Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.01.2022 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів, в якому просить: Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлених судовим наказом, виданим 27.09.2021 Солом`янським районним судом м. Києва та ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.12.2021, якими стягується з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , зі стягнення з 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, на стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 50000 грн. щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшої дитини повноліття. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] , позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 30.08.2002 р. вона з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилось троє дітей: повнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , та малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з моменту фактичного припинення подружніх стосунків та спільного проживання, з 12.09.2021 р., спільні неповнолітні діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідно до судового наказу виданого Солом`янським районним судом м. Києва 27.09.2021 та на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 07.12.2021, з відповідача стягується на її користь на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.09.2021 і до досягнення старшої дитини повноліття. 10.12.2021 Солом`янським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ відкрито виконавче провадження №67848928 з примусового виконання судового наказу виданого Солом`янським районним судом м. Києва 27.09.2021. Від відповідача, в рамках даного виконавчого провадження, грошових коштів в рахунок сплати аліментів не надходило. Позивач посилається на те, що відповідно до відомостей, які їй відомі, відповідач має декілька місць роботи, а саме у Державній установі «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України», у ТОВ «Медклінік» та у ТОВ «Реабілітаційний центр «Медклінік». Офіційний розмір заробітної плати відповідача ніяким чином не відображає його дійсного доходу, оскільки відповідач отримує мінімальну заробітну плату, з якої сплачуються податки, а решту доходу відповідач отримує неофіційно. Так, відповідач є лікарем-травматологом та нейрохірургом, займає посаду завідувача відділення в Державній установі «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України», та крім того є співзасновником приватної клініки ТОВ «Медклінік» та власником і директором ТОВ «Реабілітаційний центр «Медклінік». Незважаючи на незначний розмір офіційної заробітної плати, реальний дохід відповідача був значно більшим, що дозволяло забезпечити стабільно високий рівень життя родини Так позивач вказує на те, що середньостатистичний розмір щомісячних витрат на родину становив близько 100-120 тисяч гривень на місяць. В цю суму входили як побутові витрати на забезпечення родини в цілому, так і витрати виключно на малолітніх дітей - витрати на одяг, харчування, дитячий садочок, няню, тощо. Таким чином, позивач вважає, що з урахуванням звичних для дітей умов та якості життя, харчування, дозвілля, навчання, достатньою буде сума аліментів в розмірі 50000 грн. в місяць на обох дітей. Дана сума обґрунтовується наступними орієнтовними витратами, зокрема: витрати на дитячий садочок в розмірі 45000 грн. на місяць; витрати на продукти харчування - орієнтовно 10000 грн. на місяць; витрати на одяг - орієнтовно 5000 грн. на місяць; витрати на розвиток, дозвілля, ігри - орієнтовно 5000 грн. на місяць; інші поточні регулярні витрати - орієнтовно 2000 грн. на місяць. Тому, враховуючи викладене, а також те, що на даний час існує об`єктивна потреба у збільшенні розміру аліментів, оскільки визначений рішенням суду розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дітей, нормального харчування, придбання необхідних речей для побутових потреб, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28.01.2022 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 02.02.2022 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.06.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник заперечує проти задоволення позову, вважає його безпідставним та необґрунтованим, вважає що позивачем наведені неправдиві відомості та не надано доказів, що б підтверджували заявлені факти і вимоги, а також позовні вимоги суперечать нормам матеріального та процесуального права України. Так, 12.09.2021 позивач без попередження і погодження з відповідачем, забрала їх спільних малолітніх дітей та переїхала у невідомому напрямку. Адресу свого перебування із дітьми не повідомляла та постійно створювала перешкоди у його спілкуванні із дітьми та налаштовувала їх проти батька, вказуючи їм неправдиві негативні відомості про нього, у зв`язку з чим, відповідач звертався за допомогою до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з проханням посприяти та припинити порушення його батьківських прав. У зв`язку з чим, достатньо дивним виглядають твердження позивача про те, що діти важко переживають різного плану зміни в їх побуті, та про можливу шкоду для дітей від різкої зміни обставин, адже саме позивач таку зміну і спричинила, забравши без повідомлення дітей з дому та вивезла їх у невідомому напрямку. Так, відповідач не знаючи, що позивачем вже було отримано судовий наказ, надавав кошти позивачу на утримання дітей в добровільному порядку та додатково здійснював за власні кошти придбання необхідних для дітей речей (одяг, взуття, іграшки тощо). Крім того, відповідач неодноразово намагався отримати від позивача інформацію, на який саме рахунок направляти кошти на утримання дітей, однак позивач відмовлялась надавати реквізити свого рахунку і використовувала для розрахунків платіжну картку відповідача, на яку нараховується його заробітна плата. Після того, як відповідач дізнався про те, що позивач отримала судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, [PERSON] перерахував на особисту карту позивача по 20000 грн. на кожну дитину, вказавши у призначенні, що це кошти в рахунок сплати аліментів. Надалі, відповідач особисто звернувся до державного виконавця, повідомив місце своєї роботи та попросив направити постанову для здійснення відрахувань з його заробітної плати аліментів на утримання дітей. Отже, твердження позивача про те, що діти перебувають на її утриманні, а відповідач не сплачує аліменти не відповідають дійсності та спростовуються зазначеним доказами. Також, представник зауважує на тому, що позовні вимоги позивача не підкріплені належними і достовірними доказами. Так, щодо заявленого позивачем щомісячного розміру витрат на дітей, то до суду не надано жодного доказу дійсності заявленого нею значного розміру витрат на дітей, а частина перелічених категорій витрат, взагалі не стосується аліментів і не повинна покриватися за їх рахунок. Так, позивач вказує, що щомісячні витрати на дітей становлять 67000 грн., та включають в себе витрати на дитячий садочок у розмірі 45000 грн., яка складається з вартості відвідування садочка, харчування, участі у розвиваючих гуртах та відвідуванні басейну; витрати на продукти харчування в розмірі 10000 грн., витрати на одяг в розмірі 5000 грн., та витрати на розвиток, дозвілля і ігри в розмірі 5000 грн. Щодо витрат на відвідування дитячого садочку, то позивачем не надано жодного підтвердження, що відвідування даного закладу коштує таку значну суму як 45000 грн. та не надано саме такої вартості садочку і реальності відвідування дітьми такого закладу. Розмір аліментів, які просить стягнути позивач, значно перевищує потреби дітей і передбачає, що майже всі витрати на їх утримання буде нести лише відповідач, а позивач самоусунеться від таких витрат, але ж у відповідності до положень ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому на підставі принципу рівності обов`язків батьків щодо дітей, навіть на підставі необґрунтованих заявлених витрат позивача, максимальний розмір аліментів міг би становити до 33500 грн., але аж ніяк не 50000 грн, адже другу половину витрат повинен забезпечувати інший з батьків. 01.08.2022 від представника позивача надішла відповідь на відзив, відповідно до яких представник повністю заперечує проти обставин викладених у відзиві та посилається на наступне. Так, в зв`язку з припиненням фактичних шлюбних стосунків та проживання однією своєю, позивач не має змоги отримувати дохід рівнозначний тому, який отримує її чоловік, а тому не може забезпечити на належному якісному рівні умови по харчуванню, навчанню, дозвіллю тощо. Позивач змушена була забрати дітей з приватного садочка та записатись до державного, що в свою чергу викликає збентеженість та стурбованість у дітей через кардинальні зміни. Позивач не стверджувала, що нею фактично несуться витрати, аналогічні тим розмірам, які витрачались під час спільного проживання, а тому і належних доказів витрат за період з вересня 2021 року не може бути. 09.08.2022 до суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь представника позивача на відзив, відповідно до яких представник відповідача зазначає наступне. Так, представник позивача зазначає, що наразі місце проживання дітей із позивачем не визначено ні договором, ні в судовому порядку. Отже, це питання ще відкрито і буде вирішуватись сторонами. Матеріали даної справи не містять належних і допустимих доказів того, що реальні витрати на утримання двох малолітніх дітей сторін становлять заявлену позивачем суму у 67000 грн. щомісячно, проте, водночас, позивач сама зазначає, що насправді такі значні витрати на дітей реально не несуться з вересня 2021. Вимоги позивача ґрунтуються на тому, що вона хотіла б бачити витрати на дітей щомісячно і що 75% цих витрат має покривати відповідач. Представник відповідача вважає, що заявлені позовні вимоги не доведені належними, достовірними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримавла повному обсязі та просила задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вважав розмір аліментів в сумі 50000 грн. завищеним. Представник вказав на те, що відповідач [PERSON] сплачує кожного місяця кошти на утримання дітей, купує взуття та одяг, також на вимогу позивача купує все необхідне для дітей. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, врахувавши їх доводи та пояснення, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 30.08.2002 р. зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис № 1049, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають троє дітей: повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 23.07.2021 (повторно), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 23.07.2021 (повторно). Встановлено, що відповідно до судового наказу виданого Солом`янським районним судом м. Києва 27.09.2021 р., стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.09.2021 і до досягнення старшої дитини повноліття. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1-3 статті 181 СК України унормовано, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, вибір способу стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) належить тому, разом з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі") (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже одержувач аліментів у цій справі скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи убачається, що платник аліментів працевлаштований, має постійне місце роботи та регулярний дохід, розмір якого повинен бути врахований поряд з іншими чинниками при визначенні розміру аліментів. Відповідно до довідки про здійсненні відрахування та виплати від 20.06.2022 року заробітна плата відповідача за період січень-травень 2022 року становить 273324,74 грн., утримана сума аліментів 69446,62 грн. Відповідачем за грудень 2021-січень 2022 року перераховано аліменти в сумі 20000 грн. на місяць. Відповідно до договору про надання послуг від 06.07.2021 року вартість послуги з організації дозвіллля дитини [PERSON] становить 13578 грн. на місяць. Відповідно до договору про надання послуг від 06.07.2021 року вартість послуги з організації дозвіллля дитини [PERSON] становить 146008 грн. на місяць. Встановлено, що відповідачем 09.07.2021 року проведено оплату за договором про надання послуг з організації дозвілля дитини в розмірі 47962 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень; з 1 липня - 2201 гривня. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження розміру фактичних щомісячних витрат на малолітніх дітей, в період з 27.09.2021 року позивачем до суду не надано. Також позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану. При визначенні розміру аліментів суд враховує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України), а також приймає до уваги те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд приходить до висновку про можливість зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей визначеного рішенням суду в частці від заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму. Позивач належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на утримання дітей саме в розмірі 50000 грн. не надала. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твенрдій грошовій сумі по 10000,00 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

Outcome: partial