Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, в якій позивач просить розірвати договір довічного утримання від 16 лютого 2002 року, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А, та зареєстрований у реєстрі за №1072, укладений між [PERSON] та [PERSON] , застосувати наслідки розірвання Договору довічного утримання від 16 лютого 2002 року та повернути [PERSON] квартиру [ADDRESS] , визнавши за нею право власності на вказану квартиру, скасувати обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 16.02.2002 року, зареєстрованого у реєстрі за №1075, а саме на квартиру [ADDRESS] . В позові представник позивача зазначає, що між позивачем та [PERSON] 16 лютого 2002 року було укладено Договір довічного утримання (далі - договір), посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. та зареєстрований у реєстрі за №1072, яким у власність набувача була передана квартира [ADDRESS] . Пунктом 1 Договору передбачено, що [PERSON] передає у власність громадянину [PERSON] належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] . За даними технічного паспорту, виданого Ірпінським бюро технічної інвентаризації 24 листопада 2001 року, на зазначену вище квартиру, що є невід`ємною складовою частиною правовстановлюючого документа, квартира складається з трьох кімнат, житловою площею - 38,3 (тридцять вісім цілих і три десятих) кв.м., загальною площею - 66,7 (шістдесят шість цілих і сім десятих) кв.м., кухні, санвузлу, допоміжних приміщень. Пунктом 2 Договору зазначено, що вищезазначена квартира належить [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі довідки ЖБК - 12 «Салют» за №13 від 02 лютого 1993 року, зареєстрованого в Ірпінському бюро технічної інвентаризації 06 квітня 1993 року за №545. Набувач зобов`язується відповідно до п. 5 Договору довічно утримувати громадянку [PERSON] забезпечувати її продуктами харчуванням, одягом, доглядати та надавати необхідну допомогу, та зберігати в її безкоштовному довічному користуванні кімнату площею 12,6 кв.м. Вартість матеріального забезпечення/харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги визначена Сторонами в сумі - 100 (сто) гривень в місяць (п. 6 Договору). Пунктом 7 Договору передбачено, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку. Протягом останніх трьох років, а саме з травня 2018 року, набувач не виконує умови договору. На виконання вищезазначеного договору довічного утримання набувач повинен був забезпечувати відчужувача - харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Грошова оцінка матеріального забезпечення за Договором складає 100 грн. на місяць. Проте, набувач не виконував істотні умови Договору, а саме з травня 2018 року набувач не купував і не приносив відчужувачу продуктів харчування, одягу, ліків, не допомагав відчужувачу по веденню домашнього господарства, не надавав ніяких коштів. 09 березня 2021 року позивач написала лист (заяву про добровільне розірвання договору довічного утримання) (накладна 0820300570582) відповідачу, яке 22 березня 2021 року було йому вручене. Станом на 19 квітня 2021 року відповідач з позивачем не зв`язався, листа-відповіді не направив і надалі ігнорує умови Договорів. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надіслала до суду клопотання про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1\~ст.280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13\~ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 744 Цивільного кодексу України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (Відчужувач) передає другій стороні (Набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.\~\~\~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 745 ЦК України\~договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що 16.02.2002 між [PERSON] (відчужувач) та відповідачем [PERSON] укладено договір довічного утримання (надалі Договір), який посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А, та зареєстровано у реєстрі за №1072. Пунктом 1 Договору передбачено, що [PERSON] передає у власність громадянину [PERSON] належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] . За даними технічного паспорту, виданого Ірпінським бюро технічної інвентаризації 24 листопада 2001 року, на зазначену вище квартиру, що є невід`ємною складовою частиною правовстановлюючого документа, квартира складається з трьох кімнат, житловою площею - 38,3 (тридцять вісім цілих і три десятих) кв.м., загальною площею - 66,7 (шістдесят шість цілих і сім десятих) кв.м., кухні, санвузлу, допоміжних приміщень. Пунктом 2 Договору зазначено, що вищезазначена квартира належить [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі довідки ЖБК - 12 «Салют» за №13 від 02 лютого 1993 року, зареєстрованого в Ірпінському бюро технічної інвентаризації 06 квітня 1993 року за №545. Відповідно до п. 5 Договору відповідач [PERSON] бере на себе зобов`язання довічно утримувати громадянку [PERSON] забезпечувати її продуктами харчуванням, одягом, доглядати та надавати необхідну допомогу, та зберігати в її безкоштовному довічному користуванні кімнату площею 12,6 кв.м. Вартість матеріального забезпечення/харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги визначена позивачем та відповідачем в сумі - 100 (сто) гривень в місяць (п. 6 Договору). Згідно із п.7 Договору, договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 748 ЦК України\~набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до\~статті 334 цього Кодексу. Відповідно\~\~до частини першої\~ст.\~749 Цивільного кодексу України\~встановлено обов`язок\~\~набувача за договором довічного утримання\~\~та\~\~ передбачено,\~\~що\~\~у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечити відчужувача. Згідно зі ст.ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем умови договору довічного утримання виконані у повному обсязі. Як зазначає позивач, після укладення договору довічного утримання, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню вказаного договору, не виконував свої обов`язки належним чином, а саме з травня 2018 року набувач не купував і не приносив відчужувачу продуктів харчування, одягу, ліків, не допомагав відчужувачу по веденню домашнього господарства, не надавав ніяких коштів. Згідно із\~ст.651 Цивільного кодексу України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друге сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В силу ч.ч.2.3\~ст.653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. \~\~\~Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12. ч. 1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Відповідач не надав суду жодного доказу щодо виконання ним умов договору довічного утримання від 16.02.2002. Одночасно суд враховує, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання слід задовольнити, оскільки відсутні докази, щодо належного виконання відповідачем своїх обов`язків. Згідно з ч. 1\~ст. 756 ЦК України\~у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. В розумінні ч. 1\~ст. 756 ЦК України\~правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на квартиру у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Так як позивач [PERSON] є ветераном війни - учасником бойових дій і звільнена від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі статями\~150,\~155,\~164,\~166,\~181-182 СК України\~та

Outcome: approved