Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що у вересні 2002 року сторони по справі вирішили створити сім`ю та почали спільно проживати як чоловік та жінка. Спочатку вони проживали у належній відповідачу на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] . У травні 2004 р. сторони по справі переїхали до квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві спільної часткової власності відповідачу та його матері [PERSON] . У травні 2009 року матір відповідача [PERSON] свою частку у праві власності на квартиру по [ADDRESS] подарувала своєму синові - відповідачу. [INFO] позивач народила доньку [PERSON] , батьком якої є відповідач. На момент створення у вересні 2002 р. фактичної сім`ї ні вона, ні [PERSON] не перебували у іншому шлюбі. Протягом майже 17 років, тобто до травня 2018 року вона з відповідачем, не перебуваючи у іншому шлюбі, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою, вели спільне господарство, спільний побут, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, придбавали майно в інтересах сім`ї, мали подружні взаємні права та обов`язки, інші усталені відносини притаманні подружжю (у тому числі, виховували спільну дитину). Зокрема, вони придбавали меблі у квартиру, побутову техніку тощо. У 2011 р. вона з відповідачем вирішили придбати житловий будинок в с. Келеберда Кременчуцького району Полтавської області. Таке придбання відбулося не за один раз, а частинами. Так, за договором дарування від 24.11.2011 р., посвідченим приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. за реєстр. № 5362, вона і відповідач набули у спільну часткову власність по 1/4 частці кожний у праві власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Також за договором дарування від 24.11.2011 р., посвідченим приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. за реєстр. № 5363, вона і відповідач набули у спільну часткову власність по 1/4 частці кожний у праві власності на присадибну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5322482201:01:003:0042. Другу половину зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та другу половину присадибної земельної ділянки вона з відповідачем набули у спільну сумісну власність за договорами купівлі-продажу, оформленими на ім`я відповідача. Так, згідно договору купівлі-продажу від 31.07.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокоп О.Е. за реєстр. № 2719, [PERSON] продала, а відповідач [PERSON] купив 1/2 частку у праві власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 31.07.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокоп О.Е. за реєстр. № 2721, [PERSON] продала, а відповідач [PERSON] купив 1/2 частку у праві власності на присадибну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5322482201:01:003:0042. Враховуючи те, що вищезазначене нерухоме майно у липні 2013 року було придбане ними за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу і за рахунок спільного бюджету, таке майно є об`єктом нашої спільної сумісної власності. У травні 2018 року відповідач залишив сім`ю та переїхав жити до будинку по [ADDRESS] . Вона з донькою [PERSON] залишилися проживати у квартирі по [ADDRESS] , що належить відповідачу на праві особистої власності. Враховуючи вищевикладене, вважає, що набуте за час спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю в період після 01.01.2004 р., майно, а саме: 1/2 частка у праві власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , а також 1/2 частка у праві власності на присадибну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5322482201:01:003:0042, яке зареєстроване на ім`я [PERSON] , є об`єктом нашої спільної з останнім сумісної власності. Тому, вважає, що має право на 1/2 частину такого майна. Добровільно вирішити з відповідачем питання поділу майна не вдалося. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 30 травня 2018 року. - визнати об`єктами спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] 1/2 частку у праві власності на будинок з господ арськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , і 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5322482201:01:003:0042, та поділити зазначене майно, визнавши за [PERSON] і [PERSON] право власності на 1/4 частку за кожним у праві власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , та право власності на 1/4 частку за кожним у праві власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5322482201:01:003:0042. У відзиві на позов позивач вказував, до травня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, мають спільну доньку [PERSON] [INFO] , вказаний факт відповідач не заперечує. Так, за договором дарування від 24.11.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. за № 5362, [PERSON] та [PERSON] отримали в дар по 1/4 частині житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , Відповідно до договору дарування від 24.11.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. за № 5363, [PERSON] та [PERSON] отримали в дар по 1/4 частині земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , Таким чином [PERSON] та [PERSON] набули у спільну часткову власність по 1/4 частині житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договорів купівлі-продажу від 31.07.2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Прокоп О.Е. за № 2719 та № 2721, [PERSON] набув у право власності на 1/2 житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, з урахуванням його пропозиції щодо присудження на користь позивача грошової компенсації за 1/2 частину майна, що належить останній. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить такого висновку. Так, судом встановлено, та не заперечується сторонами, що з вересня 2002 року до травня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, мають спільну доньку [PERSON] [INFO] . Протягом майже 17 років, тобто до травня 2018 року сторони по справі, не перебуваючи у іншому шлюбі, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою, вели спільне господарство, спільний побут, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, придбавали майно в інтересах сім`ї, мали подружні взаємні права та обов`язки, інші усталені відносини притаманні подружжю (у тому числі, виховували спільну дитину). Зокрема, вони придбавали меблі у квартиру, побутову техніку тощо. У 2011 р. сторони по справі вирішили придбати житловий будинок в с. Келеберда Кременчуцького району Полтавської області. Так, за договором дарування від 24.11.2011 р., посвідченим приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. за реєстр. № 5362, вона і відповідач набули у спільну часткову власність по 1/4 частці кожний у праві власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Також за договором дарування від 24.11.2011 р., посвідченим приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. за реєстр. № 5363, вона і відповідач набули у спільну часткову власність по 1/4 частці кожний у праві власності на присадибну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5322482201:01:003:0042. Другу половину зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та другу половину присадибної земельної ділянки сторони по справі набули у спільну сумісну власність за договорами купівлі-продажу, оформленими на ім`я відповідача. Так, згідно договору купівлі-продажу від 31.07.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокоп О.Е. за реєстр. № 2719, [PERSON] продала, а відповідач [PERSON] купив 1/2 частку у праві власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 31.07.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокоп О.Е. за реєстр. № 2721, [PERSON] продала, а відповідач [PERSON] купив 1/2 частку у праві власності на присадибну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5322482201:01:003:0042. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що лин з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута а час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому . лобі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом (КЦС) у постанові від 29.07.2020 р. у справі № 728/2080/18, визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 24.05.2017 р. у справі № 6-843цс17, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Як роз`яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Позивач пояснила суду, що вона відмовляється від отримання грошової компенсації вартості спільного майна подружжя. З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved