Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Позивач в січні 2021 року звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору № 04/12/2019-01 від 04 грудня 2019 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в особі уповноваженої: [PERSON] , яка діяла на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 30.11.2019 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя». В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що зазначений правочин в силу ст. 228 ЦК України , є таким , що порушує публічний порядок та порушує його конституційні права володіти, користуватися і розпоряджатися його власністю, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки позивач не був повідомлений про проведення зборів , ніяких зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] 30.11.2019 не проводилось, або вони проводились з порушенням процедури проведення таких зборів та прийняття на них рішень, визначених ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а отже у [PERSON] були відсутні повноваження на укладання оспорюваного договору від імені співвласників багатоквартирного будинку. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року провадження по справі відкрито, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 11 березня 2022 року від відповідача ТОВ «Місто для людей запоріжжя» надійшов відзив на позов, в якому відповідач в задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування заперечень ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» зазначило, що оскаржуваний договір укладений з додержанням вимог чинного законодавства , крім того, він ні яким чином не порушує право позивача, а лише визначає виконавця послуг з управління багатоквартирним будинком. Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року визнано явку відповідача [PERSON] в судове засідання обов`язковою. 12 травня 2021 року позивач надав заяву про зміну підстав позову , в якій зазначив, що договір № 04/12/2019-01 від 04 грудня 2019 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком має бути визнаний недійсним з тих підстав, що в порушення вимог ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» [PERSON] як співвласник будинку [ADDRESS] не був повідомлений про проведення зборів, що відбулися 30.11.2019 року, Протокол зборів був підписаний [PERSON] , яка взагалі не приймала участі у зборах, листи голосування, які є додатком до протоколу зборів, не відповідают вимогам законодавства, [PERSON] не є власницею квартири [ADDRESS] , і не має повноважень представляти інтереси інших співвласників цієї квартири на зборах співвласників від імені співвласника. Крім того, у заяві про зміну підстав позову позивач як і у первісному позові, послався на те, що договір № 04/12/2019-01 від 04 грудня 2019 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком має бути визнаний недійсним з підстав визначених ст. 228 ЦК України, як такий, що порушує публічний порядок, оскільки позивач [PERSON] як споживач житлово-комунальних послуг не був обізнаний про укладання оспорюваного дорговору , волевиявлення на його укладання не виявляв. 26 жовтня 2021 року від представника відповідача [PERSON] Соколової Н.І. надійшов відзив на позов. У відзиві представник відповідача [PERSON] зазначила, що спірний договір було укладено уповноваженою на це особою [PERSON] , яка на законних підставах діяла від імені співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а доказів скасування рішень зборів співвласників багатоквартирного будинку позивач суду не надав, а отже, дані рішення є чинними на даний час, а виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком є ТОВ "Місто для людей Запоріжжя" за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Крім того, зазначила , що доводи позивача про невідповідність вищезазначеного спірного договору вимогам закону чи Типовій формі договору ґрунтуються на припущеннях, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Також, [PERSON] не може бути відповідачем у даній справі, оскільки не є стороною спірного договору, а лише підписала його від імені та в інтересах співвласників на підставі прийнятого співвласниками рішення. Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У вступному слові представник позивача адвокат Щедрін О.П. надав пояснення аналогічні викладеним у заяві про зміну предмету позову, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] адвокат Соколова Н.І. в задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] , явка якою була визнана обов`язклою ухвалою суду від 13 квітня 2021 року , в судове засідання не з`явилася через знаходження зі слів її представника закордоном , а тому суд вважає за можливим провести розгляд справи у її за участю її представника, з огляду на те, що провадження у справі триває значний час, судові засідання у справі неодноразово відкладалися через неявку саме [PERSON] , а надмірна тривалість провадження по справі не відповідає вимогам «розумного строку» та порушує права позивача , який звернувся за захистом порушеного права ще в січні 2021 року , а також приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує кожній фізичній та юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, в якій вона є стороною. Представник відповідача ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи та з урахуванням наданого відзиву. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Свідоцтвом [ADDRESS] про право власності на житло від 28.02.2022 року , виданим Жотневою районною адміністрацією м. Запоріжжя, підтверджено, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . 30.11.2019 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , на яких співвласниками, зокрема, були прийняті рішення: про визначення управителем Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» для укладання договору на управління багатоквартирним будинком з індивідуальним тарифом; про обрання [PERSON] уповноваженою особою співвласників багатоквартирного будинку на укладання, внесення змін та розірвання з управителем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Результати зборів оформлені протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 30.11.2019 року. На підставі вказаного рішення зборів, 04.12.2019 року, між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», був укладений Договір №04/12/2019-01 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Від імені співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] даний договір підписаний уповноваженою співвласниками особою - [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою для його недійсності (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами другою, третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є:1) перелік послуг; 2) права і обов`язки сторін; 3) ціна на послуги; 4) строк дії договору. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Управитель протягом одного місяця після підписання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) зобов`язаний надати або надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику примірник такого договору (змін до нього), завірений підписом і печаткою управителя (за її наявності). Договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк. Згідно з пунктом 2 Закону України «Про внесення змін до розділу IV«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» щодо термінів застосування фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері комерційного обліку теплової енергії та водопостачання та до розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо уточнення порядку введення в дію Закону» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено пунктом 3-1 такого змісту: «3-1. Договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Пільги та субсидії для відшкодування витрат з оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надаються до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. До затвердження Кабінетом Міністрів України Типового договору сторони укладають договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за формою та на умовах, погоджених між управителем та співвласниками, а у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах - виконавчим органом місцевої ради (або іншим органом- суб`єктом владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг)». Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. За змістом статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, зокрема, розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком . Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики. У протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника). Згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Так, ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» надані належним чином завірені копії протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] та копії листків письмового опитування співвласників цього будинку. Згідно порядку денного загальних зборів 30.11.2019 року, на обговорення та голосування були поставлені наступні питання: відкликання призначеного управителя будинку ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» , визначення нового управителя будинку ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», вибори уповноваженої особи співвласників будинку під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем При цьому на цих зборах було прийнято рішення щодо відкликання призначеного за конкурсом управителя будинку та визначення управителем будинку ТОВ «Місто для людей Запоріжжя». Також зборами було затверджено умови договору з управителем і обрано уповноважену особу співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем. Такою особою було визначено від будинку [ADDRESS] [PERSON] . Результати зборів оформлено протоколом, складеним 30.11.2019 року. Рішення на зборах прийняті шляхом голосування присутніх співвласників та шляхом письмового опитування співвласників, які не голосували на зборах. Як вбачається з копії протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 30.11.2019, листків письмового опитування співвласників вказаного житлового будинку щодо визначення управителя, «за» проголосували 86 співвласників будинку, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 4903,97 кв.м. Згідно ч.4 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» колективний договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем такої послуги особою, уповноваженою на це співвласниками, від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку. Такою уповноваженою особою може бути: співвласник багатоквартирного будинку; управитель багатоквартирного будинку; уповноважений орган управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку; правління житлово-будівельного кооперативу; інша фізична чи юридична особа, уповноважена рішенням співвласників (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до п.3 ч.2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням. Зі змісту протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 30.11.2019 року, співвласники прийняли рішення: про визначення управителем Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» для укладання договору на управління багатоквартирним будинком з індивідуальним тарифом; про обрання [PERSON] уповноваженою особою співвласників багатоквартирного будинку на укладання, внесення змін та розірвання з управителем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Доказів скасування рішень зборів співвласників багатоквартирного будинку позивач суду не надав. Суд зауважує, що як на підставу недійсності договору № 04/12/2019-01 від 04 грудня 2019 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, позивач посилається на ст. 228 ЦК України, зазначаючи, що оспорюваний правочин порушує публічний порядок , його права на володіння, користування та розпорядження належною йому квартирою. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору з підстав порушення публічного порядку, оспорюючи правомірність правочину, має довести існування обставин, з якими стаття 228 ЦК України пов`язує правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 2 статті 228 ЦК України встановлено, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Відповідно до частин першої, другої статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Статтею 216 ЦК України визначено, що наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами . Відповідно до ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Виділяючи правочин, який порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, укладення договору № 04/12/2019-01 від 04 грудня 2019 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, згідно зі змісту статті 228 ЦК України, не є правочином, який порушує публічний порядок, оскільки позивачем не доведено існування обставин, з якими стаття 228 ЦК України пов`язує правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. Також позивач не зазначає, який саме інтерес держави чи суспільства порушено спірним правочином, та не обґрунтовує які суттєві основи правопорядку порушено вчиненим правочином. Крім того, позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсним Договору №04/12/2019-01 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 04.12.2019 року, укладеного між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», визначив відповідачем по справі фізичну особу [PERSON] , яка не є стороною спірного договору. Отже, [PERSON] не може бути відповідачем у даній справі, оскільки не є стороною спірного договору, а лише підписала його від імені та в інтересах співвласників на підставі прийнятого співвласниками рішення. У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 463/1540/14-ц, суд зробив висновок, що у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору належними відповідачами є сторони оспорюваного договору. Таким чином, [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до [PERSON] .. Ураховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed