Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 10 травня 2022 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Великодедеркальської сільської ради Тернопільської області, з вимогою про позбавлення батьківських прав. 2. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона із відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Шумському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 10 сiчня 2017 року актовий запис № 2. Шлюб розірвано рішенням Шумського районного суду від 15 листопада 2019 року. В зареєстрованому шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Із часу розірвання шлюбу по даний час малолітня дитина проживає із позивачем в [ADDRESS] . Відповідач за час роздільного проживання з дитиною, ні одного разу її не відвідав, не цікавиться його життям, здоров`ям, умовами проживання, розвитком. Син незнає, що відповідач є його біологічним батьком, оскільки на момент, коли відповідач зник з його життя, йому було всього 2 рочки. Позивач у позовній заяві зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] iз [INFO] , який був зареєстрований Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 169, свідоцтво про шлюб № [NUMBER] . Вiд шлюбу iз [PERSON] , народився син [PERSON] , [INFO]. Таким чином, малолітній син [PERSON] проживає зі позивачем, вітчимом та братиком. Вітчим відноситься до дитини, як рідний батько, любить його, піклується про нього, стежить за його здоров`ям, розвитком, достатком, утримує його. Різниці між рідним сином та [PERSON] немає. [PERSON] знає, що [PERSON] є його батьком, він його любить і не підозрює, що це не так. У зв`язку із тим, що відповідач тривалий час не займається вихованням та розвитком дитини, позивач звернулася до Великодедеркальської сільської ради із заявою про визнання доцільним позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] відповідача [PERSON] . Після отримання заяви, Великодедеркальська сільська рада, викликала відповідача на засідання виконавчого комітету для дачі особистих пояснень, можливих заперечень проти позбавлення батьківських прав відносно сина. Однак, відповідач не з`явився на засідання, більше того, він в телефонному режимі повідомив Великодедеркальську сільську раду про те, що він згідний на те, щоб його позбавили батьківських прав відносно дитини. Вказане свідчить про те, що відповідач не приймав участі в вихованні дитини, хоча, як батько зобов`язаний був це робити і не бажає в подальшому це робити. Рішенням виконавчого комітету Великодедеркальської сільської ради № 9 від 23.02.2022 року затверджено висновок комісії з питань захисту прав дітей Великодедеркальської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Враховуючи наведене, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , що народився і проживає в [ADDRESS]. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 16 травня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 08 червня 2022 року. 4. Ухвалою суду від 08 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 01 липня 2022 року. 5. Ухвалою суду від 01 липня 2022 року судове засідання по справі відкладено на 22 липня 2022 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці розгляд справи відкладено на 03 серпня 2022 року 6. У судове засідання позивач не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутності із повним підтриманням позовних вимог. 7. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не представив. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. 8. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. 9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 07 жовтня 2017 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 169, вбачається, що [INFO] в м. Шумськ Тернопільської області народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] 11. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 12. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 06 травня 2021 року Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) актовий запис № 32, слідує, що [PERSON] 06 травня 2021 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , після чого останній присвоєно прізвище [PERSON] . 13. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 13 жовтня 2021 року Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 145, вказується, що [INFO] в м. Шумськ Тернопільської області народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 14. Рішенням виконавчого комітету Великодедеркальської сільської ради Тернопільської області № 9 від 23 лютого 2022 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] » вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; контроль за виконання даного рішення покладено на комісію з питань захисту прав дитини Великодедеркальської сільської ради. 15. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Великодедеркальської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] затвердженого рішенням виконавчого комітету Великодедеркальської сільської ради Тернопільської області від 23 лютого 2022 року № 9, слідує, що виконавчий комітет Великодедеркальської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO], жителя [ADDRESS] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO]., жителя [ADDRESS]. ІV. Оцінка Суду. 16. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 17. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 18. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для позбавлення батьківських прав. 19. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 20. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. 21. Вимогами частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 22. Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 23. Згідно із вимогами статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. 24. Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. 25. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 26. Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). 27. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні малолітнього сина, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не виявляє до нього батьківської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на його утримання та не приймає участі у вихованні сина. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 28. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дітей, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином та дочкою досить тривалий час по відношенню до віку дітей, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме не вчинення. За вказаних обставин, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов є підставним та підлягає задоволенню. 29. Крім того, відповідно до ч. 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 30. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. 31. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не бере участі в утриманні малолітнньої дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатною та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов`язки по його утриманню. 32. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 33. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 34. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін і вважає за необхідним визначити розмір аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 35. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 36. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своєї дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, тому доцільно позбавити його батьківських прав та стягувати при цьому аліменти на утримання дитини у встановленому законом розмірі, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 37. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено суму судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в розмірі 992 грн. 40 коп., вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, і враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved