Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачем по даній справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, 23.09.2011 між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу позивачка виховує сина - [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні та проживає разом із нею. Відповідач по цій справі є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , проте він не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, не цікавиться його здоров`ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. [PERSON] навчається у восьмому класі Ясеневопільнівського ліцею. Згідно інформації наданої директором школи та класним керівником, шкільним життям [PERSON] цікавиться його мама - [PERSON] , саме вона відвідує батьківські збори та виховні заходи, які проводяться у школі. Згідно листа-відповіді КП « Городенківський некомерційний центр первинної медичної допомоги» [PERSON] , [INFO] відповідно до укладеної декларації від 01.04.2018 є пацієнтом сімейного лікаря АЗПМС с. Ясенів-Пільний Михайлика М.Г. Сімейний лікар [PERSON] , зазначає, що довіреною особою при укладенні декларації [PERSON] була його мати [PERSON] , яка з моменту укладення декларації і по теперішній час цікавиться здоров`ям сина, звертається до сімейного лікаря у випадках захворювання, профілактики чи підтримки здоров`я сина. Звернень батька [PERSON] , [INFO] , за інформацією щодо стану здоров`я не було. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем і по даний час відповідач припинив цікавитися дитиною, не телефонує, не надає жодної матеріальної допомоги, не вітає сина з жодними святами, не піклується про його розвиток і здоров`я. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: не забезпечує необхідне харчування, навчання, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних цінностей; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умови для отримання ним освіти. Така поведінка відповідача сильно травмує психіку дитини, яка спілкується із ровесниками, що живуть у повноцінних сім`ях та син почувається непотрібним батькові та покинутим. [PERSON] , росте, розвивається, відвідує школу. Він потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, розвиваючої літератури. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком, однак відповідач всупереч вимогам закону не приймає участі у покритті цих витрат. Всю відповідальність за навчання та виховання дитини на себе взяла позивач, яка забезпечує побут та навчально-виховний процес дитини. Позивач не може пояснити поведінку відповідача, свідоме нехтування останнім своїми батьківськими обов`язками. Батьківство відповідача носить лише біологічний характер, дитина йому зовсім непотрібна. Позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини, позивач зможе забезпечити синові виховання та утримання. Ухвалою суду від 26 травня 2022 року при відкритті провадженні у справі залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - орган опіки та піклування Городенківської міської ради Івано-Франківської області. Ухвалою суду від 14.07.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Задоволено клопотання позивачки та викликано свідків. Позивач [PERSON] , у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задоволити. При цьому пояснила, що фактично їх сім`я із відповідачем розпалась в 2009 році та з цього часу відповідач не цікавиться долею дитини, не допомагає матеріально, не спілкується із сином, навіть не дзвонить. В 2011 році позивач в телефоному режимі зв`язувалась із відповідачем, так як була потрібна допомога на лікування дитини, на що відповідач попросив його не турбувати, допомоги на лікування сина не надав. На даний час позивач не знає де перебуває відповідач, він виїзжав за кордон, де він може бути їй не відомо, в останнє вони спілкувались 6-7 років тому. Свідок [PERSON] судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою сторін по справі. Відповідача вже давно не бачила, більше 5 років, їй відомо, що вихованням, утриманням та лікуванням дитини займається позивачка, відповідач матеріальної допомоги не надає, в вихованні дитини не приймає участі. Раніше відповідач зловживав спиртними напоями. Зазначила, що позивачка проживає разом із сином та батьками. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що відповідач є його рідним братом. Чотири роки тому відповідач виїхав в Чехію, після цього він його не бачив, ніяк із ним не спілкувався. Ніхто із їх рідних не знає де на даний час перебуває відповідач по справі, тому вважав, що допомоги на утримання дитини відповідач не надавав, в вихованні участі не приймав. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні пояснив, що батька він не пам"ятає, в останнє бачив батька приблизно 10 років тому, коли йому було 4-5 років. Батько йому не дзвонить, не цікавиться ним, подарунків не дарує, матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON] в судове засідання призначене по справі не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Крім того, про розгляд справи відповідач повідомлявся через оголошення на сайті "Судова влада". Відповідачем не подано відзив на позову заяву. Також, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача, начальника служби у справах дітей міської ради А.Цюмпала до суду поступила заява про розгляд даної справи без їх участі. Висновок органу опіки та піклування підтримують в повному обсязі. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначений виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області доводиться, що [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 13 від 15.02.2007, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, доводиться, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 40 від 23.09.2011. Згідно копії довідки № 369, виданої 05.05.2020 центром надання адміністративних послуг Городенківської міської ради вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] та батьками за адресою [ADDRESS] . Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання за відомостями Городенківської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 20.09.1996 року по теперішній час. Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання за відомостями Городенківської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 20.07.2021 року по теперішній час. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Будинок належить батькові [PERSON] . Будинок цегляний, газифікований, кількість осіб, що зареєстровані або проживають становить - 4 особи. Сім`я проживає в добрих житлово-побутових умовах. Відповідно до листа-відповіді комунального підприємства «Городенківський некомерційний центр первинної медичної допомоги» Городенківської міської ради від 12.05.2022 № 249/01-09 [PERSON] , [INFO] , відповідно до укладеної декларації від 01.04.2018 є пацієнтом сімейного лікаря АЗПМС с. Ясенів-Пільний Михайлика М.Г. Сімейний лікар [PERSON] , зазначає, що довіреною особою при укладенні декларації [PERSON] була його мати [PERSON] .. Звернень батька [PERSON] , [INFO] , за інформацією щодо стану здоров`я сина не було. Згідно характеристики, виданої Ясеневопільнівським ліцеєм Городенківської міської ради від 11 травня 2022 року № 11 [PERSON] навчається у Ясеневопільнівському ліцеї з першого класу. За час навчання зарекомендував себе старанним, здібним, активнм, комунікабельним учнем. Переважають такі риси характеру, як акуратність, ввічливість, відповідальність, доброзичливість та тактовність. Батько з сім`єю не проживає, навчанням та життям дитини у школі переважно цікавиться мама. Висновком органу опіки та піклування Городенківської міської ради № 382 від 28.06.2026 стверджено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Городенківської міської ради 15.06.2022 розглядалось питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , та з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини вирішено доцільним позбавити його батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно характеристики від 08.06.2022 року №68, виданої Ясенево-Пільнівським старостинським округом [PERSON] в даний час працює КНП Городенківська БЛІЛ, медсестрою, має двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Громадського порядку не порушує, хороша мати, зауважень до неї не було. Згідно копії заяви [PERSON] від 03.06.2022 року, доданої службою у справах дітей Городенківської міської ради вбачається, що неповнолітній [PERSON] , щодо позбавлення свого батька відносно нього батьківських прав не заперечує. З батьком не спілкується від 2009 року. Батько не цікавиться ним, не телефонує, не надає матеріальну допомогу, почувається непотрібний батькові. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За приписами ст.7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, навчання, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку. Вищевказані факти відповідачем не спростовані. [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно сина [PERSON] .. Вже декілька років не виходить на зв`язок із сином, не намагається встановити хоча б якісь відносини із ним, не надає матеріальної допомоги та не займається вихованням. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 СК України,

Outcome: approved