Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції АБ " Укргазбанк" звернулося до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 10-101213408-Ф від 05.06.2008, у вигляді 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, в розмірі 406,63 долари США. В обґрунтування позову зазначено, що між ВАТ АБ « Укргазбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США на строк з 05.06.2008 року по 04.06.2010 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 24,00 % річних. У зв`язку з порушенням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся із позовом про стягнення заборгованості, який задоволений згідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2010 року, відповідно якого із [PERSON] на користь банку стягнута заборгованість у розмірі 4609,51 доларів США та 1699,55 грн в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, вирішено питання судових витрат. Рішення набрало законної сили. Незважаючи на це, станом на дату подачі позову, заборгованість по рішенню суду не погашена та станом на 27.12.2021 складає 4502,03 доларів США. За вказаних обставин, позивач вважає, що його право на повернення кредитних коштів порушене, а тому підлягає захисту, шляхом стягнення 3% річних у порядку ч.2 ст. 625 ЦПК України із урахуванням трирічного строку позовної давності. Оскільки кредит був наданий позичальнику в іноземній валюті доларах США і рішенням суду було вирішено стягнути борг саме в доларах США, відповідно і 3 % річних мають розраховуватися та стягуватися в доларах США. 03.05.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача Кузнєцов О.В. у судове засідання не з`явився, надав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання, відзиву не подавала. 16.08.2022 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 05.06.2008 року між ВАТ АБ « Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 10-101213408-Ф, відповідно якого банк надає позичальнику кредит по програмі кредитування суб`єктів малого підприємства та учасників малого бізнесу « Експрес-кредитування» в сумі 5000,00 дол. США на строк з 05.06.2008 року по 04.06.2010 рік із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 24 відсотків річних ( а.с.10-12). Відповідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2010 року із [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк « Укргазбанк» 4609 доларів США 51 цент та 1699,55 грн у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 10-101213408-Ф від 05.06.2008 року ( а.с.13-15). 21.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Чумаком В.М. відкрите виконавче провадження за виконавчим листом № 2-175/2010, виданого 23.10.2010 року Новомиргородським районним судом (а.с.16) Відповідно виписки/особового рахунку [PERSON] за період з 05.06.2008 року по 04.01.2022 рік борг за договором № 10-101213408-Ф від 05.06.2008 року не погашений у повному обсязі ( а.с. 7-9). Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 27.12.2021 рік сума нарахованих 3% річних складає 406,63 долари США ( а.с.6). Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зазначено, що «статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18)». Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. Таким чином, з ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення зокрема з [PERSON] боргу за кредитним договором № 10-101213408-Ф від 05.06.2008 року, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося. Відомостей про сплату заборгованості суду не надано. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України , за не виконання грошового зобов`язання останньою. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 року. Ураховуючи наведену правову позицію, оскільки договір кредиту укладений у доларах та відповідно рішення суду заборгованість стягнута у доларах, розрахунок позивача 3% річних вірно проведено у доларах. Таким чином, зважаючи на наведені норми матеріального права та встановлені судом обставини на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у сумі 2481,00 грн ( а.с.1,22).

Outcome: approved