Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-23 00:00:00

позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про визнання поруки припиненою, посилаючись на те, що 29.02.2008 між АТ КБ «Приватбанк», в особі Відділення №50 Філії «Розрахунковий центр» АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № К2Р6СВ00260015, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в загальному розмірі 54101,25 дол. США., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних та строком повернення до 29.02.2023. 29.02.2008 між АТ КБ «Приватбанк», в особі Відділення №50 Філії «Розрахунковий центр» АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № К2Р6СВ00260015/01, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору і полягають у поверненні наданого кредиту в сумі 54101,25 дол. США у строк з 29.02.2008 по 28.02.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 12% річних, а також сплати інших платежів відповідно до графіку погашення кредиту. Разом з тим, в подальшому позивачу стало відомо, що за відсутності його письмової згоди 26.10.2008 відсоткова ставка за користування третьою особою кредитними коштами була збільшена відповідачем в односторонньому порядку до 15,12% річних, а 21.09.2010 - зменшена до 14,62% річних. При цьому, позивач вказує, що позичальником були прийняті умови збільшеної процентної ставки, та, як наслідок, збільшення розміру основного зобов`язання, оскільки станом на день подання позову, зобов`язання за Кредитним договором виконуються останнім належним чином. Враховуючи викладене, позивач вважає, що в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, є всі підстави для визнання Договору поруки припиненим, адже обсяг його відповідальності, як поручителя, збільшився без відповідної на те його згоди. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2021 позовну заяву [PERSON] до акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про визнання поруки припиненою, передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2021, вищевказану справу передано судді Печерського районного суду м. Києва Новаку Р.В. Ухвалою судді від 19.10.2021 цивільну справу прийнято до свого провадження та розгляд призначено за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся у встановлений законом строк. Причини неявки суду не відомі. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.02.2008 між АТ КБ «Приватбанк», в особі Відділення №50 Філії «Розрахунковий центр» АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № К2Р6СВ00260015, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в загальному розмірі 54101,25 дол. США., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних та строком повернення до 29.02.2023. 29.02.2008 між АТ КБ «Приватбанк», в особі Відділення №50 Філії «Розрахунковий центр» АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № К2Р6СВ00260015/01, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору і полягають у поверненні наданого кредиту в сумі 54101,25 дол. США у строк з 29.02.2008 року по 28.02.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 12% річних, а також сплати інших платежів відповідно до графіку погашення кредиту. Разом з тим, в подальшому позивачу стало відомо, що за відсутності його письмової згоди 26.10.2008 відсоткова ставка за користування третьою особою кредитними коштами була збільшена відповідачем в односторонньому порядку до 15,12% річних, а 21.09.2010 - зменшена до 14,62% річних. При цьому, позивач вказує, що позичальником були прийняті умови збільшеної процентної ставки, та, як наслідок, збільшення розміру основного зобов`язання, оскільки станом на день подання позову, зобов`язання за Кредитним договором виконуються останнім належним чином. Так, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 20.04.2016 №6-2662цс15, збільшення відповідальності поручителя може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливо умов відповідальності поручителя, зокрема шляхом скорочення термінів повернення кредитів. Як роз`яснив пленум Верховного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 22 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають і кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5, обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стає результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того, пунктом 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012 №10-1393/0/4-12 передбачено, що у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах від 21.11.2011 у справі №6-49цс11, від 19.12.2011 у справі №6-67цс11, від 05.11.2013 у справі №6-43цс13 - згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Як вже зазначалось вище, позивач, як поручитель, зобов`язався перед банком відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , які випливають з Кредитного договору №K2P6CB00260015 від 29.02.2008 та полягають у поверненні наданого кредиту в сумі 54101,25 доларів США у строк з 29.02.2008 по 28.02.2023 зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 12% річних, а також сплаті інших платежів відповідно до Графіку погашення кредиту. Між тим, як вбачається зі змісту копії листа ПАТ КБ «Приватбанк» №20.10.0.0/7-160331/6702 від 04.04.2016, 26.10.2008 відсоткова ставка за користування третьою особою кредитними коштами була збільшена відповідачем в односторонньому порядку до 15,12% річних. Тобто, з урахуванням положень ст. 653 ЦК України, банком було фактично змінено основне зобов`язання, що витікає з кредитного договору, в бік збільшення розміру процентів, які позичальник зобов`язаний сплатити за користування кредитом, що, в свою чергу, призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя. В той же час, з наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що відповідач не отримував відповідної згоди поручителя на таку зміну основного зобов`язання, письмове надання якої, в свою чергу, передбачено п.13 Договору поруки. Таким чином, оскільки відповідачем було змінено основне зобов`язання, що витікає з кредитного договору, в бік збільшення розміру процентів, які позичальник зобов`язаний сплатити за користування кредитом, що, в свою чергу, призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя, без згоди на таке збільшення з боку позивача, суд приходить до висновку про необхідність захистити порушені права позивача шляхом визнання припиненим Договору поруки №K2P6CB00260015\\01 від 29.02.2008. Також, зважаючи на вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved