Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

У квітні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він перебував із [PERSON] із 02.09.2007 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Віньковецького районного суду від 28.10.2016 року розірвано. Від шлюбу у сторін є двоє спільних дітей: син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та донька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , матір`ю яких є [PERSON] , а батьком [PERSON] - позивач по справі. З 2013 року [PERSON] перестала проживати разом із своєю сім`єю, не проявляла материнських почуттів до дітей, не цікавилась їхнім життям, не допомагала позивачу в їх утриманні, та фактично вихованням дітей повністю займається позивач [PERSON] . До введення в країні воєнного стану, позивач з дітьми винаймав квартиру у місті Хмельницькому. Діти відвідували Хмельницьку середню загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 21, але оскільки заняття в школі відбувається в режимі онлайн, то станом на день подання позовної заяви до суду, [PERSON] разом з дітьми переїхав проживати за місцем реєстрації в [ADDRESS] . [PERSON] своє відношення до можливості позбавлення її батьківських прав відносно дітей виклала у нотаріально посвідченій заяві, та погоджується із таким. Ухвалою від 17.05.2022 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 02.08.2022 року підготовче провадження закрито, цивільну справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання 26.08.2022 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. За неявки сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали до суду письмові заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, підтримали заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у визначений в ухвалі строк відзив на позов не надала, у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавала. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області -- Пуківська О.С. надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника органу опіки та піклування, та позбавити [PERSON] батьківських прав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 28.10.2016 року розірвано. Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету\~Віньковецької селищної\~ради Хмельницького\~району Хмельницької\~області,\~затвердженого рішенням\~виконавчого комітету\~селищної ради від 12.05.2022 року № 82, орган опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів дитини, запобігання бездоглядності дітей, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , та малолітньої доньки [PERSON] . Із акту обстеження від 14.04.2022 року слідує, що в [ADDRESS] , проживають [PERSON] та [PERSON] , мати [PERSON] участі у вихованні власних дітей не бере. Із довідок Хмельницької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 21 від 29.03.2022 року № 01-42/160, № 01-42/161, та від 08.04.2022 року № 01-42/178, № 01-42/182 слідує, що [PERSON] і [PERSON] навчаються в Хмельницькій середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 21, та мати не цікавиться їх навчанням, не відвідує батьківські збори, не підтримує зв`язок із класним керівником. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої, другої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 01.09.2020 року (справа № 202/6809/17 провадження № 61-22800св19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Суду не представлено та не здобуто в ході судового розгляду доказів на підтвердження піклування відповідача про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Крім того, відповідачем не спростовано представлені позивачем докази, не доведено відсутність вини у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, в тому числі спілкуванні з дітьми. Так, відповідачка тривалий час спільно з дітьми не проживає, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, матеріально не утримує. Тому суд, виходячи з інтересів дітей, вважає, що ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей: [PERSON] та [PERSON] дає підстави для позбавлення її батьківських прав.

Outcome: approved