Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробот В.В. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу без її згоди. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у [PERSON] наявний психічний розлад, який обумовлює суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від її батька [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] була оглянута лікарем-психіатром Чолач Ю.Б., який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] . Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділення [PERSON] , який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який обумовлює шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Чолач Ю.Б. заяву підтримав та наголосив, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, що встановлено комісією лікарів-психіатрів, у зв`язку із чим потребує лікування лише в закритому психіатричному стаціонарі, однак внаслідок психічного розладу вона не може усвідомити необхідність проходження лікування та надати згоду на лікування, у зв`язку із чим просить заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу без її згоди. Законний представник [PERSON] її батько [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що його дочка [PERSON] після розлучення разом із дітьми живе разом із ним та матір`ю. Протягом останнього тижня не вживає їжі, не хоче спілкуватися. Законний представник [PERSON] її матір [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її дочка [PERSON] проходила курс лікування у КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради у 2019, 2020, 2021 роках. Протягом останнього тижня її стан погіршився, вона відмовляється від їжі та прийому ліків, не хоче спілкуватися, не виходить зі своєї кімнати, схудла. За вказаних обставин вважає, що її дочка потребує лікування. Особа, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судовому засіданні вказала, що не потребує лікування у психіатричному закладі, оскільки вважає себе здоровою, а тому таблетки їй не потрібні. Зазначила, що нічого не їла та не пила близько трьох днів. Судом установлено: [PERSON] 17 серпня 2022 року була госпіталізована у п`яте психіатричне відділення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради за направленням лікаря-психіатра поліклінічного відділення КНП «ТОКПЛ» ТОР Дзюбчук Н.В. у супроводі батьків. Відмовляється від прийому їжі на протязі тижня, не справляється з буденною роботою, не спілкується з оточуючими, не виходить зі своєї кімнати, на прохання батьків не реагує. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділення [PERSON] , який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для\~висновку про\~необхідність госпіталізації\~є відомості\~про поведінку\~ [PERSON] ,\~які надійшли\~від її\~батька [PERSON] .\~На підставі\~цих відомостей\~ [PERSON] \~була \~оглянута лікарем-психіатром\~Чолач Ю.Б.,\~який підтвердив\~висновок про\~необхідність госпіталізації [PERSON] . Також, [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови комісії Олександром Бондаренко, завідувачки кафедри неврології, психіатрії, медичної психології та наркології Олени Венгер, в.о. завідуючої відділення Тетянои Дживак та лікуючого лікаря Юрія Чолач. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України Про психіатричну допомогу та прийшла до висновку, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, для обстеження та лікування. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON] 17 серпня 2022 року була госпіталізована у п`яте психіатричне відділення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради за направленням лікаря-психіатра поліклінічного відділення КНП «ТОКПЛ» ТОР Дзюбчук Н.В. у супроводі батьків. Відмовляється від прийому їжі на протязі тижня, не справляється з буденною роботою, не спілкується з оточуючими, не виходить зі своєї кімнати, на прохання батьків не реагує. З анамнезу встановлено, що [PERSON] родом із селянської родини. Народилась третьою із чотирьох дітей. Ранній розвиток без особливостей. Дідусь пацієнтки страждав на психічний розлад. Освіта середня-спеціальна (кухар). Не працює, проживає з батьками, розлучена вдруге, має двох дітей: від першого шлюбу дочка, від другого шлюбу хлопчик 5 років. Вперше змінилася в поведінці у липні 2019 року. Стала тривожна, відмовлялася від їжі, не спала. Лікувалася в 5 психіатричному відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР з 31 липня по 28 серпня 2019 року. Пізніше ще двічі проходила стаціонарне лікування з 26 липня по 18 серпня 2020 року та з 30 вересня по 22 жовтня 2021 року в 5 психіатричному відділенні. Дане поступлення пов`язане з погіршенням психічного стану. Психічний статус пацієнтки: в свідомості, мовний контакт малопродуктивний, своїх переживань повністю не розкриває, фіксована на своїх хворобливих переживаннях, негативістична, інструкції виконує вибірково, тривожна, емоційно бліда, фон настрою знижений, свою поведінку не пояснює, критика хвороблива, суїцид альні думки та соціально-небезпечні дії на час огляду не виявляє. 18 серпня 2022 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів та у неї встановлено діагноз: Маячний розлад. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та обумовлює суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, у зв`язку із чим потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, який обумовлює суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, вимоги законодавства та досліджені докази на підтвердження того, що [PERSON] хворіє важким психічним розладом, який обумовлює суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для його примусової госпіталізації до психіатричного закладу, а тому заява генерального директора КНП «ТОКПЛ» ТОР підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved