Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

15.11.2021 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати та 3 % річних в загальному розмірі 106 707,56 грн., з яких: інфляційні втрати за період з 03.11.2018 року по 03.11.2021 року в сумі 73 644,91 грн.; 3 % річних за період з 03.11.2018 року по 03.11.2021 року в розмірі 33 062,65 грн.; відповідно до ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України нараховувати 3 % річних на залишок заборгованості; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2012 року стягнуто із [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-302/08/2006 від 30.01.2006 року всього у сумі 189 938,37 грн., з якої сума основного боргу складає 136 492,04 грн., відсотки за користування кредитом за період із 29.04.2008 року по 21.07.2009 року -40 154,75 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язань -13 291,58 грн. Стягнуто із [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним № ML-302/192/2007 від 21 червня 2007 року всього у сумі 177 089,25 грн., з якої сума основного боргу складає 133 100,00 грн., відсотки за користування кредитом за період із 21.04.2008 року по 21.07.2009 року -38 115,91 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язань -5 873,34 грн. У зв`язку з тим, що відповідач до теперішнього часу свого зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, позивачу були спричинені збитки: інфляційні втрати за період з 03.11.2018 року по 03.11.2021 року в сумі 73 644,91 грн.; 3 % річних за період з 03.11.2018 року по 03.11.2021 року в розмірі 33 062,65 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило. Відзив на позов не надали. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відзив на позов не надав. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2012 року стягнуто із [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-302/08/2006 від 30.01.2006 року всього у сумі 189 938,37 грн., з якої сума основного боргу складає 136 492,04 грн., відсотки за користування кредитом за період із 29.04.2008 року по 21.07.2009 року -40 154,75 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язань -13 291,58 грн. Стягнуто із [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним № ML-302/192/2007 від 21 червня 2007 року всього у сумі 177 089,25 грн., з якої сума основного боргу складає 133 100,00 грн., відсотки за користування кредитом за період із 21.04.2008 року по 21.07.2009 року -38 115,91 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язань -5 873,34 грн. (а.с. 35-37). Вказане рішення набрало законної сили 21.11.2013 року. На підставі вищезазначеного рішення 27.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження (а.с. 42-47). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року № 6-2168цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦПК України за увесь час прострочення. Зазначена правова позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18. З урахуванням того, що відповідачами заборгованість за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2012 року погашена не була (а.с. 57), суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача відповідно до розрахунку інфляційні втрати та 3 % річних в загальному розмірі 106 707,56 грн., з яких: інфляційні втрати за період з 03.11.2018 року по 03.11.2021 року в сумі 73 644,91 грн.; 3 % річних за період з 03.11.2018 року по 03.11.2021 року в розмірі 33 062,65 грн. (а.с. 58). Стосовно нарахування відсотків та пені до моменту виконання рішення суд зазначає наступне. Відповідно до диспозитивних положень ч. 10 ст. 265 ЦПК суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Отже, встановлення подальшого нарахування відсотків або пені є правом, а не обов`язком суду. Враховуючи обставини справи, суд не вбачає підстав для встановлення подальших нарахувань відсотків до виконання рішення суду, оскільки позивач на відповідні приписи законодавства України, що регулюють таке нарахування, не послався. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а отже з відповідачів на користь позивача в рівних частинах необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: partial