Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 5/6 частин квартири [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] 12.12.1997 уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомості, зареєстрований на Київській універсальній біржі, реєстраційний № D6200/13996. Вiдповідно до вказаного договору [PERSON] та [PERSON] придбали у власність в рівних долях двокімнатну квартиру [ADDRESS] . 22.12.1997 право приватної власності [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на дату реєстрації за реєстровим № 2484. [INFO] [PERSON] померла, про що Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 09.11.1998 складено відповідний актовий запис за № 1085. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини вищезазначеної квартири, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 12.12.1997. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом були її чоловік - [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] відмовився від своєї частки спадщини на користь свого батька [PERSON] , який, в свою чергу, прийняв спадщину. Отримати Свідоцтво про спадщину [PERSON] доручив своєму сину [PERSON] , що підтверджується дорученням від 10.12.2003, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пановою О.П., зареєстрованим в реєстрі за № 1922. Проте Свідоцтво про право на спадщину ні [PERSON] , ні його представником не було отримано. Таким чином, після смерті дружини [PERSON] [PERSON] належала на праві власності 5/6 частин зазначеної квартири. [INFO] [PERSON] помер, про що Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 27.01.2004 складено відповідний актовий запис за № 61. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 5/6 частин Квартири. [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 16.01.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М., зареєстрований в реєстрі за № 99. Відповідно до умов заповіту все майно [PERSON] , де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що заповідачу буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, [PERSON] заповів [PERSON] , 1984 р. народження. [INFO] син померлого [PERSON] [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до спадкоємця за заповітом [PERSON] про визнання заповіту недійсним. У процесі розгляду справи судом було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, яка була виконана судово-психіатричною експертною комісією Київського міського центру судово-психіатричної експертизи Головного управління охорони здоров`я та медичного забезпечення Київської міської держадміністрації, результати якої та висновки комісії викладені в Актi вiд 07.07.2005. Вiдповiдно до висновків комісії [PERSON] за своїм психічним станом на 16.01.2004 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. У матеріалах справи № 2-223-1/05 міститься також відповідь приватного нотаріуса КМНО Симоненко І.М. від 15.10.2004 р., вих. № 35-2-25, на запит суду від 13.10.20014, вих. № к-21, відповідно до якої виклик « [PERSON] як нотаріуса, для вчинення нотаріальної дії, а саме - заповіту від імені [PERSON] , 1933 року народження, за адресою: [ADDRESS] , о 16 годині 20 хвилин зробив його син - [PERSON] , пояснюючи виклик тим, що його батько - [PERSON] повністю усвідомлюючи значення своїх дій, але не маючи змоги дійти пішки до нотаріальної контори, у зв`язку з тим, що хворіє, має намір вчинити вищевказану нотаріальну дію». 12.12.2005 р. ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 2-223-1/05 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та визнання заповіту частково недiйсним залишено без розгляду. Згідно відповіді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.06.2018, вих. № 4.0/89/2018 на запит П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 22.06.2018, вих. № 53393 позовних заяв від [PERSON] до [PERSON] за період з 2011 по 2018 роки Солом`янським районним судом м. Києва не зареєстровано. Таким чином, станом на дату подання цього позову заповіт с дійсним. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернувся до П`ятої Київської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про відкриття спадщини. Після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, 27.07.2018 [PERSON] звернувся до П`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин квартири [ADDRESS] . Однак, постановою державного нотаріуса від 27.07.2018 [PERSON] відмовлено у видачi Свідоцтва у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на 5/6 частин квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що оскільки він як спадкоємець за заповітом не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у сутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, просить задовольнити позов. 12.02.2019 до суду надійшов відзив представника Київської міської ради, в яких останній просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради. Ухвалою Солом`янського районного суд м.Києва від 22 квітня 2019 року витребувано від П`ятої Київської держаної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи заведеної відносно майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суд м.Києва від 11 липня 2022 року витребувано від П`ятої Київської держаної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи заведеної відносно майна померлої [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. Третя особа в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, пояснень щодо позовної заяви не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 12.12.1997 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомості, зареєстрований на Київській універсальній біржі, реєстраційний № D6200/13996. Вiдповідно до п.1 вказаного договору [PERSON] та [PERSON] придбали у власність в рівних долях двокімнатну квартиру [ADDRESS] . 22.12.1997 право приватної власності [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2484. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 01.09.2018 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що 09.11.1998 складено відповідний актовий запис № 1085. 11.12.2003 за заявою [PERSON] , який діяв у власних інтересах, та в інтересах [PERSON] , П`ятою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа до майна померлої [PERSON] за № 918. Згідно наявної в матеріалах спадкової справи №918 Довідки-характеристики Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна №781793 від 23.01.2003, квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим номером 2484 за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № D6200/13996 від 12.12.1997 в рівних частках. Таким чином, вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини вищезазначеної квартири, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 12.12.1997. На момент смерті [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах спадкової справи №918 свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1218. Синами [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.04.1962, актовий запис №1056, свідоцтвом про народження [NUMBER] від 10.04.1962, актовий запис №1057, відповідно. Таким чином, спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом були її чоловік - [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] . 10 грудня 2003 року [PERSON] уповноважив [PERSON] вести його справи по оформленню його спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті його дружини - [PERSON] [INFO] , що підтверджується дорученням від 10.12.2003, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пановою О.П., зареєстрованим в реєстрі за № 1922. 11 грудня 2003 року в межах спадкової справи № 918, [PERSON] , діючи у власних інтересах, та в інтересах [PERSON] , звернувся до П`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . 19 грудня 2003 року в межах спадкової справи № 918 [PERSON] , [INFO] , відмовився від належної йому частки майна, що залишилось після смерті матері [PERSON] , на користь свого батька [PERSON] , [INFO] . Таким чином, після смерті [PERSON] , [PERSON] належали на праві власності 5/6, а [PERSON] - 1/6 частин квартири за адресою: [ADDRESS] . З матеріалалів спадкової справи №918 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину ні [PERSON] , ні [PERSON] отримано не було. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 01.09.2018 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що 27.01.2004 складено відповідний актовий запис № 61. 26.03.2004 за заявою [PERSON] П`ятою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа до майна померлого [PERSON] за № 241. Згідно наявного в матеріалах спадкової справи №241 заповіту, посвідченого 16.01.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 99, [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , 1984 р. народження. 26 березня 2004 року в межах спадкової справи №241 [PERSON] звернувся до п`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , згідно заповіту. Згідно наявної в матеріалах спадкової справи №241 відповіді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.06.2018, вих. № 4.0/89/2018 на запит П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 22.06.2018, вих. № 53393 позовних заяв від [PERSON] до [PERSON] за період з 2011 по 2018 роки Солом`янським районним судом м. Києва не зареєстровано. 27.07.2018 в межах спадкової справи №241 [PERSON] звернувся до п`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою державного нотаріуса від 27.07.2018 [PERSON] відмовлено у видачi Свідоцтва у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на 5/6 частин квартири [ADDRESS] . Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність реєстрації права власності на майно, що належало спадкодавцю, не позбавляє права спадкоємців на спадкове майно. Зі спадкової справи № 918, спадкової справи № 241 вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за складеним ним заповітом, спадщина якого складалася з 5/6 частин квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на вищенаведене, враховуючи всі досліджені докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 5/6 частин квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved