Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

Представник позивача адвокат Хмельницька Л.М., в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, у якій просить суд визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Останнє місце проживання померлої [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 1,02 га, розташована в межах Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровими номерами 7124987500:07:001:0006 та 7124987500:03:002:0810, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 294152 від 19 жовтня 2005 року. За життя, 31 березня 2009 року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, що буде належати їй на день смерті, заповіла позивачу у справі [PERSON] . Позивач, як спадкоємець померлої за заповітом, бажає прийняти спадщину після смерті матері, однак не мала можливості з об`єктивних причин своєчасно звернутися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у зв`язку з тим, що не знала про існування спадкового майна та наявність заповіту, який у кінці червня 2022 року виявив її син [PERSON] під час прибирання домоволодіння по [ADDRESS] . Разом із заповітом було знайдено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 294152 від 19 жовтня 2005 року, виданий на ім`я [PERSON] . Відразу після цього позивач звернулася до Черкаської районної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, представник позивача стверджує, що визначений законом строк пропущено позивачем з поважних причин, а тому просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 15 липня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03 серпня 2022 року; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та виклик свідків /а.с. 17-19/. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01 вересня 2022 року, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі /а.с. 36-37/. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Хмельницька Л.М. у адресованій суду заяві заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а судове засідання проводити у її відсутності /а.с. 44/. Представник відповідача Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області сільський голова Богдан Шкарбута також скерував до суду лист, у якому розгляд справи просив здійснити за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечував /а.с. 43/. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 31 березня 2009 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 березня 1966 року, копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03 лютого 1997 року та копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що позивач у справі [PERSON] є донькою [PERSON] /а.с. 6, 6 а/. [INFO] в с. Мошни Черкаського району Черкаської області [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20 листопада 2014 року виконавчим комітетом Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 73 /а.с. 5/. Після смерті [PERSON] , відповідно до положень ст. 1220 Цивільного кодексу України, відкрилася спадщина. Відповідно до довідки Тубільцівського старостинського округу Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 1011 від 16 червня 2022 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини, крім померлої, в будинку ніхто зареєстрований не був та разом з нею не проживав /а.с. 8/. Згідно з довідкою Тубільцівського старостинського округу Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 1025 від 22 червня 2022 року, за померлою [PERSON] рахується житловий будинок в [ADDRESS] /а.с. 8/. З копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 294152 від 19 жовтня 2005 року встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 1,02 га в межах Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровими номерами 7124987500:07:001:0006 та 7124987500:03:002:0810 /а.с. 9/. Листом завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. № 338/01-16 від 29 червня 2022 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням шестимісячного терміну для прийняття спадщини та відсутністю підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини /а.с. 10/. Як вбачається з листа завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. № 390/01-16 від 26 липня 2022 року, справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у нотаріальній конторі не заводилася, про фактичне прийняття спадщини спадкоємцями нотаріальній конторі не відомо. Водночас, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69577419 від 26 липня 2022 року, заповіт [PERSON] від 31 березня 2009 року, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 17, є чинним /а.с. 27, 28, 29-33/. Зі змісту позовної заяви слідує, що про існування спадкового майна та наявність заповіту, складеного [PERSON] на її ім`я, [PERSON] дізналася лише в кінці червня 2022 року, коли її син [PERSON] під час прибирання домоволодіння по [ADDRESS] виявив вказаний заповіт та державний акт на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно зі статтею 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На день смерті матері позивач разом із спадкодавцем постійно не проживала, а, відтак, відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, у разі виявлення бажання прийняти спадщину, мала подати нотаріусу заяву\~про прийняття\~спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Цю дію позивач не вчинила, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 1 ст. 1272 ЦК України, вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: № 639/1883/16-ц від 11 липня 2018 року, № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, № 653/289/16-ц від 13 грудня 2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінюючи надані суду докази на підставі повного, всебічного, об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд виходить з того, що позивачем доведено об`єктивні причини пропуску встановленого законом шестимісячного терміну прийняття спадщини, а тому суд вважає, що вказаний строк пропущений нею з поважних причин. При цьому суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також бере до уваги те, що інші спадкоємці [PERSON] , які б прийняли спадщину, відсутні, та заперечень проти позову не надійшло. Відтак, суд вважає можливим визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач просила суд покласти судові витрати на неї. Відтак, ухвалюючи рішення, витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем. Враховуючи наведене та

Outcome: approved