Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

14.06.2022 позивачка звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 % від усіх видів заробітку відповідача, починаючи із дня пред`явлення позову. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 21.06.2017 вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що дитина народилася з вадами, а саме має вроджену ваду серця, дефект міжшлуночкової перегородки з гіпертензією в легеневій артерії, синдром дауна. У липні 2018 року дитині було проведено оперативне втручання по імплантації пластини дефекту міжшлуночкової перегородки, закриття відкритої артеріальної протоки в умовах штучного кровообігу. Вказує, що сімейне життя не склалося, відповідач зловживав алкогольними напоями, участі у вихованні дитини, яка потребує постійного догляду та лікування, не приймав. З грудня 2021 року вони з відповідачем проживають окремо, хоча і знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Наразі дитина проживає з нею, усі обов`язки щодо утримання, лікування, розвитку та виховання дитини вона несе самостійно, відповідач з грудня з дитиною не спілкується та ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини. Домовленостей про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто, оскільки він ухиляється від будь якого спілкування. По причині потреби постійного нагляду за дитиною інвалідом вона не може працевлаштуватися, а пенсійного забезпечення у загальному розмірі 3 100 грн. їм з дитиною не вистачає для покриття усіх потреб, у тому числі і постійному підтриманні життєдіяльності сина медикаментозними препаратами. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2022 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання (а.с. 38, 39). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що наразі вона не працює, оскільки постійно має знаходитися з дитиною, яка потребує догляду, її доходами є лише соціальні виплати, участі у забезпеченні та вихованні сина відповідач не приймає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що погоджується на сплату аліментів у розмірі двадцяти п`яти відсотків, оскільки на сплату аліментів у заявленому у позові розмірі він коштів не має. Наразі він не працевлаштований, звільнився у листопаді 2021 року за власним бажанням, проте має намір влаштуватися на роботу. Крім неповнолітнього сина [PERSON] має також трьох доньок, які на наданий час досягли повноліття. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.06.2017 (а.с. 4). Від шлюбу позивачка та відповідач мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). За нормою ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом з`ясовано та визнається сторонами, що дитина [PERSON] мешкає з матір`ю [PERSON] . Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачкою та відповідачем у справі не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір, дитина перебуває на утриманні матері. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно консультативного висновку складеного Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «ОХМАТДИТ» від 29.05.2018, дитині [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз «синдром Дауна» (каріотип 47, ХY, +21) (а.с. 14). Згідно консультативних висновків ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України» від 05.12.2017, від 09.01.2018 та від 18.04.2019, дитина [PERSON] , [INFO] , має хворобу серця та потребує проходження обстежень і консультацій (а.с. 12-12 зв., 15-15 зв., 16-16 зв.). Відповідно до копії довідки про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді від 04.11.2021, [PERSON] , [INFO] , потребує домашнього догляду (а.с. 18). Разом з тим, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; понесених відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, що має доводитись стягувачем аліментів у відповідності до положень ст. 182 СК України. Відповідно правил ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує вищевказані обставини, а також стан здоров`я дитини сторін по справі та те, що малолітній [PERSON] знаходиться на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, отже може працювати та заробляти кошти на утримання свого сина, на забезпеченні відповідача інші неповнолітні та/або непрацездатні особи не перебувають, доказів на підтвердження майнового стану відповідача на доведення спроможності сплачувати аліменти у заявленому розмірі матеріали справи не містять, а тому беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, лікуванням, умов для розвитку дитини та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, а саме на користь позивачки з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подання позову - з 14 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини сторін по справі, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У іншій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають за недоведеністю. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial