Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

В січні 2022 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, Бережанської міської ради, Баришівської міської ради, про визнання права власності в поряду спадкування за законом, в якому просив визнати в порядку спадкування за законом після смерті - [PERSON] , що померла [INFO] право власності: на 1/3 частину квартири в [ADDRESS] , загальною площею - 37,7 к.в.м., житловою - 24,6 кв.м.; на Ѕ частину будинковолодіння [ADDRESS] ; на земельну ділянку кадастрового номеру 3220280800:03:100:0083, що розташована за адресою [ADDRESS] , площею - 0,11 га. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача- [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно: 1/3 частину квартири в [ADDRESS] , загальною площею - 37,7 к.в.м., житловою - 24,6 кв.м.; Ѕ частину будинковолодіння [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастрового номеру 3220280800:03:100:0083, що розташована за адресою [ADDRESS] , площею - 0,11 га. 04.09.2019 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але йому було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Встановити місцезнаходження правовстановлюючих документів позивач не зміг, що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку в поряду спадкування за законом на майно, що належало [PERSON] , що померла [INFO] . В судовому засіданні представник позивач позов підтримав, за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді від 20.01.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марчук К.В копію спадкової справи №3/2019 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 15.06.2022 р. витребувано в Бережанському обласному комунальному міжрайонному бюро технічної інвентаризації відомості, що підтверджують право власності/користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Протокольною ухвалою суду від 12.08.2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що матір`ю позивача є [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження. [PERSON] була власником: - 1/3 частини квартири в [ADDRESS] , загальною площею - 37,7 к.в.м., житловою - 24,6 кв.м. за договором купівлі-продажу, посвідченого 8 Київською державною нотаріальною конторою 22.08.1996 р., за №2-2917.Право власності зареєстрована в КПБТІ 27.08.1990 р., за №30210; - земельної ділянки, кадастровий номер 3220280800:03:100:0083, що розташована за адресою [ADDRESS] , площею - 0,11 га., за державним актом про право приватної власності на землю від 15.05.2000 р. серії IV-КВ 039016; - Ѕ частини будинковолодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Бережанською державною нотаріальною конторою від 04.08.1993 р. за реєстром №2000 та зареєстрованого дублікату реєстраційного посвідчення від 06.08.1998 р. №213. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] 04.09.2019 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки на час смерті постійно проживав (був зареєстрований) з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] інші спадкоємці відсутні. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марчук К.В.від 29.11.2021 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки не подано оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно, не внесено плату за вчинення нотаріальної дії та платежі, пов`язані з її вчиненням. Свідок [PERSON] (рідний брат [PERSON] ) підтвердив суду право позивача на спадкування після смерті матері [PERSON] . Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з п.п. 4.15, п.п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5, яка є чинною на час розгляду справи, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачкою своїх спадкових прав після смерті батька є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування . Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства (пункт 32). Законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання , якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті - [PERSON] , що померла [INFO] право власності: на 1/3 частину квартири в [ADDRESS] , загальною площею - 37,7 к.в.м., житловою - 24,6 кв.м.; на Ѕ частину будинковолодіння [ADDRESS] ; на земельну ділянку кадастрового номеру 3220280800:03:100:0083, що розташована за адресою [ADDRESS] , площею - 0,11 га. На підставі викладено та

Outcome: approved