Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

09 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що вона на підставі ордеру від 21 липня 1999 року користується квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] її онуками, станом на теперішній час виїхали на постійне місце проживання до іншого місця, місце їх фактичного проживання на даний момент їй не відоме. У житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] постійно проживає вона, та утримує вказане майно та сплачує кошти за комунальні послуги. Відповідачі не проживають за вказаною адресою з 2000 року. У зв`язку з формальною реєстрацією місця проживання відповідачів за вказаною адресою, вона змушена сплачувати вартість комунальних послуг за всіх зареєстрованих осіб, а також не має змоги отримувати субсидію, що суттєво впливає на її матеріальне становище та якість життя в цілому. Будучи зареєстрованими у зазначеному житловому приміщенні відповідачі не набувають за фактом реєстрації жодних майнових прав відносно вказаного майна, відповідно, будучи знятими з реєстрації за вказаною адресою, жодних майнових прав не втратять. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачам, вона не чинить, відповідачі добровільно визначили собі інше місце проживання і даним житловим приміщенням не користується вже більше двох років. Натомість, подальша формальна реєстрація відповідачів в житловому приміщенні є порушенням прав на безперешкодне користування вказаним житловим приміщенням, а також Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У зв`язку з викладеним, просить суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . В судове засідання відповідачі не з`явились, були повідомлені належним чином про перебування в провадженні суду даної справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини зазначені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. В судовому засіданні були присутні свідки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які підтвердили, що відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] . Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.4), на підставі ордеру від 21 липня 1999 року користується квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно копії довідки №19 від 02 липня 2021 року, про зареєстрованих осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованими значаться: позивач [PERSON] , її син, - [PERSON] , [INFO] , онука, - [PERSON] , [INFO] , та онука, - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в житловому приміщенні з 2000 року, про що складено акт від 22 липня 2021 року (а.с.7). Згідно зі ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином з письмових матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, чим обмежують право позивача на користування та вільне розпорядження житловим приміщенням, а тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 гривень, у рівних частинах. На підставі зазначеного та

Outcome: approved