Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

04 травня 2022 року представник позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Світловодської міської ради про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 31 липня 2010 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, від шлюбу народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Позивач подала позовну заяву про розірвання шлюбу, по справі відкрито провадження. Дитина знаходиться на повному виховані та утриманні позивача. Мати має стабільний дохід, тому може забезпечувати належні умови проживання дитини. Ухвалою судді від 13 травня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 липня 2022 року закрито підготовче провадження по справі,справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься письмова заява представника позивача про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечує. (а.с. 50). Відповідач судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується поштовим конвертом повернутим до суду з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою". (а.с.33,34,48) Представник третьої особи, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с.35) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи викладене, відповідно до ухвали суду від 05 серпня 2022 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи згідно ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є позивач та відповідач. (а.с.9) Позивач та її малолітня донька [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання. (а.с.4,10) Відповідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будинок в якому проживає позивач із донькою належить на праві приватної власності [PERSON] . (а.с. 11) Згідно довідки виданої АТ "Райффайзен Банк Аваль", 10.06.2021 року № 2002-к - [PERSON] дійсно працює на посаді старшого касира Світловодського відділення АТ "Райффайзен Банк Аваль" з посадовим окладом у розмірі 8705 грн. (а.с.12) Із висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , наданого виконавчим комітетом Світловодської міської ради Кіровоградської області в особі Органу опіки та піклування від 12 липня 2022 року вбачається, що з метою захисту прав та найкращих інтересів дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, громадянкою [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] з`явився до служби у справах дітей та власноруч написав заяву про те, що не заперечує проти визначення місця проживання доньки [PERSON] разом із матір`ю (а.с.37-38) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного аналізу ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітньої дитини, з матір`ю. При цьому, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved