Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору підряду, відшкодування збитків та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.11.2017 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір підряду №301117 (далі - Договір підряду), відповідно до умов якого підрядник ФОП [PERSON] зобов`язався виконати ремонтні роботи класу «Стандарт» об`єкту загальною площею 58 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.2. Договору підряду сторони погодили, що ціна договору є плаваючою, оскільки може змінюватися при наявності додаткових робіт. Вартість договору відповідно до «Специфікації на роботи та матеріали» (додаток №1 до цього договору) складає 90071,53 грн. На виконання умов Договору підряду [PERSON] передала ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 22408,00 грн. у якості авансу для придбання матеріалів та проведення ремонтних робіт на об`єкті. У п. 4.2.3. Договору підряду встановлено, що для уникнення непорозумінь, сторони підтверджують, що замовник приймає фактично виконані роботи та підписує Акт приймання виконаних робіт в часині їх фактичного обсягу протягом п`яти робочих днів з моменту їх отримання від підрядника на підставі розцінок, затверджених «Специфікацією робіт та матеріалів», або надає обґрунтовані письмові зауваження з переліком виявлених неліків. Графіком виконання робіт, який міститься в Додатку №3 до Договору підряду, встановлено, що кінцевим терміном виконання ремонтних робіт є 07.02.2018. ФОП [PERSON] 06.02.2018 надіслав на електронну адресу [PERSON] фінішний кошторис, відповідно до якого підрядником було фактично виконано роботи на загальну вартість 100361,16 грн. Проте [PERSON] , посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» вказує на те, що ФОП [PERSON] не були виконані договірні зобов`язання та не було якісно та в повному обсязі виконано роботи, передбачені Договором підряду та додатками до нього. З огляду на наведене, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач [PERSON] просить розірвати Договір підряду від 30.11.2017 №301117, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] ; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування майнових збитків у розмірі 118259,95 грн., з яких: 70458,05 грн. - відшкодування вартості ремонтно-відновлювальних робіт; 19611,90 грн. - відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг; 7390,00 грн. - відшкодування витрат із оплати послуг теплопостачання; 20800,00 грн. - відшкодування витрат із оплати зберігання меблів; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] пеню в розмірі 424641,41 грн., моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 20200,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2018 відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачем подано до суду зустрічний позов, у якому ФОП [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] суму заборгованості за Договором підряду від 30.11.2017 №301117 у розмірі 77953,16 грн., пеню у розмірі 3010,84 грн., 3 % річних у розмірі 7022,18 грн., інфляційні витрати у розмірі 13969,18 грн., судовий збір у розмірі 1019,55 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 20000,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 32800,00 грн. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що на виконання умов Договору підряду від 30.11.2017 №301117, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , останній виконав ремонтні роботи належної якості та у визначений договором строк загальною вартістю 100361,16 грн. Проте, [PERSON] безпідставно відмовляється виконувати договірні зобов`язання та сплатити грошові кошти за виконані роботи. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2018 прийнято зустрічний позов відповідача в справі ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені за договором підряду та об`єднано в одне провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2018 призначено проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представники позивача за первісним позовом у судовому засіданні підтримали первісний позов та просили його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та його представник заперечили проти задоволення первісного позову. Зазначили, що висновки експертиз є неналежними та недопустимими доказами, просили задовольнити зустрічний позов. Свідок - експерт Сверида О.М. у судовому засіданні надав роз`яснення та підтримав складений ним Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2019 №2849. Суд, вислухавши сторін та їх представників, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного позову та відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відовідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2017 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір підряду №301117 (далі - Договір підряду), відповідно до умов якого підрядник ФОП [PERSON] зобов`язався виконати ремонтні роботи класу «Стандарт» об`єкту загальною площею 58 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу замовник [PERSON] зобов`язалось створити умови для виконання робіт, прийняти роботи та забезпечити своєчасне фінансування. Згідно п. 3.2. Договору підряду сторони погодили, що ціна договору є плаваючою, оскільки може змінюватися при наявності додаткових робіт. Вартість договору відповідно до «Специфікації на роботи та матеріали» (додаток №1 до цього договору) складає 90071,53 грн. На виконання умов Договору підряду [PERSON] передала ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 22408,00 грн. у якості авансу для придбання матеріалів та проведення ремонтних робіт на об`єкті. Графіком виконання робіт, який міститься в Додатку №3 до Договору підряду, встановлено, що кінцевим терміном виконання ремонтних робіт є 07.02.2018. У п. 4.2.3. Договору підряду встановлено, що для уникнення непорозумінь, сторони підтверджують, що замовник приймає фактично виконані роботи та підписує Акт приймання виконаних робіт в часині їх фактичного обсягу протягом п`яти робочих днів з моменту їх отримання від підрядника на підставі розцінок, затверджених «Специфікацією робіт та матеріалів», або надає обґрунтовані письмові зауваження з переліком виявлених недоліків. Підрядник в такому разі повинен усунути ці недоліки за власні кошти та власними силами в термін десять календарних днів з моменту їх виявлення. Якщо замовник протягом п`яти днів не надав обґрунтовані письмові зауваження та акт приймання виконаних робіт в частині їх фактичного обсягу вважається підписаним. 06.02.2018 ФОП [PERSON] надіслав на електронну адресу [PERSON] фінішний кошторис, відповідно до якого підрядником було фактично виконано роботи на загальну вартість 100361,16 грн. [PERSON] не погодила фінішний кошторис та 13.02.2018 надіслала на електронну пошту ФОП [PERSON] свої письмові зауваження, у яких зазначила, що ремонтні роботи виконані неякісно та не в повному обсязі. ФОП [PERSON] зазначені [PERSON] недоліки у ремонтних роботах не визнав та не усунув, 21.02.2018 надіслав на адресу [PERSON] . Акт приймання-здачі робіт для підписання замовником та вимогу про оплату грошових коштів за виконані роботи у розмірі 77953,16 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За приписами ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України). Відповідно до ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну (ч. 4 ст. 853 ЦК України). Так, на виконання вимог ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа надало Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2019 №2849, відповідно до змісту якого судовий експерт Сверида Олександр Миколайович прийшов до наступних висновків: вартість обсягів ремонтних робіт виконаних ФОП [PERSON] в квартирі [ADDRESS] за Договором підряду від 30.11.2017 №301117 складає 73593,40 грн.; виконані роботи з безпіщаного покриття стелі під фарбування у зв`язку з наявністю на поверхні стелі напливів, нерівностей, борозни від шпателю та відхилення площини стелі до 4 мм у приміщенні житлової кімнати, об`єднаної з коридором, не відповідають вимогам п. 8.4.8 ДСТУ-Н Б В.2.6.-212:2016 «Настанова з виконання робіт із застосуванням сухих будівельних сумішей» та таблиці №9 ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 «Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд»; фарбування стелі виконано по поверхні належно не підготовленій до фарбування, що не відповідає п. 3.12 ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 «Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд»; виконані роботи з безпіщаного покриття стін під фарбування у зв`язку з наявністю на поверхні сіро-жовтих плям не відповідають вимогам п. 8.4.8 ДСТУ-Н Б В.2.6.-212:2016 «Настанова з виконання робіт із застосуванням сухих будівельних сумішей»; в окремих місцях виконані роботи з заповнень швів облицювання стін керамічних плиток у зв`язку з наявністю нерівності швів не відповідають вимогам п. 9.3.3. ДСТУ-Н Б В.2.6.-212:2016 «Настанова з виконання робіт із застосуванням сухих будівельних сумішей», п. 3.58. ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 «Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд. Крім того, за заявою представника позивача за первісним позовом [PERSON] відповідно до ст. 106 ЦПК України Товариством з обмеженою відповідальністю «Український центр судових експертиз» надано Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16.07.2019 №1-16/07, відповідно до змісту якого судовий експерт Шкребтій Вячеслав Геннадійович прийшов до наступних висновків: результати робіт по опорядженню безпіщаною штукатуркою стін не відповідають вимогам п. 8.4.8 ДСТУ-Н Б В.2.6-212:2016 «Настанова з виконання робіт із застосуванням сухих будiвельних сумішей» у зв`язку з наявністю на поверхнi сiро-жовтих плям та розводів стартовоi шпаклівки; результати робіт по опорядженню безпіщаною штукатуркою стелі не відповідають вимогам п. 8.4.8 ДСТУ-Н Б В.2.6-212:2016 «Настанова з виконання робіт із застосуванням сухих будiвельних сумішей» та таблиці №9 ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 «Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог i покрівель будiвель і споруд» у зв`язку з наявністю на поверхні стелі напливів, нерівностей. борозн від шпателю та відхилень конструкції від площини в діапазоні 2 мм - 4 мм; результати робіт по опорядженню безпіщаною штукатуркою откосiв не вiдповiдають вимогам таблиці №9 ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 «Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд у зв`язку з наявністю вiдхилень конструкцiї вiд площини в діапазоні до 3 мм; результати робіт по облицюванню стін ванної кімнати плиткою не відповідають вимогам таблиці № 13 ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 «Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд» у зв`язку з наявністю локальних виступів суміжних між собою плиток, а також відхилення від вертикальної площини до 4 мм; результати робіт по облицюванню плиткою душового піддону виконані технологічно невiрно, адже водозабірна решітка змонтована вище рiвня облицювання плиткою, що під час експлуатації буде призводити до затримки води на поверхні піддону; результати робіт по фарбуванню стелi не вiдповiдають вимогам таблицi №15 ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 «Настанова щодо проведення робіт улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд» у зв`язку з наявністю на поверхнi стелi напливів, нерівностей, борозн від шпателю, що утворилися при опорядженi безпіщаною штукатуркою; результати робіт по грунтуванню стін внесені у виконавчу документацiю, водночас поверхня стін не поґрунтована, що пов`язано з наявністю шару по шпаклівки; вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення недоліків опоряджувальних покриттів у квартирі [ADDRESS] , згідно результатiв проведеного обстеження та наданих на дослiдження матерiалiв, визначена згідно з розцінками кошторису на ремонтні роботи, який є Додатком № 1 до Договору підряду № 301117 вiд 30.11.2017, складає 66258,86 грн. У свою чергу від представника відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про визнання вказаних висновків експертів неналежними та недопустимими доказами у справі. Оцінивши висновки експертів з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами ч. ч. 1 - 4 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Частинами 1, 2 ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України передбачено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно ст. 3 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження. Незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються : визначеним законом порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи (ст. 4 Закону України «Про судову експертизу»). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Судом встановлено, що на виконання вимог ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа» надало Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2019 №2849, однак фактично експертиза була проведена незалежним експертом Сверидою Олександром Миколайовичем, який не є працівником державної спеціалізованої установи. Вказане також підтверджено самим експертом Сверидою О.М., який у судовому засіданні під час допиту зазначив, що на момент складання Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2019 №2849 він не перебував у штаті працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа». Відповідно до п. 4.15. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, якщо експерт не є працівником державної спеціалізованої установи і працює на професійній основі самостійно, він засвідчує наданий ним висновок своїм підписом і печаткою із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків). Проте, Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2019 №2849 оформлений на бланку Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа» та засвідчений його печаткою. Вказане свідчить про факт втручання інших осіб в проведення судової експертизи, а саме керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа». Таким чином, Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2019 №2849 складений із порушенням приписів Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, без додержання визначеного законом порядку призначення судового експерта та без забезпечення відсутності втручання інших осіб в проведення судової експертизи. Враховуючи наведене, Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2019 №2849 не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ Висновок судового експерта Шкребтій В.Г. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16.07.2019 №1-16/07. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як визначено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому' числі: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом . Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Тотожні положення містяться у ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що ремонтні роботи, які є предметом спірного Договору підряду, не виконані належним чином ФОП [PERSON] , таким чином, Договір підряду від 30.11.2017 №301117, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , підлягає розірванню та з відповідача за первісним позовом ФОП [PERSON] на користь позивача за первісним позовом [PERSON] підлягають стягненню збитки, а саме грошові кошти у розмірі 66258,86 грн. - вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення недоліків опоряджувальних покриттів у квартирі [ADDRESS] , визначена відповідно до Висновку судового експерта Шкребтій В.Г. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16.07.2019 №1-16/07. Крім того, позивачем за первісним позовом [PERSON] заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за первісним позовом ФОП [PERSON] на її користь грошових коштів у розмірі 4199,19 грн. - збільшення вартості ремонтно-відновлювальних робіт у зв`язку зі зростанням цін на будівельні матеріали, що використовуються для проведення ремонтних робіт; інших майнових збитків, а саме грошових коштів у розмірі 19611,90 грн. - відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг; грошових коштів у розмірі 7390,00 грн. - відшкодування витрат із оплати послуг теплопостачання; грошових коштів у розмірі 20800,00 грн. - відшкодування витрат із оплати зберігання меблів. Проте, вказані позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у розумінні положень ст. ст. 76-80 ЦПК України. Щодо позовних вимог позивача за первісним позовом [PERSON] про стягнення з відповідача за первісним позовом ФОП [PERSON] на її користь пені в розмірі 424641,41 грн. суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, так як наданий позивачем за первісним позовом [PERSON] розрахунок пені заснований на Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2019 №2849, відповідно до змісту якого судовий експерт Сверида Олександр Миколайович прийшов до висновку, що вартість обсягів ремонтних робіт виконаних ФОП [PERSON] в квартирі [ADDRESS] за Договором підряду від 30.11.2017 №301117 складає 73593,40 грн., проте вказаний висновок експерта складений з порушенням Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, та не є належним та допустимим доказом у справі, про що зазначено судом вище. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених нею вимог. Вирішуючи вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Пункт 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача за первісним позовом у рахунок відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги фактичні обставини справи, характер та глибину пов`язаних з невиконанням договору підряду моральних страждань, і понесених з цим незручностей, ступінь вимушеного порушення нормального укладу життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з ФОП [PERSON] на її користь грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Разом з тим, оскільки судом встановлено, що ремонтні роботи, які є предметом спірного Договору підряду від 30.11.2017 №301117, не виконані належним чином ФОП [PERSON] , то відсутні правові підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ФОП [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь суми заборгованості за Договором підряду від 30.11.2017 №301117 у розмірі 77953,16 грн., пені у розмірі 3010,84 грн., 3 % річних у розмірі 7022,18 грн. та інфляційних витрат у розмірі 13969,18 грн. Щодо позовних вимог позивача за первісним позовом [PERSON] про стягнення з відповідача за первісним позовом ФОП [PERSON] на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. слід зазначити наступне. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Крім того відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, позивачем за первісним позовом [PERSON] всупереч вимогам ЦПК України не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутні в матеріалах справи і докази сплати позивачем за первісним позовом витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. За таких обставин суд приходить висновку про те, що заява позивача за первісним позовом про стягнення судових витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. У порядку ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом ФОП [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1467,39 грн. (704,80 грн. + 762,59 грн. (76258,86 грн. * 1%)) та на користь позивача за первісним позовом [PERSON] витрати на проведення експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2626,00 грн. (76258,86 грн. * 100% : 562901,36 грн. = 13 % * 20200,00 грн.).

Outcome: partial