Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03.08.2021 р. по 28.07.2016 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області вирішив стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1166,50 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2016 р. З того часу потреби сина зросли і на даний час він потребує значно більшої суми на утримання. Стверджує, що в місяць на потреби дитини витрачає близько 6000,00 грн., тому вважає, що відповідач повинен сплачувати половину вартості таких витрат. Крім того, вважає за доцільне, щоб відповідач сплачував 1000,00 грн. в місяць для розвитку здібностей дитини. З огляду на викладене, просить збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, щомісячно стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечували (а.с. 81-83). В судове засідання відповідач не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.07.2016 р. (а.с.13-14). У шлюбі [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.07.2016 р. вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1166,50 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13-14). Заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.10.2021 р. становить 71639,00 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП № 52126250 (а.с. 16-17). За період з 1 по 4 квартал 2021 р. інформація про доходи [PERSON] відсутня, що підтверджується відповіддю на запит від 18.07.2022 р. № 1036-2022-0000477 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (а.с. 87). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зокрема, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів той із батьків, з ким проживає дитина, може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивачки про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачкою не надано жодного доказу про зміну свого чи відповідача матеріального чи сімейного стану, погіршення або покращення стану здоров`я свого, відповідача або дитини, достатність заробітку (доходу) відповідача для виплати запитуваного розміру аліментів. Навпаки, за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, інформація про доходи відповідача у 2021 р. відсутня. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовної вимоги про збільшення розміру аліментів слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 13.09.2017 р. по справі № 749/106/17 зазначила, що положення ч. 1 ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Всупереч цим вимогам, позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності особливих обставин, за яких дитина потребує додаткових витрат, отже, у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, тому вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed