Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] із вимогою про зменшення розміру заборгованості за аліментами на утримання їх сумісного з відповідачем сина [PERSON] , 2011 року народження, оскільки розрахунок заборгованості державного виконавця на суму 160064,48 грн. є необґрунтованим, здійснений з урахуванням розміру середньої заробітної плати в даній місцевості для непрацюючих осіб та без урахування його мінімального посадового окладу за місцем роботи на посаді директора ПП «Парталекс». Виходячи з цього, вважає, що мав сплатити 59330,83 грн., з яких ним частково сплачена сума в розмірі 58689 грн., та його заборгованість складає 641,83 грн. При цьому, через епідемію COVID-19 його доходи значно знизились, тому позивач просить зменшити розмір аліментів, які він сплачує на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини доходів до 1/7, мотивуючи свій позов тим, що в нього є друга дитина, мати якої також стягнула з нього аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів, та на даний момент він створив нову сім`ю з [PERSON] , та має на утриманні її малолітню дочку [PERSON] , 2011 року народження, що призвело до того, що він сплачує у якості аліментів 1/2 частину своїх доходів, а також утримує третю дитину. Відповідач в особі свого представника адвоката Вельможко А.І. надала суду відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечували в повному обсязі. Так, за твердженням відповідача для звільнення від сплати заборгованості по аліментам мають бути істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості, які позивачем не підтверджені належними доказами. У разі незгоди із розрахунком заборгованості позивач мав змогу оскаржити дії державного виконавця, що ним не було зроблено. На момент стягнення аліментів на утримання сина від першого шлюбу, він вже був вдруге одружений та мав іншу дитину, [PERSON] , 2016 року народження, однак не звертався до суду із вимогою про зменшення аліментів, а посилання позивача на утримання дитини в новій сім`ї безпідставні, оскільки це дитина його цивільної дружини та він за законом не зобов`язаний її утримувати. Натомість відповідач несе значні витрати на утримання сина [PERSON] , зокрема на навчання сина та медичне утримання, оскільки дитина перебуває на обліку у ортопеда, невролога та ЛОР-лікаря. При цьому вона і дитина також перехворіли на COVID-19, за власний кошт проходили обстеження та лікування, про що надано належні документи. Просить відмовити у позові у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 19.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 17.02.2022 року, яке неодноразово відкладалось за клопотаннями представників позивача та відповідача. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2014 у справі № 334/7762/14-ц (а.с.11,12). У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.03.2011 року (а.с.14). Судовим наказом Оболонського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2017 року у справі №756/12705/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.09.2017 і до повноліття. (а.с.10). Судовий наказ пред`явлений до виконання. Позивач належним чином не виконував свої зобов`язання по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , тому станом на 01.12.2021 року у нього утворилась заборгованість в сумі 145433,28 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві від 02.12.2021 року у виконавчому провадженні № 55117416 (а.с.20). В подальшому, у зареєстрованому шлюбі [PERSON] з [PERSON] , [INFO] у позивача народився син [PERSON] (а.с.23). Святошинським районним судом м. Києва 18.02.2019 року ухвалено судове рішення у справі №\~759/12541/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 25-26). Виконавчий лист пред`явлений до виконання. З 05.08.2017 року позивач проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] та її малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.25,26). Позивач [PERSON] наказом № 1/к від 11.01.2016 року призначений на посаду директора ПП «Парталекс», згідно довідки від 21.12.2021 року отримує заробітну плату в розмірі 6000-6500 грн. (а.с.29-32). IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Приписами частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України унормовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача в частині зменшення розміру аліментів до 1/6 частини заробітку, виходячи із закріпленого законодавством розміру аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 заробітку платника податків. Суд відхиляє доводи позивача стосовно його тверджень про утримання доньки його цивільної дружини, батьком якої згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 21.05.2011 року- [PERSON] , який має утримувати її разом з матір`ю дитини. Щодо посилань позивача на те, що його робота через епідемію COVID-19 не приносить достатнього доходу, до суд вважає їх неконструктивними, оскільки позивач працює, має стабільний заробіток та зобов`язаний згідно чинного законодавства утримувати їх сумісну з відповідачем малолітню дитину. Також, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зменшення заборгованості по аліментам в сумі 145433,28 грн. до 641,83 грн. є безпідставними виходячи з наступного. Згідно із ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від заборгованості по аліментам, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має суттєве значення. Аналогічна позиція щодо оцінки «обставин, що мають суттєве значення» в контексті ст. 197 СК України, висловлена й у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №177/1090/18. Позивач посилаючись на перенесені симптоми COVID-19, не надав доказів того, що він з 2017 року і по теперішній час страждає на тяжку хворобу чи має значні ускладнення від неї, які мають суттєве значення у розумінні ст. 197 СК України та унеможливлювали у вищевказаний період сплату аліментів у визначеному судовим наказом розмірі. Крім того, згідно з частинами 3, 8 ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Статтею 195\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч. 2 ст. 82 Закону України\~«Про виконавче\~провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб виключно в судовому порядку. Однак,\~позивач із\~скаргою на\~дії державного\~виконавця щодо\~неналежного порядку\~проведення розрахунку\~заборгованості по\~аліментам в\~судовому порядку не звертався, натомість підстави для вирішення цього питання за нормами сімейного кодексу відсутні. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов про зменшення розміру заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial