Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

У січні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 03 червня 2016 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банк», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою Позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000 гривень. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, Позичальник порушив зобов`язання за кредитним договором, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] помер і спадкоємцями, які прийняли спадщину після його смерті, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Позивачем 02 вересня 2021 року була направлена претензія кредитора до Горохівської державної нотаріальної контори та 19 жовтня 2021 року отримана відповідь в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 25 жовтня 2021 року до спадкоємців Позичальника, тобто відповідачів, Банк направив лист-претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості, однак вони жодних дій щодо її виконання не вчинили. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 03 червня 2010 року становить 11352 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят два) гривні 94 копійки, з яких 7489 (сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 05 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3365 (три тисячі триста шістдесят п`ять) гривень 38 копійок заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на свою користь з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 11352,94 гривні за кредитним договором №б/н від 03 червня 2010 року. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 03 лютого 2022 року дану позовну заяву було прийнято до провадження суддею Яремчук С.М. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 07 лютого 2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків заяви. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 14 березня 2022 року у зв`язку з не усуненням недоліків вказану позовну заяву було повернуто позивачу. Постановою Волинського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 14 березня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 18 травня 2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в поряду спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 21 червня 2022 року від Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області та Горохівської державної нотаріальної контори витребувано письмові докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, а також відзив на позов не подавали. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 03 червня 2016 року. Відповідно до виявленого бажання, Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000 гривень. Відповідно до положень Умов та Правил укладений між Банком та позичальником [PERSON] кредитний договір складається із заяви позичальника, тарифів банку, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00029713507 від 25 лютого 2021 року. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором б/н від 03 червня 2016 року становить 11352 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят два) гривні 94 копійки, з яких 7489 (сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 05 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3365 (три тисячі триста шістдесят п`ять) гривень 38 копійок заборгованість за простроченими відсотками. Так, в серпні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Горохівської державної нотаріальної контори вимогу кредитора на загальну суму 10854,43 гривні, що підтверджується копією претензії кредитора за вих. №SAMDN52000137067265 від 04 серпня 2021 року. 19 жовтня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» отримав відповідь від Горохівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що державний нотаріус не може завести спадкову справу після померлого спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з відсутністю копії свідоцтва про смерть та копії Кредитного договору, скріпленого підписом та завіреного печаткою установи з метою законних вимог до спадкоємця про погашення кредитної заборгованості спадкодавця. Крім того, 23 жовтня 2019 року позивачем було направлено листи-претензії на ім`я відповідачів [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцям позичальника [PERSON] . Дана обставина стверджується листами-претензіями за вих. №SAMDN52000137067265 від 23 жовтня 2021 року та реєстром згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів. Норми права, які регулюють спірні правовідносини: Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Аналіз вказаних норм права дає підстави вважати, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника та для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, необхідно встановити дійсний розмір вимог кредитора (перевірити розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідачі відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті позичальника, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно із частиною першою статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Так, позивач зазначає, що останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] та відповідачів [PERSON] та [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження даних обставин, за клопотанням представника позивача судом витребувано від Берестечківської міської ради довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті [PERSON] . Згідно довідки Берестечківської міської ради за №96 від 08 липня 2022 року, до складу сім`ї (зареєстрованих) [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] входять [PERSON] (дочка), [PERSON] (не родич), [PERSON] (не родич) та [PERSON] (співмешканець, помер [INFO] ). Однак, суд вважає даний доказ неналежним та недостатнім, в розумінні ст. 77, 80 ЦПК України, для підтвердження факту прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки не містить інформації на підтвердження того, що саме на час відкриття спадщини відповідачі та спадкодавець [PERSON] дійсно проживали за вищевказаною адресою. Сам факт реєстрації їх місця проживання разом із спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не свідчить про прийняття останніми спадщини у встановленому законом порядку. Окрім цього, реєстрація за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті [PERSON] та [PERSON] не є підставою вважати їх спадкоємцями [PERSON] . Будь-яких доказів, які об`єктивно і переконливо вказували би на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом або за заповітом, перебувають у родинних відносинах чи є дітьми [PERSON] позивачем надано не було, клопотань про витребування судом таких доказів позивач не подавав. Не заслуговують на увагу інші аргументи позивача про належність відповідачів у справі, адже за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Однак будь-яких доказів про наявність у померлого [PERSON] майна, його обсяг та вартість в матеріалах справи не має, клопотань про витребування судом таких доказів позивач не подавав. Крім того, на підставі належним чином оцінених доказів, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з листом- претензією до відповідачів в межах строків, визначених ст. 1281 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частинами 1,\~2,\~3\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 13 липня 2022 року позивачу було роз`яснено, що є предметом доказування у даній справі і те, що він може надати суду відповідні докази або клопотання про витребування доказів судом у разі неможливості самостійно надати докази, а інформував, що останній також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Однак, позивач жодних нових доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог суду не подав, з клопотаннями про їх витребування до суду не звертався. Відтак, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі є спадкоємцями [PERSON] , що вони як спадкоємці прийняли спадщину, що спадкодавцю належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, його обсяг та вартість (для визначення меж відповідальності спадкоємців). Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст.\~3\~ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Тому, після встановлення указаних обставин, враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, що є підставою для відмови в їх задоволенні. Враховуючи наявність\~підстав для\~відмови у\~задоволенні позову,\~суд не\~вбачає необхідності\~надавати правову\~оцінку іншим\~аргументам позовної\~заяви,\~зокрема, розміру\~вимог кредитора,\~у зв`язку\~з чим\~не перевіряє розрахунок заборгованості на день смерті боржника. Судовий збір, що понесений позивачем при поданні позову, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України необхідно покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed