Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

24.06.2022 року [PERSON] звернулася до Путивльського районного суду Сумської області з наданим позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем уклала шлюб 28.09.2018 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на життя, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 27.06.2022 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. 21.07.2022 року зазначені матеріали надійшли до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і Автоматизованою системою документообігу суду були розподілені у провадження судді Маржиної Т.В. Ухвалою суду від 22.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимога, просила їх задовольнити; після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач надав заяву, у якій зазначив, що згоден на розірвання шлюбу. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28.09.2018 року Виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2018 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved