Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти неодноразово вилучалися із родини. З 31 серпня 2021 року діти проживають у родині тітки [PERSON] за рішенням виконавчого комітету Юнаківської сільської ради від 31.08.2021 № 47 «Про вилучення із сім*ї дітей. 16.11.2021 року [PERSON] влаштовано до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. За час перебування дітей у родині тітки відповідачі не відвідували їх та не надавали допомогу на їх утримання. Вони жодного разу не звернулися до служби у справах дітей з питання повернення дітей у родину. Представник позивача в судове засідання не з*явилась, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з*явилися, хоч належним чином були повідомлені про час розгляду справи в суді. Заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Представник третьої особи служби у справах дітей Юнаківської сільської ради Сумського району до суду не з*явився, направивши письмову заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з*явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи в суді. 07 лютого 2022 року від її представника надійшли письмові пояснення в яких, зокрема, зазначено, що [PERSON] заперечує проти вимоги позивача про залишення неповнолітньої [PERSON] їй на виховання ( а.с.35). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ( а.с.8) та [PERSON] , [INFO] ( а.с.7). Згідно наказу № 35 від 16.05.2011 року служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] були взяті на облік, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах ( а.с.13). Відповідно до рішення № 32 від 19.09.2011 року малолітній [PERSON] , [INFO] був вилучений з родини та поміщений до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини ( а.с.17) Згідно рішення № 48 від 17.10.2019 року виконавчого комітету Басівської сільської ради Сумського районну малолітні [PERSON] , 08.11.2005 року та [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштовані до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області із сім*ї батьків [PERSON] та [PERSON] у зв*язку з неналежним виконанням батьківських обов*язків. ( а.с.16). Відповідно до рішення № 47 від 31.08.2021 року виконавчого комітету Юнаківської сільської ради Сумського району були вилучені із сім*ї [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та тимчасово поміщено їх на проживання до тітки [PERSON] ( а.с.15). Згідно рішення № 71 від 16.11.2021 року виконавчого комітету Юнаківської сільської ради Сумського району влаштовано [PERSON] , [INFO] до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області ( а.с.14). Згідно актів обстеження умов проживання від 17.10. 2019, 29.07.2020 років умов для виховання та розвитку дітей не створено. В будинку антисанітарія, запас продуктів мінімальних, їжа для вживання відсутня.( а.с.11-12) Відповідно до довідок -характеристик №№ 1088, 1089 від 24.11.2021 року виданий виконкомом Юнаківської сільської ради [PERSON] та [PERSON] характеризуються негативно, офіційно не працюють, не займаються вихованням дітей, не опікуються їх здоров*ям. Появляють байдужість до виконання батьківських обов*язків. Зловживають спиртними напоями ( а.с.22-23). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] від 16.08.2022 № 123/01-17 відповідачів доцільно позбавити батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з положеннями ст.11 Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з положеннями ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пунктах 15, 16, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином в зв*язку з тим, що відповідачі на протязі значного часу ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню неповнолітніх дітей, їх необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] , що відповідає інтересам дітей. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин необхідно стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, а дітей залишити на вихованні у державному закладі. Що стосується вимоги представника позивача про залишення [PERSON] , [INFO] на вихованні у тітки [PERSON] , суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, що це буде відповідати інтересам дитини, тим більше, що сама [PERSON] заперечує проти цієї вимоги.

Outcome: partial