датованих травнем-липнем 2021 року у зв`язку з неможливістю встановити їх зміст та приналежність до сторін у справі (а.с.32-33 т.1). Суд не бере до уваги долучені до матеріалів справи диски із записом диктофона, датованих 02.08.2021, так як з даних записів не можливо ідентифікувати двох осіб, які спілкувалися між собою і не зрозуміло слова другої особи. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішені справи, суд виходить з наступного. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтею 40 КЗпП України передбачено підстави для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до пункту другого частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Єдиним доказом наявності винної поведінки позивача є акт службового розслідування від 23.07.2021 року, згідно з яким за результатами інвентаризації за період 08-23 липня 2021 року комісією виявлено зіпсований товар - корм для котів «Муся-мікс» в кількості 23,8 кг., вартістю 928,20 грн., який став непридатним і не підлягає подальшій реалізації. Згідно даного акту продавець непродовольчих товарів [PERSON] не забезпечила зберігання довірених їй матеріальних цінностей, не вжила заходів до відвернення шкоди, у зв`язку з чим до [PERSON] необхідно застосувати заходи впливу у вигляді звільнення. (а.с.126 т.1). Суд критично оцінює обставини, викладені в даному акті, так як крім продавця непродовольчих товарів [PERSON] за період з 08 до 23 липня 2021 року у ФОП [PERSON] , згідно табеля робочого часу (а.с.117 т.1) працювали інші продавці непродовольчих товарів, зокрема [PERSON] , яка була членом комісії, що проводила службове розслідування, та [PERSON] . Вказані обставини, на думку суду, не доводять наявності вини у псуванні корму виключно в діях продавця непродовольчих товарів [PERSON] , як позивача у даній справі. Крім цього, суд звертає увагу на те, що представником відповідача до матеріалів справи долучено два табелі робочого часу ФОП [PERSON] за липень 2021 року, які різняться між собою( а.с.117 т.1 із зворотної сторони). Приймаючи до уваги, що згідно акту службового розслідування ФОП [PERSON] , як відповідачу у справі винними діями працівника заподіяно шкоду в розмірі 928,20 грн. (а.с.126 т.), вказана шкода, при наявності доведення вини такого працівника, могла бути покрита працівником відповідно до статті 136 КЗпП України за розпорядженням власника шляхом відрахування із заробітної, без застосування заходів дисциплінарного стягнення. Будь-які інші докази наявності у діях позивача вини та відповідного висновку про втрату довіри до нього, в матеріалах цивільної справи відсутні. Статтею 184 КЗпП України передбачено гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей. Так, згідно з положеннями частини третьої вказаної статті, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. За таких обставин суд вважає, що звільнення позивача, вчинене відповідно до розпорядження ФОП [PERSON] № 15 від 31 липня 2021 року, є таким, що суперечить вимогам частини третьої статті 184 КЗпП України. Разом з тим, приймаючи до уваги те, що 30.09.2021 року Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , суд вважає за неможливе ухвалити рішення про поновлення позивача [PERSON] на роботі у ФОП [PERSON] та стягнення із відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до пункту другого частини першої статті 232 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Частиною першою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Статтею 237- -1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з вимогами статті 23 Цивільного кодексу України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно з вимогами частини другої статті 1168 Цивільного кодексу України -моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. У пунктах 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Приймаючи до уваги те, що позивачем в результаті неправомірного звільнення з роботи втрачено нормальні життєві зв`язки позивача, в результаті чого остання зверталася до лікувальної установи через погіршення стану здоров`я, була вимушена звернутися до адвоката для надання правничої допомоги, що в свою чергу призвели до моральних страждань останньої, суд вважає, за доцільне позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволити частково у розмірі 5 000 грн. на користь позивача, враховуючи фактичні обставини справи, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивачів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, буде співмірним із фактом заподіяння шкоди та глибиною моральних страждань позивача у даній справі. За таких обставин суд вважає за доцільне позовні вимоги задоволити частково в частині стягнення із відповідача моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., відмовивши в задоволенні іншої частини позовних вимог. Кожна сторона, згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за сплати судового збору за позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди в сумі 381,63 грн., що становить 42,03% від сплаченого позивачем судового збору за подання позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial