Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради, [PERSON] , Департаменту економіку та розвитку Черкаської міської ради про зміну договору найму квартири. Позов обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] на підставі ордеру від 31.01.1991 року була надана його батьку [PERSON] складом сім`ї 3 особи: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] . Після смерті [PERSON] на підставі рішення №135 від 18.09.2005 року наймачем квартири був визнаний [PERSON] . 31.08.2018 року [PERSON] , який є його рідним братом був знятий з реєстрації за вказаною адресою. На даний час в квартирі зареєстрований він та [PERSON] , яка з 2017 року за місцем своєї реєстрації не проживає. Він несе витрати по сплаті комунальних послуг. Листом виконавчого комітету Черкаської міської ради від 22.07.2021 року №8054-2 в задоволенні його заяви про зміну договору найму житлового приміщення було відмовлено, оскільки, зокрема, до заяви не додано оригінал та копію паспорта та інші документи [PERSON] . Роз`яснено, що належні [PERSON] документи, як і відповідна заява мають бути подані нею особисто. Оскільки її місце знаходження йому невідоме він не може вирішити вказане питання в позасудовому порядку. У зв`язку з чим змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Просив суд визнати його наймачем квартири [ADDRESS] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.09.2021 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2022 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати до участі у справі в якості співвідповідача залучено Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради В судовому засіданні встановлено, що згідно ордеру №000006 від 31.01.1991 року [PERSON] із складом сім`ї із трьох осіб: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] був виданий ордер на зайняття жилої площі в кімнаті 55 будинку [ADDRESS] . Як вбачається з довідки про місця проживання особи №6509763 від 30.11.2020 року зареєстрованим місцем проживання позивача з 29.05.1991 року є [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси від 18.05.2005 року №135 змінено договір найму двокімнатної квартири [ADDRESS] з батька [PERSON] на його сина [PERSON] , який зареєстрований та проживає за вказаною адресою. Склад сім`ї 4 особи (він - [PERSON] , сестра [PERSON] , брат [PERSON] , сестра [PERSON] ) З акту опитування сусідів №289 від 29.06.2021 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] дійсно [PERSON] [INFO] на проживає з 2017 року по теперішній час. Місце перебування даної особи не відоме. 08.07.2021 року [PERSON] звернувся до Черкаської міської ради із заявою про зміну договору найму житлового приміщення т визнання його наймачем квартири [ADDRESS] . Листом від 22.07.2021 року №8054-2 виконавчий комітет Черкаської міської ради повідомив позивача про те, що органом місцевого самоврядування, на який покладені повноваження у м. Черкаси щодо зміну договору найму в неприватизованих квартирах державного житлового фонду є департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради. Для вирішення порушеного питання по суті, позивачу потрібно зібрати ряд документів, який подається не листом. А особисто всіма дорослими членами сім`ї наймача, які зареєстровані в квартирі, для засвідчення їх волевиявлення та підписів посадовими особами місцевого самоврядування. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2020 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. Згідно довідки КП «ЧООБТІ» від 02.12.2020 року право власності на квартиру [ADDRESS] станом на 0.01.2013 року не зареєстроване. Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Пунктом 1 частини другої статті 2 ЦК України передбачено, що однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності (пункт 61 Рішення Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії"). Основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам. Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними. Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі № 58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Згідно із частинами першою, четвертою статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК України). Згідно із пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК України). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12 а також у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 182/8114/15-ц, які відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України враховані судом при застосуванні норм права. Відповідно до статті 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За таких обставин, суд, з`ясувавши наведені обставини у справі та дослідивши всі надані сторонами докази, виходить із того, що оскільки позивач вселився у квартиру на законних підставах як члени сім`ї наймача ще з 29.05.1991 року, та проживає у ній до цих пір, сплачує комунальні послуги, у судовому порядку не визнавався таким, що втратив право користування квартирою, зареєстрований у ній до теперішнього часу, а наймач квартири добровільно знявся з реєстрації у вказаній квартирі 31.08.2018 року, тому наявні правові підстави для задоволення позову про визнання його наймачами вказаної квартири. На підставі наведеного, ст.ст.64,65, 103,106 ЖК Української РСР, ст. 3 СК України,

Outcome: approved