Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про поділ нажитого з відповідачем у шлюбі майна у такий спосіб: визнати позивача [PERSON] власником Ѕ житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] та Ѕ земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS] площею 0,25 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0723382400:03:002:0123, з передбачених ст.ст.60, 63, 69-72 СК України, ст.365 ЦК України підстав. Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що з 21.05.2003 по 07.12.2021 [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі сторони набули у власність майно житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку по [ADDRESS] призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд площею 0,25 га, кадастровий номер 0723382400:03:002:0123. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 29.12.2021. Ухвалою від 22.03.2022 відкрито провадження у справі. Визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою від 19.07.2022 підготовче провадження закрито та призначено розгляд позову по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 21.05.2003 між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується копією повторного свідоцтва [NUMBER] . Рішенням Любомльського районного суду Волинській області від 07.12.2021 у справі № 163/1230/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час перебування у [PERSON] була передана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку за межами населеного пункту с. Куснища Куснищанської сільської ради Любомльського району, що підтверджується копією розпорядження Любомльської районної державної адміністрації від 06.10.2006 № 900. 18.12.2006 [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0723382400:03:002:0123 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд площею 0,25 га за межами населеного пункту с. Куснища Куснищанської сільської ради Любомльського району, що підтверджується копією державного акту серії АБ № 2545066. Згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки - ринкова вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, що розташована за межами населеного пункту с. Куснища Ковельського району Волинської області, кадастровий номер 0723382400:03:002:0123 становить 66\~425,00 грн. Згідно копії свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 04.12.2013 житловий будинок, що розташований [ADDRESS] , загальною площею 68,6 кв.м. належить [PERSON] . Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №13930026 від 04.12.2013 житловий будинок, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 0723382400:03:002:0123 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] . Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 21.12.2021 ринкова вартість житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] становить 318816,00 грн. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. З урахуванням вимог чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що житловий будинок по [ADDRESS] був побудований сторонами в період перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною власністю та зареєстрований на праві власності за відповідачем. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна, позовні вимоги [PERSON] про визнання за позивачем права власності по 1/2 частині житлового будинку в результаті поділу спільного майна подружжя, підлягають задоволенню. Згідно ст. 57 СК України в редакції станом на 01.01.2007 земельна ділянка, набута за час шлюбу внаслідок безоплатної приватизації земельної ділянки не була визначеною майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання за позивачем права власності по 1/2 частині земельної ділянки в результаті поділу спільного майна подружжя, підлягають задоволенню. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи встановлені по справі фактичні обставини, а також вищенаведені положення матеріального та процесуального закону, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення та задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved