Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до АТ «Банк Форвард», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., і просить визнати виконавчий напис № 23182, виданий 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 17 627,86 грн., таким, що не підлягає виконанню та стягнути судовий збір. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] вказує, що у грудні 2021 року їй надійшла постанова приватного виконавця Овсієнко А.В. про звернення стягнення на її доходи, а саме стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 17 627,86 грн. Зазначає, що їй стало відомо з реєстру боржників, що відносно неї відкрито виконавче провадження № 67416611 про стягнення коштів на користь АТ «Банк Форвард» у розмірі 17 627,86 грн., з яким будь яких відносин позивачка немає. Жодних документів про стягнення з неї коштів не отримувала. [PERSON] вважає, що це по кредитному договору від ПАТ «Банк Русский Стандарт», який остання повністю погасила. Вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості. За таких обставин [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. № 23182, виданий 20.08.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.02.2022 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач - АТ «Банк Форвард», протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. письмові пояснення не подавав. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., вчинив виконавчий напис № 23182 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором № 97417337 від 29.05.2012 року, укладений [PERSON] із АТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.04.2019 року по 01.07.2019 року. Сума повної заборгованості складає 16 527,86 в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 11 238,94 грн.; заборгованість за процентами становить 4 538,92 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів становить 750 грн. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат», підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» в розмірі 1 100 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» складає 17 627,86 грн. Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 97417337 від 29.05.2012 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Банк Форвард». 06 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження № 67416611 з примусового виконання виконавчого напису № 23182, виданий 20.08.2021 року. Того ж дня приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються: копією виконавчого напису приватного нотаріуса від 20.08.2021 року № 23182; постановою приватного виконавця від 06.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67416611 та постановою про арешт коштів боржника від 06.11.2021 року; заявою про укладення кредитного договору № 97417337 із ПАТ «Банк Русский Стандарт» від 29.05.2012 року. Крім того, у матеріалах справи наявні копії квитанцій сплати [PERSON] на розрахунковий рахунок ПАТ «Банк Русский Стандарт» із призначенням погашення кредиту та відсотків поповнення карткового рахунку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 березня 2019 року № 137/1666/16-ц. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було про інформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги АТ «Банк Форвард» або виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення. Окрім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі № 461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений 29.05.2012 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», та позивачкою кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Стороною відповідача не надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача, що є його обов`язком відповідно до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України. Іншим чином перевірити безспірність заборгованості по наданому товариством нотаріусу договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має товариство при зверненні до нотаріуса. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме безспірність заборгованості. Таким чином, нотаріальна дія щодо видачі виконавчого напису №23182 від 20.08.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард», не була передбачена чинним законодавством. Суд вважає, що на момент вчинення оспорюваного вище зазначеного виконавчого напису була відсутня законодавча підстава для його вчинення, а саме порушено вимоги п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог та на підставі ст.141 ЦПК України стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved