Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом, який уточнили 04.08.2022 року, до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , а саме по 1/15 частині домоволодіння кожному в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та по 1/10 частині цього ж домоволодіння кожному в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з тим, що Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке посвідчує належні спадкодавцям по 1/5 частці спірного домоволодіння, було видане після їх смерті, а тому в нотаріальному порядку їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити право власності на спадкове майно. Окрім цього, позивачі просили суд витребувати у приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. копії спадкових справ № 405/2021 та № 406/2021. 02.08.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. належним чином посвідчені копії спадкових справ № 405/2021 та № 406/2021, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ, зокрема щодо майна: [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання яких було с. Вікняни Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської областів підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності від 20.11.2000 року,виданого на підставі рішення Вікнянської сільської ради від 14.11.2000 року № 72, записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим номером 159, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності (по 1/5 частині кожному) житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 178 від 04.07.2022 року вулиця Карла Маркса у с. Вікняни Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області у 1995 році перейменована на [ADDRESS] (а.с. 18). Відомості про реєстрацію права власності на вищевказане домоволодіння зареєстровано в ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 681109 від 12.02.2021 року (а.с. 9). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 01.03.2021 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1985 року по 1986 рік та не є самовільним будівництвом (а.с. 4-8). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 28). 07.07.1978 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 28). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивачка), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29, 72). 02.05.2000 року [PERSON] (позивачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 29). [INFO] [PERSON] (батько позивачів) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 20). [INFO] [PERSON] (бабуся позивачів) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 20). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавців - [PERSON] та [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (мати позивачів), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (батько позивачів), успадкувавши належну спадкодавцю 1/5 частину домоволодіння (по 1/15 частині кожен), оскільки вони вступили в управління спадковим майном, проводили похорон померлого, вели з ним спільне господарство та на день смерті спадкодавця проживали разом з ним по [ADDRESS] , що підтверджується довідками Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 181 від 04.07.2022 року та № 325 від 22.09.2021 року (а.с. 15, 58 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 405/2021 від 04.10.2021 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (батько позивачів) (а.с. 49-65), з якої вбачається, що [PERSON] (мати позивачів), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Згідно ч. 2 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , успадкувавши належну спадкодавцю 1/5 частину домоволодіння (по 1/10 частині кожен), тобто ту частку, яка б належала при спадкоємстві за законом їх померлому батькові [PERSON] , оскільки вони вони на момент смерті спадкодавця були неповнолітніми, вступили в управління спадковим майном та на день смерті спадкодавиці проживали разом з нею по [ADDRESS] , що підтверджується довідками Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 180 від 04.07.2022 року та № 324 від 22.09.2021 року (а.с. 16, 75 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 406/2021 від 04.10.2021 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (бабуся позивачів) (а.с. 66-89), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] (бабуся позивачів), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. [INFO] [PERSON] (мати позивачів) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 21). [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши земельну ділянку, належну матері 1/5 частину домоволодіння та 1/15 частину вказаного домоволодіння, яку мати у свою чергу успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] (батько позивачів), що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 29.10.2021 року та від 09.02.2021 року (а.с. 26, 27). Вказане майно не є предметом даного позову, а тому дослідженню не підлягає. Позивачам [PERSON] та [PERSON] в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частину домоволодіння після смерті [PERSON] (батько позивачів) та [PERSON] (бабуся позивачів), оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок видане після смерті спадкодавців, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. від 28.10.2021 року (а.с. 24, 25). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на частину спадкового домоволодіння в порядку спадкування за законом. Згідно виписки з погосподарської книги № 1 Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , яка була головою двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на 1/15 частину кожен житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , а також на 1/10 частину кожен цього ж домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] . Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved