Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, у подальшому у зв`язку із неявками позивача первісна позовна заява була залишена без розгляду. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом яким просила збільшити (змінити спосіб стягнення) аліменти, та у подальшому стягувати з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією. Зустрічна позовна заява обґрунтована наступним. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.08.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей сина [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до листа інспекції з питань підготовки та дипломування моряків капітаном Іллічівського морського порту відповідачу [PERSON] було видане свідоцтво фахівця матроса першого класу № 00462/2017/03 від 10.02.2017 року. Відповідач працює моряком на посаді старшого матроса на судна іноземних судновласників, але аліменти сплачує, як безробітний, тобто розмір аліментів обчислюється державним виконавцем, виходячи з середньої заробітної плати для місцевості, в якій проживає відповідач. Після уточнення позву просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси на утримання доньки [PERSON] у розмірі по 5000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% віл прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився про дату та час якого був належним чином повідомлений шляхом направлення судових повісток. Розглянувши позовні вимоги, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 26.07.2002 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Позивач та відповідач мають спільних дітей, народжених у шлюбі, сина - [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 25.08.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. 28.09.2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №171. (копія свідоцтва про шлюб додається) Від шлюбу з [PERSON] [PERSON] має сина - [PERSON] . [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості по аліментам здійсненого старшим державним виконавцем Щербина О.В. станом на 01.12.2018 року відповідач [PERSON] мав заборгованість зі сплати аліментів розміром 50150,00 гривень, яку він у подальшому погасив що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам здійсненого старшим державним виконавцем Ротар Ю.В. згідно якого станом на 01.09.2019 року [PERSON] не мав заборгованості. Дослідженими судом матеріалами справи не встановлено визначених законом підстав для зміни розміру та порядку стягнення аліментів, позивачем [PERSON] не надано суду доказів суттєвого поліпшення фінансового забезпечення відповідача [PERSON] .. Факт неодноразового перетину ним кордону України, жодним чином не свідчить про значну зміну розміру його фінансового забезпечення з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів. Наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів також вочевидь не є підставою для їх збільшення. Ураховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України(в редакції, що діяла на момент винесення рішення Суворовського районного суду Одеської області від 25 серпня 2010 рооку), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України № 2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року частину 2 ст. 182 СК України викладено в наступній редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, за змістом норми ст. 192 СК України особа, яка отримує аліменти може звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів у випадку, якщо погіршилося її матеріальне становище або стан її здоров`я, або поліпшилося матеріальне або сімейне становище платника аліментів, а також стан його здоров`я. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Отже, враховуючи всі обставини справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, у зв`язку з чим в позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed