Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на нерухоме майно, яке складається з 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку [ADDRESS] (житловий будинок під літерою А-1, загальна площа будинку становить 114,2 кв. м, житлова площа - 53,6 кв. м.; до будинку належать: житлова прибудова А1-1, прибудова з ганком а, прибудова з ганком а1, прибудова з ганком а2, сарай Б, гараж В, погріб Г, сарай (тимчасовий) Д, альтанка Е, огорожа № 1, ворота з хвірткою №2, ворота з хвірткою № З, свердловина №4). В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] у віці 72 років померла [PERSON] , [INFO] , яка приходиться тіткою позивача - [PERSON] . За свого життя тітка [PERSON] склала 27 березня 2017 року заповіт посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON]. та зареєстрований в реєстрі за №929, спадкоємцем зазначено в заповіті [PERSON] . Окремо слід зазначити, що оригінал заповіту наявний у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON]. Після смерті [PERSON] її спадкоємець за заповітом - [PERSON] подав заяву до приватного нотаріуса [PERSON]. про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про спадщину, приватним нотаріусом [PERSON]. заведена спадкова справа. Однак, з невідомих причин оформлення спадкових прав тривало значний проміжок часу, протягом якого свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON]. було анульовано, у зв`язку з чим іншим способом встановити право власності на спадкове майно неможливо, тому виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 72 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 01.06.2017 р. за актовим записом №1307. [PERSON] , [INFO] на праві власності належала 1/2 частина будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 30.01.1970 р. Житловий будинок під літерою А-1 за планом земельної ділянки з саману, обкладеного цеглою, загальна площа будинку становить 114,2 кв. м, житлова площа - 53,6 кв. м. До будинку належать: житлова прибудова А1-1, прибудова з ганком а, прибудова з ганком а1, прибудова з ганком а2, сарай Б, гараж В, погріб Г, сарай (тимчасовий) Д, альтанка Е, огорожа № 1, ворота з хвірткою №2, ворота з хвірткою № З, свердловина №4. [PERSON] подав заяву до нотаріуса [PERSON]. про вступ у спадщину в межах встановленого законом строку для вступу у спадщину, що підтверджується копією заяви про вступ у спадщину від 21.11.2017 р. В подальшому [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON]. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріус навіть виготовила проект свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте не до оформила його у зв`язку з тим, що не було проведено експертної оцінки вартості спадкового майна, копія проекту свідоцтва додається до даної заяви. Однак, оформити позивачам спадкові права не вдалось. З листа Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 07.09.2021 року вбачається, що на виконання наказу Міністерства юстиції України від 16.08.2018 року № 2652/5 « Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] » приватну нотаріальну діяльність по Житомирському міському нотаріальному округу [PERSON]. припинено з 18.09.2018 року та зобов`язано протягом одного місяця передати до Житомирського обласного державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. Однак, станом на вересень 2021 року документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON]. не передано на зберігання до Житомирського обласного державного нотаріального архіву. Враховуючи той факт що позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 24.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. У підготовче засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Крім того відповідачі у поданих заявах позов визнали. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 21.11.2017 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON]. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] . (.а.с.9). [PERSON] , [INFO] на праві власності належала 1/2 частина будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 30.01.1970 р. Житловий будинок під літерою А-1 за планом земельної ділянки з саману, обкладеного цеглою, загальна площа будинку становить 114,2 кв. м, житлова площа - 53,6 кв. м. До будинку належать: житлова прибудова А1-1, прибудова з ганком а, прибудова з ганком а1, прибудова з ганком а2, сарай Б, гараж В, погріб Г, сарай (тимчасовий) Д, альтанка Е, огорожа № 1, ворота з хвірткою №2, ворота з хвірткою № З, свердловина №4.( а.с.10-13). Відповідно до довідки КП ЧООБТІ від 12.06.2018 року виданої [PERSON] про те, що станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] зареєстрований у Черкаському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації. (а.с.14). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Положеннями ст. 392 ЦК України визначено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] набув прав на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно. Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на спадкове майно суд звертає увагу, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, в разі існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На думку суду, винятковість обставин, які перешкоджають оформленню спадкових прав, повинна проявлятись через такі умови та причини, внаслідок яких набуття таких прав без судового втручання є взагалі неможливим, зокрема, в разі невизнання особою з функціями адміністративного контролю обсягу та змісту прав спадкодавця, існування інших обставин, які зумовлюють постійне, а не тимчасове оспорювання. Не можна вважати невизнанням права або його оспорюванням невиконання нотаріусом власних повноважень. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 30-1 Закону України «Про нотаріат» припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України за наявності підстав, передбачених цим Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-9 частини першої статті 30 цього Закону, відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України зобов`язаний зобов`язані негайно передати приватному нотаріусу копію наказу про припинення його нотаріальної діяльності. Приватний нотаріус зобов`язаний припинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про припинення його нотаріальної діяльності. Наказ про припинення нотаріальної діяльності може бути оскаржений приватним нотаріусом до Міністерства юстиції України або до суду. Оскарження цього наказу приватним нотаріусом зупиняє реалізацію положень, передбачених частинами п`ятою і шостою цієї статті. Як зазначалось вище, нотаріусом оскаржено прийняті накази про припинення нотаріальної діяльності та дії реєстраційного посвідчення в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» контроль за процесуальними строками при виконанні завдань судочинства покладається на суддю адміністративного суду, який розглядає і вирішує адміністративну справу. За положеннями ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що заявляючи вимогу про визнання права власності на спадкове майно, а саме: частину житлового будинку , позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності прав інших спадкодавців (наявність права на обов`язкову частку у спадщині) на відповідну частку у праві на будинок. Внаслідок чого суд позбавлений визначити коло осіб, які мають відповідати за вказаним позовом. Є необхідним зазначити, що на виконання завдань цивільного судочинства суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Хоча судом і встановлено певні перешкоди у реалізації позивачем прав власності у повному обсязі відносно спадкового майна, застосування способу захисту у виді визнання права власності за судовим рішенням не може вважатись виправданим втручанням суду як пропорційне реагування на такі обмеження. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ст. 392 ЦК України та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Разом з тим, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відтак визнання позову відповідачами не приймається судом як таке, що суперечить закону. Вказане відповідає правовій позиції ВС від 25.05.2022 у справі № 675/2136/19. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судовий збір, суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed