Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

13 липня 2022 року НАВС звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 26 липня 2018 року між НАВС та [PERSON] було укладено договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався протягом одного року сплатити 34 031, 95 грн. витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі. Станом на 04 липня 2022 року відповідач відшкодував кошти не в повному обсязі та на даний час заборгованість відповідача перед позивачем становить 32 031,95 грн. Разом з тим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних від простроченої суми, що складає 2 477, 43 грн. та втрати від інфляції - 6 428, 64 грн. Загалом позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь кошти у розмірі 40 938, 03 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/7053/22 між суддями від 14 липня 2022 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 18 липня 2022 року. Ухвалою суду від 19 липня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 21 липня 2022 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків у справі. 28 липня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 01 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 05 серпня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №33462), відповідно до якого зазначено, що станом на день подачі відзиву, відповідачем було сплачено заборгованість у розмірі 34 032, 00 грн., з яких 2000 грн. він сплатив ще 26 липня 2018 року при укладенні договору з НАВС, а 32 031,95 грн. - 04 серпня 2022 року, підтвердженням чого є відповідна квитанція, яка долучена до відзиву. Разом з тим відповідач заперечував щодо стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу, оскільки зазначає, що кошти, які він мав сплатити на рахунок НАВС не були сплачені в зазначені строки, так як відбулася зміна банківських реквізитів для оплати рахунків, про що позивач не повідомив відповідача, внаслідок чого останній не мав змоги вчасно сплатити кошти. 9 серпня 2022 року від представника позивача надійшла заява (вх. №34121), в якій зазначено, що відповідачем, після подачі позову до суду, було сплачено заборгованість у загальному розмірі 32 031,95 грн., тож наразі позивач просить задовольнити позовні вимоги в межах стягнення розміру інфляційних втрат - 6 428, 64 грн. та 3% річних від суми боргу, що становить 2 477, 43 грн., а також покласти на відповідача вартість судового збору - 2 481, 00 грн. 17 серпня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив (вх. №36066), відповідно до якої позивач вважає доводи відповідача щодо того, що НАВС не повідомило останнього про зміну реквізитів для оплати коштів, безпідставними, оскільки, зміна відбулася вже після спливу терміну сплати коштів на користь позивача, визначеного у п.1.1 договору, де заборгованість мала бути сплачена до 26 липня 2019 року, зміна ж реквізитів відбулася в період з 05 серпня 2019 року до 31 жовтня 2019 року. Разом з тим позивач підтримує вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрати в розмірі 6 428, 64 грн., 3% річних від суми боргу, що становить 2 477, 43 грн, а також судового збору в сумі 2481,00 грн. Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] основної суми боргу в розмірі 32 031,95 грн. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи відзиву на позов, відповіді на відзив, суд дійшов наступного висновку. 26 липня 2018 року між НАВС та [PERSON] було укладено договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС. Відповідно до пункту 1.1. договору навчальний заклад надає особі розстрочку сплати суми відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі на суму 34 031, 95 грн. Особа зобов`язується сплатити заборгованість протягом одного року з дня підписання цього договору. Пунктом 2.1 договору визначено, що особа погашає суму заборгованості не пізніше 20 числа кожного місяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому укладено договір про розстрочення. Пункт 2.2 договору містити реквізити для сплати коштів. Відповідачем 26 липня 2018 року було здійснено переказ коштів у розмірі 2000 грн, що підтверджується квитанцією № 44 (а.с.46). В порушення умови договору, відповідачем станом на день звернення із позовом до суду не було сплачено кошти за його утримання у навчальному закладі у розмірі 32 031,95 грн. у строк передбачений договором, тобто до 26 липня 2019 року. Згідно частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої-другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Звертаючись із позовною заявою, позивач вказав, що відповідач неналежним чином виконував умови договору, внаслідок чого у нього була наявна заборгованість в розмірі 32 031,95 грн., на яку позивачем також було здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 6 428, 64грн. та 3% річних у розмірі 2 477,43грн.. Як зазначалось, ухвалою суду від 25 серпня 2022 року закрито провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 32031,95 грн, оскільки така була сплачена після відкриття провадження у справі. Отже, спору між сторонами щодо суми основної заборгованості на день ухвалення рішення у справі не існує. В той же час, оскільки відповідач мав заборгованість перед позивачем, яку сплатив в повному обсязі лише після звернення із позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 6 428,64 грн, 3% річних в розмірі 2 477,43 грн, а також судовий збір в сумі 2481,00 грн. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Заперечуючи проти стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних, відповідач у відзиві вказав, що позивачем були змінено банківські реквізити, його про це не повідомлено, через що він, не мав можливості сплатити кошти. Судом встановлено, що за умовами договору від 26 липня 2018 року відповідач мав сплатити кошти в розмірі 32031,95 грн (з урахуванням сплачених 2000 грн) у строк до 26 липня 2019 року. Відповідно до пункту 3 Постанови правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 "Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні" банки України зобов`язані з 05 серпня до 31 жовтня 2019 року самостійно здійснювати зміну (не за ініціативою клієнта) діючих рахунків клієнтів банків відповідно до вимог стандарту IBAN із збереженням довжини номера рахунку аналітичного обліку - не більше 14 символів. Отже, зміна реквізитів рахунку відповідно до стандарту IBAN почалась у період з 5 серпня 2019 року, в той час, як строк дії договору між позивачем та відповідачем закінчився 26 липня 2018 року. Відповідачем не надано суду доказів того, що він вживав активних дій для своєчасного виконання умов договору від 26 липня 2018 року щодо сплати вартості утримання, проте з причин, що незалежили від його волі, не зміг виконавти своєчасно зобов`язання. Не надано відповідачем також доказів того, що він звертався до позивача за інформацією щодо номеру рахунку, на який необхідно сплатити кошти (у строк від 26 липня 2019 року по день зверення із позовом до суду), проте позивач відмовився надавати йому таку інформацію або надав неправдиву інформацію щодо реквізитів для оплати коштів за утримання у навчальному закладі. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог НАВС до [PERSON] про стягнення інфляційної складової боргу 6 428,64 грн. та трьох процентів річних в 2 477,43 грн. а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, а також те, що борг відповідачем був сплачений 4 серпня 2022 року, після відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved