Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилається на те, що 05 липня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , [INFO] , у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №194. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , батьком [PERSON] записаний відповідач [PERSON] . Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 04 липня 2018 року, шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу залишила прізвище набуте у шлюбі - [PERSON] . Місце проживання дитини [PERSON] визначено з нею. Позовну заяву про стягнення з відповідача аліментів, до суду не подавала, оскільки відповідач зобов`язувався допомагати у добровільному порядку. Відповідно до довідки виданої головним спеціалістом відділу «Центру надання адміністративних послуг» Городищенської міської ради від 23 червня 2022 року №3935 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, разом з дитиною зареєстрована в [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована її мати [PERSON] та сестра [PERSON] .. Малолітня [PERSON] проживає біля неї та перебуває на її утриманні, за фактичним місцем проживання за адресою [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259890705, квартира за вказаною адресою загальною площею 28 кв.м. належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2021 року. Відповідно до Акту оцінки потреб сім`ї, виданого Комунальним Закладом «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради від 17 червня 2022 року підтверджується факт, що малолітня дочка проживає біля неї та перебуває на її повному утриманні і вихованні, має все необхідне для нормального розвитку, всім забезпечена, остільки є працюючою і має можливість забезпечувати дочку всім необхідним. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно. З часу розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується в будь-якій формі цього значення, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дочці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, побажань та переживань, не створює умов для отримання належної освіти, що в сукупності негативно впливає на її розвиток, як моральний, так і фізичний. Відповідно до характеристики виданої депутатом міської ради [PERSON] та засвідченої керуючою справами виконавчого комітету Городищенської міської ради Сенецькою О.А. відповідач проживає в [ADDRESS] , характеризується посередньо. Дані обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, з дня припинення спільного проживання ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Фактично всі витрати пов`язані із забезпеченням дитини несе сама, а тому вимушена звернутися з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, остільки відповідач має можливість і повинен сплачувати аліменти. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, що і стало підставою звернутися з позовною заявою в суд. Позивач [PERSON] та представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити в повному обсязі, вказавши, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує належні умови її проживання, не проявляє жодного інтересу до неї та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області Кравченко О.В., позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити виключно в інтересах дитини, остільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків є недопустимим. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників справи, свідчення свідків [PERSON] , [PERSON] , які посвідчили, що відповідач, як батько, участі у вихованні та утриманні своєї дочки [PERSON] не приймає, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, про його обґрунтованість та підстави до задоволення в силу наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини, покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським Судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, і один із видів відповідальності, передбачений ст. 164 СК України - позбавлення батьківських прав. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вказує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками - п. 16 вищенаведеної постанови. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, частина 1 статті 183 СК України. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні із змісту письмових доказів, згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , актовий запис №196 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області від 02 грудня 2015 року позивач і відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 04 липня 2018 року був розірваний (а.с.23). Відповідно до вище вказаного рішення суду, місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з матір`ю - [PERSON] (а.с.23). Згідно довідки відділу «Центру надання адміністративних послуг» Городищенської міської ради від 23 червня 2022 року №3935 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, позивач та дитина [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , але фактичним місцем проживання її та дочки - [ADDRESS] (а.с.14,17). Позивач має власне житло, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259890705, відповідно до якого квартира за вказаною адресою загальною площею 28 кв.м. належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2021 року (а.с.22). Згідно Акту оцінки потреб сім`ї, складеного Комунальним Закладом «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради від 17 червня 2022 року малолітня [PERSON] проживає біля позивача та перебуває на її повному утриманні і вихованні, має все необхідне для нормального розвитку, всім забезпечена (а.с.18-21). Позивач, згідно характеристики виданої депутатом міської ради [PERSON] та засвідченої керуючою справами виконавчого комітету Городищенської міської ради Сенецькою О.А., за місцем проживання характеризується позитивно. За змістом службової характеристики Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної Поліції в Черкаській області від 23 червня 2022 року, позивач з 10 жовтня 2018 року працює в поліції, з 06 січня 2021 року на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с.26). Відповідач, згідно характеристики виданої депутатом міської ради [PERSON] та засвідченої керуючою справами виконавчого комітету Городищенської міської ради Сенецькою О.А. проживає в [ADDRESS] , за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.25). Як вбачається із довідки від 30 червня 2022 року №91 Городищенського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 ім. С.С. Гулака-Артемовського Городищенської міської ради Черкаської області, батько малолітньої [PERSON] , яка є ученицею 2-А класу - [PERSON] контакту із навчальним закладом, де навчається дочка, не підтримує, її успішністю не цікавиться, батьківські збори не відвідує, участі у вихованні не брав та не бере, жодного разу не відвідував дитину у закладі, не здійснював оплату за харчування (а.с.27). Згідно довідки від 01 липня 2022 року №23 Городищенського закладу дошкільної освіти (Ясла-садок)№1 «Джерельце» Городищенської міської ради Черкаської області, малолітня [PERSON] з 01 вересня 2017 року по 31 травня 2021 року була вихованкою Городищенського ЗДО «Джерельце», протягом перебування дитини в закладі батько [PERSON] не відвідував дитину, її поведінкою, успіхами та освітнім процесом не цікавився, участі у вихованні та заходах дошкільної освіти не приймав (а.с.28). З Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 18 серпня 2022 року №580/01-02-08, вбачається, що на Комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , оскільки батько жодного з покладених законом обов`язків, не виконує, повністю самоусунувся від виховання дитини, не спілкується з нею, не займається її вихованням, не цікавиться станом здоров`я, не надає матеріальної допомоги. Виходячи з наведеного, орган опіки та піклування,

Outcome: approved