Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він з 24.09.1972 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Даний шлюб не припинено та не розірвано. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.09.2007 року, у шлюбі сторонами було набуто спільне нерухоме майно, а саме, домоволодіння, що складається з двох житлових будинків: -житловий будинок «А», загальною площею 80.4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - \~ \~ \~ \~житловий будинок «А», загальною площею 46.8 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - в тому числі, господарські будівлі. Вказане майно належить на праві спільної сумісної власності без розподілу часток та виділення майна в натурі. 12 грудня 2007 року позивач надав відповідачці згоду на дарування її рідному брату, [PERSON] 36/100 частин вказаного домоволодіння. Однак, окремої згоди на розпорядження житловим будинком А1 він не надавав. Так, не маючи юридичних на те повноважень, відповідачка уклала правочин спрямований на дарування [PERSON] житлового будинку А 1, не маючи від позивача юридичної згоди на розпорядження спільним об`єктом нерухомого майна. А тому\~просить визнати\~недійсним договір\~дарування частини\~домоволодіння,\~що був\~укладений 12\~грудня 2007\~року між\~ [PERSON] \~і [PERSON] \~та посвідчений\~приватним нотаріусом\~Кагарлицького районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Кулініченком М.Г.;\~скасувати державну\~реєстрацію права\~власності на\~36/100\~частин домоволодіння,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] та\~належить [PERSON] ;\~припинити право\~власності [PERSON] \~на 36/100\~частин домоволодіння,\~що знаходиться\~з адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Представник Позивача [PERSON] позов підтримала, в послідуючому надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутність. Представник Відповідачки [PERSON] проти позову не заперечив, в послідуючому надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача Відповідач проти позову заперечив. Треті особи в судове засідання не з`явилися, надіслали заяви в яких просять слухати справу у їхню відсутність. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з слідуючих підстав. Відповідно положень до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному\~ЦПК України\~порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано\~ст.124 Конституції України. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;\~\~чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;\~\~які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;\~\~яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;\~\~чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;\~\~як розподілити між сторонами судові витрати;\~\~чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;\~\~чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24.09.1972 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , яке видано 24.09.1972 року Черняхівським БК Кагарлицького району Київської області. Даний шлюб не припинено та не розірвано. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.09.2007 року, у шлюбі сторонами було набуто спільне нерухоме майно, а саме, домоволодіння, що складається з двох житлових будинків: - \~ \~ \~ \~житловий будинок «А», загальною площею 80.4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - \~ \~ \~ \~житловий будинок «А», загальною площею 46.8 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - в тому числі, господарські будівлі. Вказане майно належить на праві спільної сумісної власності без розподілу часток та виділення майна в натурі. Як вбачається з копії нотаріально посвідченої заяви згоди позивача на відчуження 36/100 частин домоволодіння від 12.12.2007 року. [PERSON] 12.12.2007 року звергнувся до нотаріуса [PERSON] , щоб останній нотаріально посвідчив його згоду на дарування дружиною [PERSON] 36/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . Тобто згода на вчинення правочину та безпосереднє вчинення правочину відбулося в один день 12 грудня 2007 року. Отже позивач дізнався про оскаржуваний правочин 12.12.2007 року. \~Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~Виходячи з ст. 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності\~ щодо позовних вимог позивача про визнання правочину недійсним закінчився,\~ оскільки йому було відомо про вчинення правочину 12.12.2007 року. Тобто за позовними вимогами щодо визнання правочину недійсним акінчився строк позовної давності. \~ Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. \~ Згідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. \~ Тому, позовні вимоги позивача про визнання правочину недійсним заявлені з пропуском трирічного строку позовної давності. \~ \~Позивачем не наведено жодних доказів поважності причин пропуску трирічного строку позовної давності позовних вимог. Дане встановлено на підставі копіями свідоцтва про одруження, інформаційного витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договору дарування від 12.12.2007 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.09.2007 року. \~ \~Таким чином, з підстав визначених ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовні вимоги позивача про визнання правочину недійсним задоволенню не підлягають,\~\~ а тому в задоволені позову слід відмовити. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed