Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що їй та її матері, [PERSON] , як членам колишнього колгоспного двору, належить по 1/2 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, вона прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 22.06.2022 року звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, [PERSON] для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право власності, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Просила визнати за нею 1/2 частину вищевказаного житлового будинку та 1/2 в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позивач, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача, в підготовче судове засідання не з`явився, однак 16.08.2022 року від нього надійшла заява через канцелярію суду, в якій зазначив, що позов визнає та просив розглядати справу у його відсутності. 08.08.2022 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року числиться як господарський двір і в ньому станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - голова двору, [PERSON] , [INFO] ; свідоцтво про право власності на дане будинковолодіння не видавалося та не реєструвалося, що підтверджується випискою із будинкової книги Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 15.04.1991 року, виданою Обертинською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 28.07.2022 року № 429 (а.с. 2). Позивач народилася [INFO] , та її батьком зазначений [PERSON] , матір`ю є [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.07.1982 року. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 28.08.1983 року встановлено, що 28.08.1983 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та останній присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 4). [PERSON] , мати позивача, померла [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.04.2014 року (а.с. 3). Позивач звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] , проте їй в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 170/02-31 від 28.07.2022 року (а.с. 15). Згідно копії спадкової справи № 136/2022, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, [PERSON] , позивач, [PERSON] , прийняла спірне спадкове майно після смерті [PERSON] шляхом вступу у розпорядження та користування ним, так як на день смерті була зареєстрована та проживала з спадкодавцем за однією адресою. Також позивач оформила права на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в цілому, яке належало [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом на спірне майно не має (а.с. 30-51). Вищевказане також підтверджується копією довідки, виданої Обертинською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 331 від 17.06.2022 року, про те, що [PERSON] була постійною жителькою смт. Обертин, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області та на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті останньої за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук. Заповіт від імені [PERSON] в Обертинській селищній раді не посвідчувався (а.с. 14). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного Кодексу). В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України, діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається є постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»). При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 496 грн 20 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved