Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

17 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (далі - ТДВ «СК «Київ Ре») про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову позивач зазначала, що 09 липня 2019 року в м. Києві на вул. Кільцева дорога, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої з вини [PERSON] , що керував автомобілем марки Деу Ланос, номерний знак [NUMBER] , було пошкоджено автомобіль позивача марки Хюндай Акцент, номерний знак [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «СК «Київ-Ре» згідно полісу №АО/0527191 терміном дії з 26 лютого 2019 року до 25 лютого 2020 року. 11 липня 2019 року позивач повідомила відповідача про настання ДТП та подала заяву про виплату страхового відшкодування, однак відповідач не направив свого представника для здійснення огляду автомобіля. 01 серпня 2019 року ТОВ «ІТС Моторс» складено звіт №106-08-19 по визначенню матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Хюндай Акцент, номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого матеріальний збиток складає 24412,03 грн. Вартість висновку становить 1500 грн. Відповідно до полісу №АО/0527191 ліміт відповідальності відповідача за шкоду завдану майнускладає 100 000 грн, франчиза - 0 грн. Таким чином, відповідач має виплатити позивачу відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та витрати за складення звіту в сумі 25912,03 грн. Згідно з пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування. 09 жовтня 2019 року сплило 90 діб з дня подання позивачем заяви до ТДВ «СК «Київ Ре» про отримання страхового відшкодування, однак позивач відшкодування від відповідача не отримала, що є підставою для стягнення з нього пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Станом на дату складання позову, відповідач страхове відшкодування не виплатив. Оскільки заява позивача про виплату страхового відшкодування була надіслана відповідачу 11 липня 2019 року, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 4018,95 грн та три проценти річних в сумі 2334,21 грн. Крім того, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки згідно з пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 14467,72 грн. Таким чином, позивач не може отримати страхове відшкодування в позасудовому порядку через несумлінні дії та бездіяльність відповідача. У зв`язку з наведеним, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 24412,03 грн страхового відшкодування, 1500 грн вартість проведення оцінки матеріального збитку, 4018,95 грн інфляційних втрат, 2334,95 грн як три проценти річних, 14467,72 грн пені та судові витрати. До позовної заяви позивач подала розрахунок витрат за надання професійної правничої допомоги на суму 9000 грн. Ухвалою судді від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відзив від відповідача не надійшов. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не подали, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Суд установив, що [PERSON] 09.07.2019 в м. Києві по Кільцевій дорозі, 1, керуючи автомобілем «Деу», номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутньому напрямку. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Тобто, [PERSON] порушив п.п. 11.1, 13.1 ПДР України, чим вчинив дії, передбачені ст. 124 КУпАП. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.08.2019, по справі №752/14775/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Деу Ланос», номерний знак [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СК «Київ РЕ». Відповідно до матеріалів справи, згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку №106-08-19 від 01 серпня 2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Хюндай Акцент», номерний знак [NUMBER] , склала 24 412,03 грн. Вартість проведення оцінки становила 1500 грн. 11 липня 2019 року [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповіді відповідач не надав. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться впостановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995року №4. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір. Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Оскільки цивільна відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок ДТП є відповідач. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків, що завдані [PERSON] підтверджується звітом №106-08-19 від 01 серпня 2019 року. Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,) заяву про страхове відшкодування. 11 липня 2019 року позивач звернулася до ТДВ «СК «Київ РЕ» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте відповідач не надав позивачу відповіді та не сплатив страхове відшкодування. Відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved