Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа без самостійних вимог: виконавчий комітет Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач [PERSON] є власником будинком по [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] (колишній чоловік [PERSON] ) та [PERSON] (брат колишнього чоловіка позивача) зареєстровані у вищезазначеному будинку. Відповідачі більше 8 років не проживають за зареєстрованим місцем проживанняпо [ADDRESS] . Позивач заявляє вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки реєстрація відповідачів є перешкодою у оформленні допомоги (субсидії). Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.05.2022 року суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Правом подання заперечення проти позову та розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідачі скористалися, такі заперечення не подали. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу за наявними матеріалами. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинком по [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідачі [PERSON] (колишній чоловік [PERSON] ) та [PERSON] (брат колишнього чоловіка позивача) зареєстровані у вищезазначеному будинку(а.с.6). Відповідачі більше 8 років не проживають за зареєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] (а.с.7, 7 зв.ст.). У спірних правовідносинах права позивача, як власника житлового будинку, захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. Згідно з положеннями ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК України. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Дійсна сутність відповідних позовних вимог оціннених судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві. У пункті 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі N 761/5115/17 (провадження N 14-391цс19) вказано, що: "одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна". З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що сутність негаторного позову полягає в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду, з огляду на те, що з таким позовом особа може звернутися в будь-який час поки існують правовідносини та правопорушення, вимога позову про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом є підставною і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved