Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що у лютому 2022 року в бухгалтерії установи, в якій працює позивач, вона одержала копію листа приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни, до якого було додано постанову приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Із вищезазначених документів позивачу стало відомо про примусове стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» боргу в сумі 22 599,00 грн., а також стягнення 2 259,90 грн. основної винагороди приватного виконавця та 500,00 грн. витрат виконавчого провадження, а всього 25 358,90 грн. Позивач зазначає, що ніколи не мала жодних правовідносин з відповідачем, не отримувала від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» письмової вимоги про усунення порушення виконання будь-яких договірних чи деліктних зобов`язань. Таким чином, позивач вважає, що на час вчинення виконавчого надпису у розпорядженні приватного нотаріуса не було всіх необхідних документів, передбачених законодавством, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого надпису і повинен був відмовити відповідачу у вчиненні нотаріальної дії. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який зареєстрований в реєстрі за № 57828 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на загальну суму 8 488,60 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню. 14 липня 2022 року представником відповідача, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», подано відзив на позовну заяву про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню, в якому зазначено, що відповідачем виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого надпис, а саме: 1) оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий надпис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену заборгованість можна вважати безспірною. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги в сумі 7 000 грн. представник відповідача зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимоги за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача, адвокат Галушко С. С., в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача.\~ Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, будучи належно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що по справі можливо прийняти рішення на підставі наданих суду доказів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем на підставі статті 87 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 57828 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» невиплачених в строк грошових коштів, якому ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, якому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року за Кредитним договором № 304503441 від 13.07.2019 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.05.2020 по 30.04.2021 року. Сума заборгованості становить 22 549,00 грн., що складається з простроченої заборгованості (по основному боргу 8000 грн., заборгованість по відсоткам 14 549,00 грн. За вчинення виконавчого напису стягнено 50,00 грн. (а. с. 60). 08.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною на підставі заяви про примусове виконання винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67810803 з виконання виконавчого напису № 57828, виданого 24.05.2021 (а. с. 56). У межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т. В. 24.12.2021 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а. с. 11). Судом також встановлено, що 13.07.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Кредитний договір № 304503441. Зазначений договір нотаріально не посвідчений (а.с. 42-43). Судом встановлено, що ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 304503441 від 13.07.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року. Право грошової вимоги за кредитним договором № 304503441 від 13.07.2019 ТОВ «Таліон Плюс» отримало на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (а. с. 45-46). Згідно виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за яким провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 304503441 від 13.07.2019 року станом на 30.04.2021 року заборгованість становить 22549,00 грн. (а. с. 44). Докази щодо отримання позивачем\~ вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» щодо погашення заборгованості відсутні. Суд, дослідивши\~ вищевказані докази, зазначає, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону «Про нотаріат»). Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17. Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року у справі № 674/918/17). З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Також судом встановлено, що кредитний договір, за яким здійснюється стягнення заборгованості не є нотаріально посвідченим. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем додано договір № 54 про надання правничої допомоги від 20.06.2022 року, розрахунок витрат за правничу допомогу адвоката, згідно якого розмір витрат становить 7000 грн.,\~ акт приймання-передачі послуг № 1 від 20.06.2022 та квитанцію про сплату 7000 грн. (а. с. 17-20). Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн. Стосовно судових витрат, понесених позивачем по оплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову, суд вважає що дана вимога є документально не підтвердженою та необґрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження подання заяви про забезпечення позову, а тому суд дійшов висновку, що зазначена вимога задоволенню не підлягає.

Outcome: approved