Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», про скасування запису обтяження нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 31 січня 2011 року 14:15:37 за №10771557 реєстратором філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна [PERSON] . Обтяження всього майна позивача було здійснено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВДВС ДМУЮ, державний виконавець Фуніна Я.О. Про даний факт, позивачу стало відомо з Інформаційної довідки наданої державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Малюк І.В. 12 жовтня 2015 року державним виконавцем АНД ВДВС ДМУЮ в рамках виконавчого провадження №48992035 було відмовлено АТ «Укрсиббанк» у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 29.10.2010 №2-3087/2010, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у зв`язку з тим, що стягувачев пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Підставою для ухвалення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська рішення суду по справі №2-3087/2010 був кредитний договір №11386759000 від 22 серпня 2008 року, укладений між дружиною позивача та АКІБ «Укрсиббанк», де позивач виступав поручителем. 22 серпня 2008 року між позивачем та АКІБ «Укрсиббанк» був укладений договір іпотеки №11386759000/1, відповідно до умов якого, предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS] . 18 вересня 2012 року приватним нотаріусом ДМНО Златовою Н.А. на підставі акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником АНД ВДВС ДМУЮ від 17.09.2012 було видано [PERSON] Свідоцтво про право власності на предмет іпотеки, яке раніше належало позивачу. З цього часу, жодних дій щодо майна позивача, так і майна його дружини, на виконання рішення суду від 02.08.2010, ні відповідачем, ні будь-якою іншою виконавчою службою не вчинялися. Будь-яка інформація про рух виконавчого провадження №В10-261 після 17.09.2012 у позивача та в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня. Тобто, позивач проходить до висновку, що вищезазначене виконавче провадження було завершено у 2012 році. 21.09.2021, відповідач отримав заяву від позивача про зняття арешту з майна позивача в рамках виконавчого провадження, однак, станом на 29.10.2021 відповідь позивачем отримана не була. На підставі зазначеного, позивач просить припинити Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна [PERSON] , вчиненого 31 січня 2011 року 14:15:37 за реєстрованим номером обтяження: 10771557, реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №В10-261 від 31.01.2011 Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, державний реєстратор Фуніна Я.О. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 07.12.2021 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.04.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». Ухвалою від 17.05.2022 закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті. 09.08.2022 справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судове засідання представник позивача адвокат Патика А.В. не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволення позовних вимог наполягав. Надавши відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позовних вимог. (а.с.66-71). Представник відповідача Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Представник третьої особи - Акціонерне товариство «Укрсиббанк» у судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.54-57). Суд, перевіривши матеріали справи доказами, приходить до наступного. Судом установлено,\~що згідно\~інформаційної довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~щодо суб`єкта\~за №257644323\~від 21.05.2021\~року на\~все нерухоме\~майно позивача\~ [PERSON] 31.01.2011\~року накладено\~арешт. Підстава для державної реєстрації: постанова про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: В10-261, видана 31.01.2011, видавник: Амур-Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції; тип обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: Амур-Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції; особа, майно якої обтяжується: [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , реєсьтраційний запису про обтяження: 10771557. Згідно ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 вказаного вище Закону, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктом 13 Постанови № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог. Відповідно дост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів захисту, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності зі ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed