Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

КП «Дніпроводоканал» ДМР звернулось до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви тим, що між КП «Дніпроводоканал» ДМР та [PERSON] встановились фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно із рішенням Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» ДМР, абоненту відкрито особовий рахунок. За вищевказаною адресою також зареєстрований [PERSON] , а тому його слід вважати солідарним боржником, оскільки він користується нарівні з відповідальним квартиронаймачем усіма правами і обов`язками. Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконують, у зв`язку з чим за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є відповідач [PERSON] , утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку сума заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.01.2015 року по 30.09.2021 року складає 10\~548,36 грн. Оскільки по теперішній час відповідачами свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконуються, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР заборгованість у розмірі 12 933,28 грн. з яких: 10 548,36 грн. сума основного боргу станом на 30.09.2021 року, 287,81 грн. 3% річних, 2 868,07 грн. інфляційне збільшення суми боргу, а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~надав суду\~заяву,\~у якій\~просив справу\~розглянути за\~його відсутності\~та відсутності\~відповідача,\~заперечує щодо\~задоволення позовних\~вимог у\~зв`язку зі\~сплатою заборгованості\~відповідачем.\~Також провив\~суд долучити\~до матеріалів\~справи відповідь\~позивача,\~з якої\~вбачається відсутність\~заборгованості по\~особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] , та наявність переплати за послуги водопостачання та водовідведення, а також квитанцію про сплату гонорару у розмірі 4 000,00 грн. відповідачем [PERSON] за надання адвокатських послуг. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв і клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та відповідальним квартиронаймачем [PERSON] не укладався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Частиною 1 статті 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15. У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про питну воду і питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України надісланий запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Дніпропетровській області для визначення зареєстрованого місця проживання відповідачів та згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Дніпропетровській області відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а отже їх слід вважати солідарними боржниками (а. с. 25-26). Відповідно до ст. 160 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Судом встановлено, що договір про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення між сторонами не укладався, однак, відповідачі, будучи зареєстрованими за вказаною адресою, користуються послугами, які надаються позивачем, а тому повинні здійснювати їх оплату у встановлені законом строки. Згідно із ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67, ч. 1 ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Також відповідно до позовної заяви, відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення повністю не виконують, у зв`язку з чим відповідно до позовної заяви, виникла заборгованість у розмірі 10 548,36 грн. Разом з\~тим,\~як вбачається\~із наданої\~представником відповідача\~відповіді на\~адвокатський запит\~від КП\~«Дніпроводоканал» ДОР\~та доданих\~до відповіді\~розрахунків заборгованості\~за період\~з 01\~січня 2018\~року по\~30\~липня 2018\~року та\~30\~липня 2018\~року по\~01\~червня 2022\~року,\~станом на\~01\~червня 2022\~року по\~особовому рахунку\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~наявна переплата\~за послуги\~водопостачання та\~водовідведення у\~сумі 822,35\~грн.,\~але залишається\~борг за 3%\~річних у розмірі 287,81 грн., інфляційні збитки у розмірі 2 868,07 грн., та судовий збір у розмірі 2\~270,00 грн. Враховуючи наявні у суду докази щодо відсутності заборгованості за основним боргом станом на 01 червня 2022 року позовні вимоги в частині стягнення суми боргу не підлягають задоволенню. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, згідно із ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, враховуючи вищевикладене, з урахуванням в сукупності всіх досліджених письмових доказів, наявних в матеріалах справи, а також те, що сума основного боргу у розмірі 10 548,36 грн. сплачена під час розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині солідарного стягнення із відповідачів 3% річних у розмірі 287,81 грн. та інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 2 868,07 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому сума судового збору підлягає стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 553,90 грн. (3\~155,88 грн. * 2\~270,00 грн. / 12 933,28 грн.). Оскільки судовий збір віднесений до складу судових витрат, які не є зобов`язанням в розумінні ст. 509 ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі ст. 543 ЦК України в солідарному порядку, тому з відповідачів на користь позивача підлягає частковому стягненню судовий збір в сумі 553,90 грн., тобто по 276,95 грн. з кожного. Також матеріали справи містять квитанцію адвоката Ковальчука В.І. видану [PERSON] про те, що 06 січня 2022 року відповідно до договору б/н від 06 січня 2022 року ним було сплачено гонорар у розмірі 4 000,00 грн. за надання адвокатських послуг (а.с. 54), але жодних клопотань про стягнення з позивача витрат на правову допомогу від відповідача - [PERSON] або представника адвоката Ковальчука В.І. не надходило, а тому суд не вбачає підстав для стягнення таких судових витрат.

Outcome: partial