Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що є потерпілою від насильницького кримінального правопорушення проти здоров`я, вчиненого щодо неї [PERSON] . Вказане підтверджується копіями витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №12019070070000379, ухвали Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 2 липня 2020 року у справі №298/1737/19 та висновком експерта №359 від 18 листопада 2019 року, виданим Ужгородським міжрайонним відділенням судово-медичної експертизи. Позивачка вказує, що 16 жовтня 2019 року [PERSON] , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, завдав їй тілесних ушкоджень, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді травматичного центрального перелому нижньої щелепи справа, повний перелік тілесних ушкоджень позивачки та їх тяжкість наведено у висновку експерта №359 від 18 листопада 2019 року. Після нанесення позивачці удару в область голови відповідач не викликав екстрену медичну допомогу та не надав їй допомоги, а спокійно пішов з місця події. 18 листопада 2019 року позивачку було госпіталізовано до ЗОКЛ ім.А.Новака, де в оториноларингологічному відділені вона провела стаціонарне лікування до 25 листопада 2019 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №15404/1175. Зазначає, що через фізичній біль та моральні страждання вона не змогла зберегти будь-яких доказів про понесені матеріальні витрати на медикаменти, оскільки в той момент жила надією на одужання, тому оцінити матеріально розмір витрат понесених на лікування не може. Посилається, що неправомірні дії відповідача спричинили їй немайнової шкоди, наслідком яких стали моральні та фізичні страждання, які внесли негативні зміни у житті: внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень почалися негативні переживання та спогади, тривога, емоційні та тілесні реакції на фізичний біль, запаморочення, втрата свідомості, нудота та втрата двох зубів. Вчинене відповідачем правопорушення викликало складність виконання повсякденних обов`язків, переживання психологічного дискомфорту, порушення сну, неприємні сновидіння, пов"язані з вищенаведеною подією, замикання та бажання уникати контакту із людьми. Наслідки перенесених фізичних тілесних і моральних травм призвели також до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін - підвищення артеріального тиску, пригніченості та негативних переживань. Позивачка дотепер залишається обмежено працездатною у зв`язку із підвищенням артеріального тиску та неможливістю повноцінного споживання їжі через втрату зубів. У зв`язку із вчиненням злочину була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушені нормальних життєвих зв`язків. В результаті нанесених відповідачем тілесних ушкоджень позивачка тривалий час відчувала фізичний біль та змушена була звертатися до лікарів. При цьому, моральну шкоду від протиправних дій [PERSON] позивачка оцінює у 40 000 гривень. За вказаних обставин та посилаючись на положення ст.23, ст.1167 ЦК України, постанову Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, позивачка просить стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в сумі 40 000 гривень та сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 2270 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Коссей О.М., заперечує проти позовних вимог за безпідставністю таких. Вказує, що обставини у підтвердження підстав щодо відшкодування моральної шкоди позивачкою не доведені жодними доказами. Стверджує, що одержані відповідачем докази підтверджують інформацію про те, що позивачка своєю антисоціальною поведінкою створює конфлікти і напруження навколо, що спростовує доводи про моральні страждання позивачки та про зміни у її життєвих стосунках та зниження престижу. Наголошує, що позивачка за місцем проживання характеризується як конфліктна особа, часто безпідставно викликає поліцію, конфліктує з сусідами, не спілкується з сином та невісткою, в адміністративну комісію сільської ради надходили протоколи поліції щодо протиправних дій позивачки. За даними Великоберезнянського районного суду позивачка у період 2018-2020 років численну кількість разів притягувалася до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, образи нецензурною лайкою, безпідставний виклик поліції тощо. Так, вказаним судом розглядалися щодо позивачки справи та вона була притягнута до адміністративної відповідальності у 2018 році - 8 справ, в т.ч. дрібне хуліганство в одному випадку, у 2019 році - 8 справ, в т.ч. дрібне хуліганство в одному випадку, у 2020 році - 10 справ, в т.ч. дрібне хуліганство в одному випадку, всього 26 справ про адміністративні правопорушення щодо неї розглянуто судом, у жодному з вказаних випадків позивачка не визнавалася невинуватою у вчиненні нею адміністративного правопорушення. На думку відповідача, вищенаведені обставини свідчать про особу позивачки, яка регулярно притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, сільською радою характеризується як конфліктна особа та на яку регулярно надходять адміністративні матеріали від поліції. Посилається, що опитані в порядку ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» сусіди [PERSON] , [PERSON] та невістка позивачки [PERSON] підтвердили, що після конфлікту в жовтні 2019 року змін в поведінці позивачки не відбулося, як і до конфлікту, так і після нього вона мала агресивну поведінку, виражала нецензурну лайку по відношенню до багатьох людей і була вороже налаштована до оточуючих. З цього слідує, що жодних змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеню зниження престижу, ділової репутації позивачки не відбулося. Відтак аргументи, на які посилається позивачка, як на підставу своїх позовних вимог, є недоведеними. Зазначається, що непідтверженими є доводи позивачки про її моральні страждання, недоведеною є сума морального відшкодування, а понесені витрати на її лікування під час перебування у лікарні повністю відшкодовані відповідачем, що підтверджується матеріалами кримінальної справи N298/1737/19. За таких обставин, відповідач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Коссей О.М., просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. У відповіді на відзив позивачка [PERSON] та її представник адвокат Гайданка Т.М. з відзивом на позов не погоджуються, оскільки наведені в ньому відомості жодним чином не спростовують обставин зазначених в позові. Зазначають, що правові підтави відшкодування позивачці моральної шкоди є належним чином обґрунтованими в позові, доводи відповідача про антисоціальну поведінку позивачки та про факти притягнення її до адміністративної відповідальності не мають жодного відношення до спричинення їй моральних страждань, недопустимості протиправних дій відповідача, завдання позивачці тілесних ушкоджень. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 9 вересня 2021 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області заяви представника відповідача адвоката Коссей О.М. про виклик свідків та про витребування доказів задоволено, підготовче провадження по даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 25 травня 2022 року ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області задоволено клопотання представника відповідача адвоката Коссей О.М. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 27 червня 2022 року ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області задоволено клопотання представника відповідача адвоката Коссей О.М. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 15 серпня 2022 року ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області задоволено клопотання представника відповідача адвоката Коссей О.М. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позов, наголосивши, що заявлена нею сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000 грн. є замалою, враховуючи спричинені їй протиправними діями відповідача наслідки. Наголосила, що у неї погіршився стан здоров`я, їй важко споживати їжу, вона має неконтрольоване слинотечіння через заподіяні їй [PERSON] тілесні ушкодження, втратила два зуба, після інциденту з відповідачем страждає на постійні головні болі та підвищення артеріального тиску, живе в постійному стресі та страху за своє здоров`я і життя. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Гайданка Т.М. підтримав позов повністю, просив задовольнити. Наголосив, що кримінальне провадження щодо [PERSON] було закрито з нереабілітуючих підстав у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу, наслідком завдання моральної шкоди позивачці стали протиправні дії відповідача. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив повністю, вважаючи, що підстав для відшкодування моральної шкоди нема, оскільки ніякої моральної шкоди позивачці не було завдано. Зазначив, що позивачка є конфліктною особою, постійно вчиняє дрібне хуліганство, лається нецензурною лайкою на односельчан, є його сусідкою і постійно з її двору вночі чути крики, шум, гам, остання постійно зловживає алкоголем, тому саме вона повинна йому сплатити моральну шкоду. Не заперечував щодо факту розслідування кримінального провадження, ухвалення судом рішення щодо нього про закриття провадження, вказавши, що сплатив витрати за лікування позивачки і думав, що вона на цьому заспокоїться. Ствердив, що після події ніяких змін в житті позивачки не було, вона почувалася і почувається добре, надалі продовжує сваритись з оточуючими, через протиправні дії позивачки неодноразово здійснюються виклики в поліцію, остання неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. У судове засідання 19 серпня 2022 року представник відповідача адвоката Коссей О.М. на відеозв`язок не вийшов.\~У судовому засіданні 15 листопада 2021 року висловив позицію щодо заперечення проти позову з підстав наведених у відзиві на позов, вказавши, що факт спричинення позивачці моральної шкоди не доведено жодними доказами, як і не доведено розмір заявленої моральної шкоди. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що перебуває з позивачкою у поганих відносинах близько 16 років, є сусідкою як позивачки, так і відповідача. Бачить позивачку кожного дня по декілька разів, остання поводиться неадеватно, постійно кричить, лається нецензурними словами, конфліктує з сусідами. Після інциденту, що мав місце з [PERSON] ніяких змін в здоров`ї позивачки не відбулось, її декілька днів не було вдома 3-4 дні, а потім з`явилась, однак жодних тілесних ушкоджень на ній не було видно, змін в поведінці не відбулось, ніяких її душевних страждань свідок не бачила, навпаки позивачка стала ще агресивнішою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що сторони по справі є його сусідами, позивачка постійно ходить по селі конфліктує з людьми, кидається під автомобілі. Зазначив, що позивачка постійно свариться з відповідачем. Ствердив, що майже кожного дня бачить позивачку і після інциденту з [PERSON] ніяких змін в її житті не відбулось, не було погіршень в її здоров`ї. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є невісткою позивачки, перебувають в нехороших стосунках, проживає з позивачкою в одному дворогосподарстві. Після інциденту, що мав місце з [PERSON] , ніяких змін в здоров`ї позивачки не бачила, позивачка знаходилась в лікарні декілька днів, повернувшись додому, продовжила сваритись з відповідачем, з яким тривалий час перебуває в неприязних відносинах, останній викликав поліцію на неї декілька разів на день, проте на позивачку це не впливало. Ствердила, що ушкоджень на обличчі позивачки вона не бачила, не спостерігала, щоб остання втрачала свідомість або ж щоб викликали медичну допомогу, контактів з людьми вона не уникала, залишилась агресивною. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та його представника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК України). Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2\~ст. 76 ЦПК). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України). Згідно з положеннями\~ст.1167 цього Кодексу\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Отже, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень викладених в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених\~ст.3 ЦПК України. Згідно із\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2019 року за фактом вчинення\~ кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст.122 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне провадження за №12019070070000379 (т.1 арк.спр.8). Судом встановлено, що ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 2 липня 2020 року, яка набрала законної сили 10 липня 2020 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТДВ «Перечинського лісохімічного комбінату», якщо він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Кримінальне провадження №12019070070000379 по обвинуваченню\~ [PERSON] за ч.1\~ст.122 КК України закрито (т.1 арк. спр.9-12, 194-199). Вказаною ухвалою встановлено наступні обставини скоєння злочину, зокрема [PERSON] 16 жовтня 2019 року біля 23 години 00 хвилин, перебуваючи зі сторони вулиці, біля зачиненої хвіртки вхідних воріт подвір`я будинку [ADDRESS] , за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з останньою, яка знаходилась біля хвіртки зі сторони подвір`я, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , безпричинно наніс один удар своєю правою рукою зажатою в кулак в область підборіддя, від якого потерпіла впала на землю, в результаті чого [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: травматичний центральний перелом нижньої щелепи справа, гематома підборідної ділянки, які згідно висновку експерта № 359 від 18 листопада 2019 року кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Своїми діями [PERSON] спричинив потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Потерпілою від вчинення кримінального правопорушення є позивачка [PERSON] .\~ Враховуючи, що ухвала суду про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження набрала законної сили, а звільнення обвинуваченого у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу не є звільненням від кримінальної відповідальності з реабілітуючих підстав, тому суд доходить висновку про доведеність вини відповідача у заподіянні позивачці тілесних ушкоджень, що мало місце 16 жовтня 2019 року. При цьому, суд звертає увагу, що [PERSON] в судовому засіданні під час розгляду питання про передачу його на поруки трудовому колективу вину у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч.1\~ст.122 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Згідно висновку судово-медичної експертизи №359 засвідчено, що у [PERSON] , [INFO] , мали місце тілесні ушкодження у вигляді травматичного центрального перелому нижньої щелепи справа, гематоми підборідної ділянки та плечової ділянки зліва. Тілесні ушкодження у вигляді травматичного центрального перелому нижньої щелепи справа, відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, позаяк подібного характеру тілесні ушкодження викликали розлад здоров`я більше 21-го дня. Інші тілесні ушкодження викликали розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров"я чи незначної стійкої втрати працездатності (т.1 арк. спр.13-15). У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень в період з 18 жовтня 2019 року по 25 жовтня 2019 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в оториноларингологічному відділені ЗОКЛ ім.А.Новака з діагнозом травматичний центральний перелом нижньої щелепи справа, що підтверджується даними виписки від 25 жовтня 2019 року із медичної карти стаціонарного хворого №15404/1175 на [PERSON] , 1952 року народження. В ході лікування [PERSON] було здійснено видалення 41 та 42 зубів. Виписана [PERSON] з лікарні з рекомендаціями щодо нагляду хірурга-стоматолога по місцю проживання, туалету порожнини рота щоденно до повного загоєння рани, щадної дієти ще на 14 днів (т.1 арк. спр.16). Позивачка, вказуючи на спричинення їй внаслідок протиправних дій відповідача моральної шкоди, звернулася до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами щодо підстав та порядку відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,\~регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, що визначено ч.6\~ст.128 Кримінального процесуального кодексу України. У відповідності до приписів ч.1\~ст.1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Статтями\~23,\~1168 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно ч.2\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3\~ст. 23 ЦК України). На підставі ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України у п.5\~постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~з послідуючими змінами роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Встановлені у справі фактичні обставини та аналіз наведених правових норм, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами з приводу підстав та порядку моральної відшкодування шкоди, дають суду підстави дійти висновку, що протиправними діями відповідача [PERSON] позивачці [PERSON] заподіяно ушкодження здоров`я, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням моральної шкоди, за які відповідач повинен нести відповідальність по їх відшкодуванню. Суд зауважує, що з огляду на положення ч.6\~ст.82 ЦПК України, факт заподіяння відповідачем позивачці тілесних ушкоджень під час подій, які відбувалися 16 жовтня 2019 року біля 23 години 00 хвилин біля подвір`я будинку [ADDRESS] , за місцем проживання позивачки, є встановленим ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 2 липня 2020 року та не підлягає додатковому доказуванню. Відповідно до положення ч.4 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 2 липня 2020 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві. Розглядаючи дану справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом наголошується, що життя або здоров`я людини не підлягають грошовій або майновій оцінці. Неможливо встановити "вартість" травми, визначити "ціну" здоров`я. Так само неможливо виразити у конкретній грошовій сумі перенесені моральні переживання позивачки, її моральні страждання та стрес, що супроводжувались у зв`язку з подією, яка відбулася 16 жовтня 2019 року. Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Справедливість, добросовісність та розумність, згідно з п. 6 ст. 3\~ЦК України, є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). Європейський суд з прав людини вказує, що перше речення\~статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) вимагає від держав, серед іншого, запровадження законодавчих та адміністративних механізмів, спрямованих на забезпечення ефективного стримування загроз праву на життя у контексті як державної, так і приватної діяльності, під час здійснення якої право на життя може опинитися під загрозою (рішення у cправі «Енерюлдіз проти Туреччини»). Якщо порушення права на життя чи тілесну недоторканість не здійснюється навмисно, позитивне зобов`язання за статтею 2 Конвенції щодо створення ефективної судової системи не обов`язково вимагає надання кримінально-правового засобу правового захисту в кожному випадку (рішення у справі «Во проти Франції»). Ґрунтуючись на природно-правових засадах розумності й добросовісності, суд бере до уваги вразливість становища позивачки, ступінь важливості предмета спору та, відповідно, необхідність вияву суб`єктами правозастосування особливої сумлінності при розгляді справи цієї категорії. При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Суд враховує аргументи позивачки що наявності у неї права на отримання моральної компенсації за спричинений їй діями відповідача розладу її душевного здоров`я та моральні страждання, оскільки такі не спростовані відповідачем\~\~та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 18 жовтня 2019 року по 25 жовтня 2019 року з приводу травматичного центрального перелому нижньої щелепи справа, перенесла два втручання з видалення зубів, їй довелось терпіти довготривалий фізичний біль. Також їй спричинені душевні страждання у зв`язку із самим фактом кримінального правопорушення, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя; душевними переживаннями, пов`язаними з втратою здоров`я; витраченням значного часу на лікування та відновлення. На переконання суду, наявність такого роду травм, що були спричинені позивачці протиправними діями відповідача, без сумніву свідчить про наявність як фізичних, так і душевних страждань. Останні зокрема полягають у порушенні звичайного ритму життя позивачки, що супроводжувались постійним фізичним болем протягом значного проміжку часу. Позивачка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень переносила фізичні болі, через, що було порушено її спокій, звичний спосіб життя, що потребувало зусиль для його відновлення. Моральна шкода також полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивачки; негативними переживаннями та спогадами, тривогою, емоційними та тілесними реакціями при згадуванні; переживаннями фізичних незручностей. Доводи відповідача та його представника про те, що позивачка не довела належними доказами розмір моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки такий розмір визначається судом, виходячи з обставин спричинення таких страждань, їх тяжкості та тривалості. Проведення досліджень чи судових експертиз при цьому не є обов`язковим. Позивачка надала докази отримання тілесних ушкоджень з вини відповідача, докази щодо характеру таких ушкоджень та тривалості лікування. Ці докази відповідачем не спростовані. Надавши відзив на позовну заяву, відповідач доказів на спростування доводів позивачки не надав. Твердження відповідача та його представника про те, що позивачка є конфліктною особою, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, негативно характеризується за місцем проживання, суд відхиляє, оскільки вказані обставини не входять до предмету доказування при розгляді даної справи і висновків суду щодо спричинення позивачці протиправними діями відповідача моральної шкоди не спростовують та на рішення суду щодо стягнення з відповідача моральної шкоди не впливають. Також не спростовують висновків суду щодо спричинення позивачці протиправними діями відповідача моральної шкоди пояснення допитаних в судовому засіданні свідків. Визначаючи розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди,\~суд враховує\~характер і\~тяжкість спричинених\~відповідачем тілесних\~ушкоджень,\~заподіяних позивачці\~ [PERSON] ,\~протиправність діяння\~відповідача,\~що посягали\~на одну\~з найвищих\~соціальних цінностей\~суспільства -\~здоров`я\~особи,\~ступінь вини\~відповідача у\~даному випадку,\~а також,\~характер і\~тривалість страждань,\~які супроводжувалися тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача, вину останнього у заподіянні цієї шкоди, обсяг та глибину фізичного болю і душевних страждань позивачки, конкретні обставини, за яких останній було завдано моральну шкоду, враховуючи вік позивачки і спричинення їй в такому віці зазначених травм, що тривалий час обмежувало її в фізичних можливостях щодо споживання їжі, викликало необхідність тривалого одужання, фізичні незручності, істотність вимушених змін у житті, та, враховуючи вимоги розумності, справедливості і добросовісності, суд вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди в розмірі 15000 гривень, яка і підлягає відшкодуванню на користь позивачки. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.\~23,\~1167,\~1168,\~1177 ЦК України, та на окремі з яких вірно посилається позивачка у поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що права позивачки, за захистом яких мало місце звернення до суду, підлягають захисту шляхом задоволення позову частково. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачкою при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, і суд задоволив її позов частково, \~відтак з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 851 (вісімсот п"ятдесят одна) гривня 25 копійок.

Outcome: partial