Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Заявник звернулась до суду із вказаним позовом згідно якого просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявленого позивач зазначила, що у сторін є спільний син, якому на момент розгляду даної справи, вже виповнилось 18 років і який продовжує навчатись, а відтак останній потребує матеріальної допомоги. Виходячи з наведеного позивач просить стягувати на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але не менше ніж 50 відсотків даного мінімуму. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та відповідно у відсутність фіксації його перебігу і заперечень щодо такого порядку розгляду справи від учасників справи не надходило і судом не встановлено. У свою чергу відповідач надав суду письмові пояснення, згідно яких він заперечує щодо заявленого позову з огляду на те, що останній не має можливості здійснювати матеріальне забезпечення спільної дитини сторін, оскільки його місячний дохід є меншим, аніж заявлена позивачем сума аліментів, що підлягає до стягнення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. [INFO] народився [PERSON] батьком якого є [PERSON] , а матір`ю -\~ [PERSON] . [PERSON] є студентом 3 курсу денної форми навчання ВСП Житомирський технологічний коледж КНУБА з 1 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року та навчається за державною формою навчання. [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 3 групи за загальним захворюванням. Згідно довідки Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області заборгованість у [PERSON] щодо сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] відсутня і аліменти сплачувались щомісячно у розмірі визначеному рішенням суду, а саме у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у [PERSON] доходи за 1 квартал 2022 року відсутні. Довідкою про доходи виданою Житомирським об`єднаним управлінням ПФУ в Житомирській області встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у вказаній установі як пенсіонер та отримує пенсію по інвалідності загальний розмір якої за період з грудня 2021 року по травень 2022 року становить 7241, 12 грн. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Окрім цього, згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно приписів ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Проаналізував фактичні обставини справи у сукупності із нормами права, якими врегульовано вказані правовідносини суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач жодним чином не довела факту того, що відповідач дійсно має змогу сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, водночас суд наголошує на тому, що згідно законодавства України батьки зобов`язані здійснювати утримання власних дітей. У зв`язку із тим, що [PERSON] на момент розгляду даної справи досяг повноліття, а положення статті 182 СК України визначають мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів саме на дитину, суд не вбачає підстав для застосування указаних величин при вирішенні даного спору. Відтак суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у вигляді 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Щодо заперечень відповідача з приводу того, що останній обмежений у фінансових можливостях щодо утримання власного повнолітнього сина, який продовжує навчання суд вказує наступне. У власних поясненнях відповідач посилається на той факт, що до моменту досягнення його сином повноліття він сумлінно та у повному обсязі сплачував аліменти на утримання власної дитини. Водночас, згідно пенсійного посвідчення відповідача, що видане 13 листопада 2007 року, він є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням. Разом з тим, відповідно до довідки виданої відділом державної виконавчої служби стягнення аліментів із [PERSON] провадилось з квітня 2012 року до досягнення [PERSON] повноліття. Виходячи із зазначеного, суд вказує на те, що відповідачем не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про суттєві зміни у його майновому стані після досягнення його сином повноліття, що, в свою чергу, перешкоджали б відповідачу здійснювати матеріальне утримання власної дитини. Разом з тим, суд наголошує на тому, що відповідно до постанови Верховного Суду у цивільній справі № 760/17457/16-ц від 27 лютого 2019 року у випадку, якщо батько або мати є інвалідами ІІ або ІІІ групи, але в довідці про стан їх здоров`я відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто їх не визнано непрацездатним, а тільки рекомендовані певні обмеження в роботі, це є підставною для стягнення з таких батьків аліментів на повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання. Крім того, довідка з Пенсійного фонду України про отримання пенсії з інвалідності сама по собі не є підтвердженням того, у відповідача це єдине джерело доходів. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір від сплати якого позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial