Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

24.05.2021 позивач КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що КП «Харківводоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 №690, що регулюють відносини між виконавцем послуг КП «Харківводоканал» та споживачами. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського рахунку № [NUMBER] , повинні регулярно, у встановлені законом строки, оплачувати вартість наданих їм підприємством послуг водопостачання і водовідведення, але свої обов`язки щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконують, в результаті чого утворилася заборгованість. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 35685,28 грн, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2016 по 28.02.2021 у розмірі 18726,69 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2016 по 28.02.2021 у розмірі 13864,44 грн, індекс інфляції 2150,66 грн, 3% річних від простроченої суми 943,49 грн. 02.11.2021 заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено позов КП «Харківводоканал». 22.06.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова заочне рішення скасоване, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення рішення у заочному порядку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] усудове засідання не з`явились, про день розгляду справи повідомлялись своєчасно, належним чином, про причини неявки не сповістили. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи через неявку відповідачів, оскільки відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення подано докази, якими він обгрунтовує свою позицію, окрім того, відповідачі не звертались з заявою та не зазначали про необхідність надання нових доказів. Окрім того, суд зауважує, що відповідачі та представник відповідача не були позбавлені можливості звернутись до суду з клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції, зокрема, і за допомогою власних засобів. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. У [ADDRESS] зареєстровані, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.05.2021. Окрім того, факт реєстрації відповідачів у зазначеній квартирі не заперечується самими відповідачами. За вимогами п.5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 1 ч.2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги - водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги - стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. КП «Харківводоканал» надавало послуги з централізованого водопостачання, а відповідачі їх отримували. Як вбачається зі зведеної картки абонента, а також інформації про оплату послуг помісячно, із зазначенням періоду зарахування оплат, за відповідачами існує заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення в сумі 35685,28 грн, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2016 по 28.02.2021 у розмірі 18726,69 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2016 по 28.02.2021 у розмірі 13864,44 грн. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Вказана позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом 24.05.2021, заборгованість за послуги централізованого водопостачання просить стягнути за період з 01.03.2016 по 28.02.2021, заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2016 по 28.02.2021. Відповідачами подано заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позивачем не надано доказів переривання строку позовної давності. Аналізуючи зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення за послуги централізованого водопостачання за період з 01.03.2016 по 31.05.2021, заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2016 по 31.05.2021 не підлягає задоволенню, так як пред`явлені поза межами позовної давності. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15. Позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2018 по 28.02.2021, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2018 по 28.02.2021підлягають задоволенню. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що борг відповідачів за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2018 по 28.02.2021 становить 12152,85 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2018 по 28.02.2021- 8951,60 грн. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, надано розрахунок, з яким суд погоджується. Отже, з відповідачів підлягають стягненню 3% річних - 940,05 грн, інфляційні витрати - 2138,21 грн. Не можуть бути прийняті до уваги послання відповідачів, що у позові слід відмовити, оскільки вони не мешкають у зазначеній квартирі та не користуються послугами водопостачання, водовідведення, у зв`язку з наступним. З наданої відповідачем копії рішення апеляційного суду Харківської області від 27.07.2006 у справі №22-а-3843/2006 вбачається, що судом, при розгляді справи, встановлено, що [PERSON] разом з дітьми з січня 2000 року звільнила квартиру та продала [PERSON] . Отже, дійсно судовим рішенням підтверджується факт непроживання відповідачів у квартирі, проте за загальним правилом споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Якщо є ж послугами вони не користувались, то законодавством передбачено можливість звільнення їх від сплати або перерахунок оплати, але не у будь-якому випадку, а за певних умов. Порядок проведення перерахунку за надання послуг з водопостачання та водовідведення споживачам - фізичним особам регулюється ЗУ «Про питну воду і питне водопостачання» № 2918-ІІІ від 10.01.2002, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введеними в дію Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 № 630. Зокрема, пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Пунктом 6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що за умови документального підтвердження, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Відповідно до пп. 11 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Суд зазначає, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів того, що вони не користувалися послугами з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення за вказаний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства у відповідності з Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Крім того, відповідачами не надано доказів того, що вони звертались з відповідними заявами до КП «Харківводоканал» щодо зміни кількості осіб, проживаючих за адресою: [ADDRESS] , щодо зміни власника житла. Факт відсутності та непроживання відповідачів в зазначеній квартирі та їх фактичне проживання за іншою адресою хоча і підтверджується, проте відповідачами не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що вони належно повідомили про це КП «Харківводоканал». При цьому, здійснивши аналіз акту, на підтвердження факту непроживання відповідачів, суд зазначає, що зазначений акт не мають юридичної сили й не може бути допустимим та належним доказами того, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] . Також не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідачів, що заборгованість у справі повинна бути стягнута з [PERSON] , який є власником квартири, оскільки відповідно до ст. 51 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. За правилами ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, суд не наділений правом самостійно, залучати до справи співвідповідача. Окрім того, суд звертає увагу, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (стаття 544 ЦК України). Посилання відповідачів, що між ними та КП «Харківводоканал» не укладено договір, а тому вони не повинні сплачувати послуги, спростовується п. 1 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», яка передбачає, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Приймаючи до уваги викладено, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачу було відстрочено сплату судового збору, у зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Держави. Позовну заяву КП «Харківводоканал» задоволено на 68,8%, отже судовий збір підлягає стягненню у розмірі 68,8%, що становить 1539,10 грн від 2270 грн, по 513,03 грн з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: partial