Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

10.06.2022 року позивач та його представник звернулися до суду із даною позовною заявою, ознайомившись з матеріалами справи, суддя встановила, що така позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Позивачу усуваючи недоліки слід було викласти обставини справи, якими він обґрунтовує свої вимоги. 16.06.2022 року на виконання вимог викладених в ухвалі про залишення позову без руху представник позивача подав до суду заяву про відмову від частини позовних вимог. Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Вивчивши заяву представника позивача про відмову від частини позовних вимог та дослідивши матеріали справи, перевіривши повноваження представника позивача, суд прийняв відмову від позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей, підстави для неприйняття такої відмови не встановлені і відмова від частини позовних вимог не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права сторін. У позовній заяві позивач вказує, що 18.01.2019 року він та [PERSON] зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилося троє спільних дітей: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Вони з відповідачем прожили у спільному шлюбі відносно невеликий термін, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Однак протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, виховання дітей, взаємовідносини між подружжям. Між ними постійно виникають непорозуміння та сварки, що свідчать про те, що сім`я не будується на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. На переконання позивача подальше підтримання сімейних відносин не має сенсу. Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. ст. 105, 110, 160, 161 СК України, ст. ст. 27, 141, 175, 177 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб між ним [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.01.2019 року у Володарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, актовий запис № 3. Ухвалою суду від 29.06.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд, призначено на 29.07.2022 року. Позивач та відповідачка належним чином повідомлені про відкриття провадження та про розгляд справи судом у спрощеному провадженні без їх виклику. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. 02.08.2022 року відповідач надіслала на адресу суду заяву, якою не заперечує проти вимог позивача. З огляду на зазначене вище суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, позицію відповідача, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.01.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області внесено відповідний актовий запис № 03. Після укладення шлюбу відповідачка стала носити прізвище « [PERSON] » ( а.с. 09). Подружжя має спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] ( 11,12,13). Подружнє життя у сторін не склалося. Вони спільного господарства не ведуть, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Шлюб фактично припинив існування, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Примирення та подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги вище викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідачки проти розірвання шлюбу, ту обставину, що подружжя проживає окремо, небажання сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як чоловіка так і дружини, а подальше сумісне проживання є неможливим. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судові витрати у виді судового збору у розмірі - 992,40 гривень, отже з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 992,40 грн.

Outcome: approved