Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

У грудні 2021 року Орган опіки та піклування в особі Зіньківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач просить позбавити батьківських прав жительку с. Адамівка [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1000 грн щомісячно. В обґрунтування позову зазначено, що Органом опіки та піклування в особі Зіньківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області вивчено матеріали справи щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , матір якого [PERSON] не належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Навчається в 2 класі Зіньківського ліцею, та проживає разом із своєю бабусею [PERSON] , яка здійснює нагляд за дитиною, утримує його фінансово, забезпечує здобуття дитиною освіти та піклується про його стан здоров`я. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, дитина проживає в задовільних умовах, будинок має три кімнати, у ньому тепло та чисто. Продуктами харчування, сезонним одягом та канцелярським приладдям дитина забезпечена. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, відомості про батька відповідно до ст. 135 СК України внесено зі слів матері. Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає, місце її постійного проживання невідоме, характеризується негативно, ніде не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Фактично [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, дитину не утримує, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини. Дані факти свідчать про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно її малолітнього сина, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав, що в подальшому дозволить дитині користуватися статусом дітей, позбавлених батьківського піклування, соціальним захистом та пільгами, що передбачено Законодавством України та реалізувати своє право на сімейне виховання. Ухвалою від 20.12.2021 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 01.02.2022 року підготовче провадження закрито та цивільну справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування в особі Зіньківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області -- Побережна М.Р. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позові, та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що вона зареєстрована у будинку своїх батьків, однак періодично йде з дому і проживає в іншому будинку із своїм співмешканцем [PERSON] . Син на той час залишається на опікуванні бабусі -- [PERSON] , оскільки остання проти її відносин із [PERSON] заперечує і дитину їй не дає. Також відповідачка пояснила, що у березні - квітні вона разом із сином була у Польщі. На теперішній час вона живе вдома, підробляє на зборі малини, купує синові продукти, зрозуміла свою винну поведінку і просила не позбавляти її батьківських прав, а надати шанс для виправлення. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей внесено до актового запису про народження на підставі ч. 1 ст. 153 СК України. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Зіньківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 05.11.2021 року № 5/1 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку Органу опіки та піклування в особі Зіньківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 05.11.2021 року № 1138, орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] . Крім того, згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 27.10.2021 року, будинок в с. Адамівка складається із трьох кімнат, в будинку тепло і чисто, продуктами харчування і сезонним одягом дитина забезпечена. Мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та утриманням дитини. Згідно характеристики, виданої старостатом с. Адамівка Зіньківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 75 від 03.11.2021 року, [PERSON] ніде не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв, вихованням сина не займається, веде антигромадський спосіб життя, характеризується негативно. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією про права дитини передбачено забезпечення державами-учасницями умов, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9 Конвенції). Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.18. постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 01.09.2020 року (справа № 202/6809/17 провадження № 61-22800св19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Водночас статтею 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Так, за висновком органу опіки та піклування в особі Зіньківської сільської ради від 05.11.2021 року № 1138, орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , оскільки мати з дитиною разом не проживає, не виховує її, не цікавиться здоров`ям, схильна до вживання спиртних напоїв, ніде не працює. Однак під час судового розгляду справи встановлено, що після винесення органом опіки та піклування 05.11.2021 року висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, відповідачка покращила свою поведінку. А саме після початку військової агресії росії проти України вона разом із сином весною протягом місяця перебувала у Польщі. Повернувшись додому пішла на заробітки, спиртні напої не вживає, а отримані кошти тратить на дитину. Наведене підтвердила у суді допитана як свідок [PERSON] . Тому суд, виходячи з інтересів дитини, та враховуючи зміну в поведінці відповідачки, вважає, що достатніх підстав для позбавлення її батьківських прав, як такої, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків немає, однак є підстави для тимчасового відібрання дитини, оскільки залишення її безпосередньо на опікування матері може бути небезпечним для його життя та морального виховання. При цьому суд бере до уваги, що вироком Віньковецького районного суду від 23.12.2021 року [PERSON] засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України. Тобто у відповідачки протягом випробувального терміну є можливість виправитись, не допускати правопорушень та змінити своє ставлення до дитини. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то суд бере до уваги таке. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини та одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум у 2022 році встановлений на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Суду не представлено відомостей про місце роботи відповідача та отримання нею сталих і регулярних доходів, тому розмір аліментів слід визначити у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, а відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial