Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послались на те, що квартира за адресою : [ADDRESS] , є спільною частковою власністю, в якій 39/100 частини квартири належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.03.2000, 61/300 частина квартири належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05.06.2007. Позивачі зазначають, що у вищезазначеній квартирі, що розташована на 4-му поверсі 5-поверхового будинку, загальною площею 88,8 кв.м, з яких житлова - 56,4 кв.м, яка складається з трьох відокремлених житлових кімнат, кухні, коридора, санвузла, шафи та балкону, проживають позивачі та відповідачі разом. Позивачі стверджують, що незважаючи на раніше погоджений ними порядок користування квартирою, у сторін виникають конфлікти з приводу користування нею. У зв`язку із цим, а також враховуючи те, що в натурі спірна квартира бути поділена не може, останні просять суд встановити наступний порядок користування квартирою : -виділити у користування позивачу [PERSON] ізольовану кімнату площею 22,2 кв.м (за планом 3) з балконом 0,9 кв.м, що розташований поряд з житловою кімнатою ; -виділити у користування позивачу [PERSON] ізольовану кімнату площею 20,3 кв.м (за планом 4) з шафою 0,5 кв.м, що розташована у житловій кімнаті (за планом 5) ; -виділити у користування всім відповідачам ізольовану кімнату площею 13,9 кв.м (за планом 2); -в спільному користуванні співвласників залишити кухню, коридор, санвузол. 19.08.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. 23.08.2022 від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про визнання позову. Зазначили, що ознайомлені зі змістом позовних вимог, не заперечують щодо вищевказаного порядку користування квартирою. Просили суд розглянути справу за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Здійснення права спільної часткової власності визначено статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом. Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю. Згідно з п. 14 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що квартира за адресою : [ADDRESS] , є спільною частковою власністю, в якій 39/100 частини квартири належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.03.2000 /а.с.24/, 61/300 частина квартири належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05.06.2007 /а.с. 20-22/. Як вбачається з опису об`єкта житлового приміщення, квартира за адресою : [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат : кімната - 13,9 кв.м (за планом 2), кімната 22,2 кв. (за планом 3), кімната 20,3 кв.м (за планом 4), коридору - 12.2 кв.м, шафи 0,5 кв.м, кухні 12.9 кв.м, санвузла 5,9 кв.м, загальна площа квартири - 88,8 кв.м, житлова - 56.4 кв.м /а.с.19/ Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони у позасудовому порядку домовитись про порядок володіння та користування спільним майном не змогли, суд вважає, що запропонований позивачами порядок користування квартирою не порушить право власності інших співвласників . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення порядку користування квартирою знайшли своє обґрунтування під час судового розгляду і тому підлягають задоволенню. При цьому, визначення порядку користування спірною квартирою не тягне за собою відповідного збільшення та зменшення часток у праві власності на спірну квартиру. Частки сторін у праві власності на спірну квартиру, залишаються незмінними. На підставі викладеного,

Outcome: approved