Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила суд виділити їй у натурі ј частку із житлового будинку, загальною площею 114,1 м2, житловою площею 66,4 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, погріб б, вбиральня В, гараж Д, огорожа N, та ј частку земельної ділянки площею 0,0867 га, кадастровий номер 3210600000:00:013:0027, цільове призначення: для будівництва і обслуговування, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та належать їй на праві спільної часткової власності, згідно із варіантом №\~3 (додатки №\~2 і №\~5) до висновку експертів за результатами проведення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз №\~24348/18-43/24349/18-49/25172/25173/19-43 від 30 вересня 2020 року, що пропонується співвласнику №\~1; стягнути з неї за перевищення ідеальної частки у спірному майні на корись відповідачів грошову компенсацію в розмірі 13574 грн.; для забезпечення ізольованого користування виділеними їй у житловому будинку приміщеннями зобов`язати її провести необхідні ремонтно-будівельні роботи; інші ѕ частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ѕ частки земельної ділянки залишити у спільній частковій власності відповідачів (т. 1 а.\~с. 1-8, т. 2 а.\~с. 1-2, 153-165). В обґрунтування позову зазначала, що їй у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06 червня 2017 року, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою О.А., зареєстрованих у реєстрі за №\~132 та №\~134, належить на праві спільної часткової власності ј частка житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ј частка земельної ділянки площею 0,0867 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3210600000:00:013:0027, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Інші ѕ частки вказаного нерухомого майна на праві спільної часткової власності належать відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. 10 жовтня 2017 року вона звернулася до [PERSON] із письмовою пропозицією укласти договір про поділ у натурі належних їм на праві спільної часткової власності вказаних вище житлового будинку та земельної ділянки, направивши їй пропозицію рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, така її пропозиція відповідачем [PERSON] залишена без розгляду. У строк до 01 листопада 2017 року жодної відповіді на пропозицію остання їй не надала, укласти з нею відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти правочин про поділ спільного майна, бажання теж вона не виявила. 29 жовтня 2017 року у телефонній розмові відповідач [PERSON] категорично відмовила їй надати доступ до належної частки майна, погрожуючи фізичною розправою, що підтверджується висновком дільничного офіцера поліції Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області Ніколаєнка Є.С. від 14 листопада 2017 року. Оскільки домовленості між співвласниками про добровільний поділ (виділ) у натурі житлового будинку та земельної ділянки не досягнуто, вона змушена була звернутися до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення виділу у натурі належних їй ј частки житлового будинку та ј земельної ділянки, що знаходяться за зазначеною адресою, з метою припинення права спільної часткової власності на це нерухоме майно. Позивач [PERSON] та її представники адвокати Кольвах С.Ю. і Ліщук О.В. у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки згідно із вимогами закону [PERSON] має право на виділ у натурі належних їй на праві спільної часткової власності ј частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ј частки земельної ділянки, наданої для їх обслуговування. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. У поданому до суду відзиві на позов відповідач [PERSON] зазначала, що з 16 лютого 1980 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який у 1992 році розірвано. 06 листопада 2012 року вони зареєстрували шлюб вдруге. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Після укладення нею шлюбу з 1980 року їхня сім`я стала проживати у спірному житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належав її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті останнього відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок, загальною площею 114,1 м2, житловою площею 66,4 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, погріб б, вбиральня В, гараж Д, огорожа N, та земельну ділянку площею 0,0867 га, кадастровий номер 3210600000:00:013:0027, цільове призначення: для будівництва і обслуговування, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за вказаною адресою. Оскільки спадкоємці першої черги за законом діти померлого [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] відмовилися на користь дружини померлого, вона, [PERSON] , після смерті чоловіка у порядку спадкування за законом стала власником ѕ часток зазначеного спадкового майна (житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки), а матір спадкодавця [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] стала власником ј частки цього нерухомого майна. Позивач [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] та рідною сестрою її померлого чоловіка [PERSON] , після смерті [INFO] її матері [PERSON] у порядку спадкування за заповітом стала власником ј частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ј частки земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що матір позивача [PERSON] останні 15 років у вказаному житловому будинку не проживала, а позивач [PERSON] забезпечена житлом, враховуючи, що разом із нею, [PERSON] , у даному будинку проживає сім`я її сина [PERSON] , вона запропонувала позивачу [PERSON] купити у неї ј частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ј частку земельної ділянки, сплативши їй дійсну (ринкову) вартість належного їй на праві спільної часткової власності цього нерухомого майна, або ж укласти договір міни належної їй, [PERSON] , Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] спочатку погодилася на отримання нею грошової компенсації вартості належних ј частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ј частки земельної ділянки, проте у подальшому від цієї пропозиції вона відмовилася та звернулася до суду з цим позовом про виділ їй у натурі вказаного нерухомого майна. Позовні вимоги [PERSON] вона не визнає, оскільки виділ належної їй ј частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ј частки земельної ділянки у натурі є неможливим без втрати цільового призначення надвірних будівель і споруд (т. 1 а.\~с. 160-162). 29 серпня 2018 року за клопотанням позивача [PERSON] для визначення можливих варіантів поділу у натурі між співвласниками: позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] відповідно до належних на праві спільної часткової власності ј і ѕ часток житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , ухвалою суду у даній цивільній справі було призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, у зв`язку з чим провадження у цій справі на час проведення судових експертиз було зупинено. 11 жовтня 2018 року в ході проведення у цивільній справі зазначених судових експертиз відповідач [PERSON] подарувала своїм дітям: дочці [PERSON] та синові [PERSON] , кожному, по ј частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ј частки земельної ділянки площею 0,0867 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 22 лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] за клопотанням сторони позивача судом залучені до участі у даній справі як співвідповідачі. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у поданих до суду відзивах на позов зазначали, що позов [PERSON] вони не визнають, просили суд у задоволенні позову відмовити, оскільки будь-який виділ у натурі належної [PERSON] на праві спільної часткової власності ј частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ј частки земельної ділянки площею 0,0867 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , згідно із висновком експертів за результатами проведеної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз від 30 вересня 2020 року чи у будь-який інший спосіб є неможливим, враховуючи кількість зареєстрованих і проживаючих у цьому будинку осіб та право і намір кожного із співвласників на виділ їм у натурі по ј частки житлового будинку та ј частки земельної ділянки. Аналіз змісту ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України свідчить про те, що виділ частки (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Крім того, обов`язковим є отримання відповідних дозволів та висновків на переобладнання і перепланування будинку у випадку втручання в його несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, проте таких доказів позивачем суду не надано (т. 2 а.\~с. 185-194). З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 2 ст. 16 ЦК України). У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 356, ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У ч. 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] у порядку спадкування після смерті [INFO] матері [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06 червня 2017 року, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою О.А., зареєстрованих у реєстрі за №\~132 та №\~134, на праві спільної часткової власності належить ј частка житлового будинку А-1, загальною площею 114,1 м2, житловою площею 66,4 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, погріб б, вбиральня В, гараж Д, огорожа N, та ј частка земельної ділянки площею 0,0867 га, кадастровий номер 3210600000:00:013:0027, цільове призначення: для будівництва і обслуговування, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Право спільної часткової власності позивача [PERSON] на ј частку цього нерухомого майна 06 червня 2017 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.\~с. 30-34, 65-71). Відповідачу [PERSON] у порядку спадкування після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 березня 2017 року, виданих приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А., зареєстрованих у реєстрі за №\~545 та №\~546, на праві спільної часткової власності належали ѕ частки зазначених вище житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ѕ частки земельної ділянки площею 0,0867 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Право спільної часткової власності відповідача [PERSON] на ѕ частки вказаного нерухомого майна 21 березня 2017 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.\~с. 182-188). У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому вона, посилаючись на те, що між ними як співвласниками не досягнуто домовленості щодо поділу у натурі належних їм на праві спільної часткової власності зазначених житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , просила суд поділити між ними зазначене нерухоме майно відповідно до належних їм ј і ѕ частки та виділити їй у натурі належну на праві спільної власності ј частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та ј частку земельної ділянки. Разом із позовною заявою [PERSON] подала до суду клопотання про призначення у справі судових будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз, на вирішення яких просила поставити питання щодо можливих варіантів поділу житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами у натурі відповідно до належних позивачу [PERSON] ј частки і відповідачу [PERSON] ѕ частки цього нерухомого майна та можливих варіантів поділу земельної ділянки згідно із варіантами поділу житлового будинку. 29 серпня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області дане клопотання позивача [PERSON] було задоволено, призначено у справі судові будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, на вирішення яких поставлено питання щодо дійсної вартості спірного житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, можливих варіантів поділу їх у натурі та земельної ділянки площею 0,0867 га для їх обслуговування відповідно до належних позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності ј і ѕ часток нерухомого майна, проведення яких доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, у зв`язку з чим на час проведення експертиз провадження у даній цивільній справі було зупинено (т. 2 а.\~с. 40-43). 11 жовтня 2018 року під час проведення у справі вказаних судових експертиз відповідач [PERSON] уклала зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] договір дарування частки житлового будинку та договір дарування частки земельної ділянки площею 0,0867 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , за умовами цих договорів вона передала безкоштовно у власність (подарувала), а [PERSON] і [PERSON] прийняли безкоштовно у власність (прийняли у дар) по ј частки зазначеного нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки), кожний. (т. 2 а.\~с. 199, 200). Зазначені договори дарування часток житлового будинку і земельної ділянки посвідчені 11 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Бурлакою Л.К., зареєстровані в реєстрі за №\~1542 і №\~1543. 22 грудня 2020 року з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз у цій справі за №\~24348/18-43/24349/18-49/25172/25173/19-43 від 30 вересня 2020 року (т. 2 а.\~с. 105-149). 22 лютого 2021 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області за клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Ліщук О.В. до участі у даній справі як співвідповідачів було залучено [PERSON] та [PERSON] як співвласників нерухомого майна (житлового будинку і земельної ділянки), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , про виділ ј частки якого позивачем [PERSON] заявлено позовні вимоги (т. 2 а.\~с. 182-183). Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом ст. 364 ЦК України виділ частки із спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні ст. 181 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховним Судом України у постанові від 03 квітня 2013 року у справі №\~6-12цс13 зроблено висновок про те, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №\~6-1443цс16 виклав правовий висновок та зазначив, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №\~361/4047/17 зазначив, що системний аналіз положень ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Поділ (виділ) частки житлового будинку передбачає перебудову існуючого, зазвичай, одноквартирного будинку з метою обладнання двох і більше ізольованих квартир. Варіанти поділу (виділу частки) житлового будинку повинні максимально забезпечувати однакові умови для співвласників із урахуванням їхніх часток. Поділ (виділ) частки житлового будинку вважається можливим якщо за результатами поділу у частинах будинку, що виділяються співвласникам, є можливість влаштувати ізольовані та забезпечені окремими виходами на прилеглу земельну ділянку, як мінімум однокімнатні, житлові квартири, які за своїми показниками (об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень, площею, забезпеченістю інженерним обладнанням тощо) відповідають чинним вимогам нормативних документів. Поділ житлового будинку (з технічної точки зору) технічна можливість поділу в натурі житлового будинку у відповідності до часток співвласників (або близьких до цих часток) з облаштуванням у частинах будинку, що виділяються співвласникам, окремих ізольованих як мінімум однокімнатних квартир, у відповідності до вимог нормативних документів. Мінімальна необхідна площа для виділу однокімнатної квартири повинна складатися з приміщень певної площі (житлової і допоміжної), відповідати Державним будівельним нормам України ДБН В.2.2-15-2019 Житлові будинки. Основні положення та становити площу не менше 28 м2. Мінімальна площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 14 м2, кухні не менше 5 м2. Із висновку експертів за результатами проведення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз №\~24348/18-43/24349/18-49/25172/25173/19-43 від 30 вересня 2020 року видно, що відповідно до даних технічного паспорта від 08 червня 2017 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , він складається з одноповерхового житлового будинку А-1 з одноповерховими прибудовами а та а2 і ганком та господарських будівель і споруд: сарай Б, погріб б, вбиральня В, гараж Д та огорожа N. Зазначений житловий будинок складається з приміщень: 1-1 веранда площею 8,7 м2, 1-2 тамбур площею 1,8 м2, 1-3 санвузол площею 2,6 м2, 1-4 вітальня площею 8,5 м2, 1-5 кухня площею 9,4 м2, 1-6 веранда площею 12,5 м2, 1-7 житлова площею 19,4 м2, 1-8 житлова площею 11,6 м2, 1-9 житлова площею 22,0 м2; 1-10 житлова площею 13,4 м2; 1-11 санвузол (вбиральня) площею 1,1 м2, 1-12 ванна кімната (санвузол) площею 3,1 м2. Всього разом по квартирі 114,1 м2, з яких: 62,7 м2 житлова площа, 39,0 м2 допоміжна площа, 8,7 м2 площа літніх приміщень, яка не опалюється. Розрахунок часток співвласників в одиницях площі садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , наведений у таблиці №\~2 висновку та становить для співвласника №\~1 з часткою ј: 26,35 м2 загальної площі, 16,6 м2 житлової площі, 9,75 м2 допоміжної площі; для співвласника №\~ [NUMBER] з часткою ѕ: 79,05 м2 загальної площі, 49,8 м2 житлової площі, 29,25 м2 допоміжної площі. Обстеженням встановлено, що житловий одноповерховий, одноквартирний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , обладнаний двома зовнішніми виходами (входами) на приквартирну земельну ділянку з боку головного та титульного фасадів. З боку титульного фасаду на відстані біля 2 м від житлового будинку побудований сарай Б з підземним погребом б. За сараєм Б на відстані 1 м побудована вбиральня В. Гараж Д побудований в ряду забудови по [ADDRESS] та обладнаний безпосереднім виїздом (в`їздом) з (на) земельну ділянку. Згідно із вказаним висновком ринкова вартість житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами з урахуванням земельної складової, розташованих за адресою: [ADDRESS] , становить 1950941 грн., де 724136 грн. вартість житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, 1226805 грн. вартість земельної ділянки площею 0,0867 га. Ринкова вартість житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами без урахування вартості земельної складової, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , складає 724136 грн., з яких: 537949 грн. вартість житлового будинку, 186187 грн. вартість господарських будівель і споруд. Частки співвласників ј та ѕ в одиницях вартості у вказаному вище житловому будинку, за винятком 685 грн. вартості ганку, що не увійшов у наслідкову масу співвласників, становить відповідно: у житловому будинку 134487 грн. і 403462 грн., у домоволодінні 180863 грн. і 542588 грн. (таблиці №№\~10-12 висновку експертів). Із вказаного висновку вбачається, що судовими експертами запропоновано 5 можливих варіантів поділу садибного (індивідуального) житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , відповідно до вимог нормативних актів з відступом від часток співвласників ј та ѕ. Згідно із запропонованими експертами варіантами виділити [PERSON] належну ј частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами можливо лише із відступом від ідеальних часток співвласників ј та ѕ, що розроблені та викладені у дослідницькій частині висновку (таблиці №№\~13-17) та схематично зображені у додатках №№ 1-4 до висновку. Зі змісту уточнених на підставі зазначеного висновку позовних вимог, [PERSON] просить виділити їй у натурі ј частку житлового будинку та ј частку земельної ділянки відповідно до варіанту №\~3 висновку експертів, оскільки цей варіант є найбільш прийнятним для позивача (додатки №\~2 і №\~5 до висновку) та відповідає чинним вимогам нормативних документів. Відповідно до варіанту №\~3 висновку експертів від 30 вересня 2020 року (таблиця №\~15 та додаток №\~2 до висновку) співвласнику №\~1 із часткою ј ( [PERSON] ) пропонується виділити приміщення будинку: 1-9 житлова площею 22,0 м2; 1-10 житлова площею 13,4 м2; 1-2 тамбур площею 1,8 м2, 1-1 веранда, разом у будинку 37,2 м2, вартістю 181925 грн.; та надвірні будівлі і споруди: огорожа N вартістю 12512 грн., всього по домоволодінню 194437 грн., що складає 27/100 частки у домоволодінні. Згідно із варіантом №\~3 висновку експертів від 30 вересня 2020 року (таблиця №\~15 та додаток №\~2 до висновку) співвласнику №\~2 із часткою ѕ пропонується виділити приміщення будинку: 1-3 санвузол площею 2,6 м2, 1-4 вітальня площею 8,5 м2, 1-8 житлова площею 11,6 м2, 1-7 житлова площею 19,4 м2, 1-5 кухня площею 9,4 м2, 1-6 веранда площею 12,5 м2, 1-11 санвузол (вбиральня) площею 1,1 м2, 1-12 ванна кімната (санвузол) площею 3,1 м2; разом у будинку 68,2 м2 вартістю 356024 грн.; та надвірні будівлі і споруди: сарай Б, погріб б, вбиральня В, гараж Д, вартістю 172990 грн.; всього по домоволодінню 529014 грн., що складає 73/100 частки у домоволодінні. Відступ від частки в одиницях площі, що пропонується співвласнику №\~1 із часткою ј більше на 10,85 м2 (37,2 м2 26,35 м2), відступ від частки в одиницях вартості у домоволодінні більше на 13574 грн. (194437 грн. 180863 грн.). Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими, речовими і електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3)\~показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовий зміст наведених норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору, тому при вирішенні цього спору, у контексті із позовними вимогами, доказуванню підлягають обставини можливості виділу у натурі частки житлового будинку, що належить на праві спільної часткової власності сторонам в окремі частини будинку із самостійним виходом, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України). Проаналізувавши запропоновані судовими експертами 5 можливих варіантів виділу позивачу [PERSON] у натурі належної на праві спільної часткової власності ј частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що найбільш прийнятним, доцільним і справедливим варіантом виділу ј частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами є саме обраний позивачем варіант №\~3, оскільки згідно із цим варіантом сторонам у натурі виділяються майже ідеальні частки у житловому будинку та пропонується майже рівноцінний виділ у натурі господарських будівель і споруд, якими користуються відповідачі, із незначним відхиленням від належних часток (позивачу на 10,85 м2 більше), що у свою чергу дозволить співвласникам вільно користуватись належними частками, не позбавляючи можливості кожного співвласника користуватись своєю частиною житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та максимально відповідає їхнім ідеальним часткам у праві спільної часткової власності. Також із висновку зазначеної експертизи та додатків до неї видно, що при варіанті №\~3 виділу часток житлового будинку та для завершення цього виділу часток, з метою створення ізольованого з окремим виходом на прилеглу земельну ділянку житлового приміщення, слід провести ремонтно-будівельні роботи, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, а саме: замурувати дверний проріз між приміщенням 1-4 (вітальня) і приміщенням 1-2 (тамбур) та кімнатами 1-10 і 1-9; влаштувати перегородку в кімнаті 1-9; влаштувати дверний проріз між кімнатою 1-9 і кімнатою 1-10; між кімнатою 1-10 і тамбуром 1-2 та при необхідності по лінії розподілу горища влаштувати перегородку, здійснення яких, суд покладає на позивача [PERSON] , яка бажає виділу частки. Виконання власниками\~робіт з\~переобладнання та\~перепланування житлового\~будинку іжилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується (ст. 152 ЖК України). При цьому, виконання ремонтно-будівельних робіт з перепланування та переобладнання житлового будинку із влаштуванням нових стін (перегородок), демонтажу існуючих стін (перегородок), закладанням існуючих і виконанням нових прорізів у конструкціях тощо необхідно проводити із дотриманням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Водночас,суд враховує, що виділ позивачеві 27/100 частки домоволодіння технічно можливий, але з відхиленням від розміру належної їй частки та зважаючи, що вартість частки будинку із господарськими спорудами, що виділяється позивачу більша від вартості частки, що залишається у спільній власності відповідачів на 13574 грн., суд вважає, що із позивача [PERSON] на користь відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація в розмірі по 4525 грн., кожному. Також судовими експертами згідно із 5 варіантами поділу житлового будинку відповідно до часток співвласників ј та ѕ запропоновано 5 можливих варіантів поділу земельної ділянки площею 0,0867 га відповідно до цих часток, що розроблені у дослідницькій частині висновку та схематично зображені у додатках до нього. Відповідно до варіанту №\~3 поділу житлового будинку судовими експертами розроблено варіант №\~3 поділу земельної ділянки, виділення співвласнику №\~1 із часткою ј ( [PERSON] ) частини земельної ділянки (Sсп) площею 0,00045 га та земельної ділянки (S1) площею 0,0214 га та співвласнику №\~2 із часткою ѕ земельної ділянки (Sсп) площею 0,00045 га та земельної ділянки (S2) площею 0,0644 га, згідно із варіантом №\~3 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз від 30 вересня 2020 року (додаток №\~5 до вказаного висновку). Враховуючи відповідність запропонованого експертами варіанта №\~3 виділу земельної ділянки варіанту №\~3 виділу житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, суд вважає, що саме цей варіант виділу земельної ділянки є доцільним. Виходячи з наведеного, враховуючи виділ [PERSON] у натурі належної частки із спільного майна, відповідно до вимог ч. 3 ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності позивача на частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та на частку земельної ділянки площею 0,0867 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3210600000:00:013:0027, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , необхідно припинити. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, враховуючи, що сторони в ході розгляду справи не дійшли згоди щодо мирного врегулювання ними спору, не бажання відповідачів сплатити позивачу грошову компенсації вартості належної їй частки нерухомого майна, беручи до уваги висновок експертів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. За змістом ч. ч 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну правничу допомогу; 2)\~пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)\~пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Сторона відповідача своїм правом на подання до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не скористалася та такого клопотання не заявила, а суд в свою чергу, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, тому вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі поданих стороною позивача доказів. У ч.\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~141\~ЦПК України\~визначено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у\~разі задоволення\~позову \~на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)\~чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)\~дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється на\~підставі поданих\~сторонами доказів\~(договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених судових витрат позивачем [PERSON] надано до суду: договір про надання правової допомоги №\~16/19 від 04 березня 2019 року та договір про продовження дії цього договору від 04 березня 2022 року, які укладені між позивачем [PERSON] та адвокатом Ліщук О.В., акти-розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу на суму 5213 грн., акт приймання-передачі наданих послуг, копії квитанції про оплату експертиз на загальну суму 15015 грн., квитанції про сплату судового збору на загальну суму 4261 грн. 21 коп. Із аналізу зазначених документів, поданих до суду позивачем [PERSON] на підтвердження здійснених нею судових витрат вбачається, що їх загальний розмір складає 24489 грн. 21 коп., тому на підставі ст. 141 ЦПК України вони підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] із трьох відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних частках із кожного в розмірі по 8163 грн. 07 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved