Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

15.07.2021 [PERSON] звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просив суд визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку частку (пай) розміром 1,6705 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективні власності ТзОВ Імені Шевченка с. Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія РН №520218, виданого на підставі розпорядження голови Старосамбірської райдержадміністрації від 07.11.2005 року №465, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] у віці 80 років померла [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є внуком покійної [PERSON] . Після смерті бабусі [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, зокрема право приватної власності на земельну частку (пай) розміром 1,6705 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, що перебуває у колективній власності ТзОВ Імені Шевченка с. Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області. Крім того, [INFO] у віці 66 років помер дідусь [PERSON] та чоловік [PERSON] - [PERSON] . Зазначає, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] (матері [PERSON] ) належний їй житловий будинок по [ADDRESS] , грошовий вклад в Ощадному банку та земельну частку (пай) належну їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №348363, посвідчений секретарем виконкому Сусідовицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області Гарбера І.Т. 15 червня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 20. Однак, належна бабусі [PERSON] земельна частка (пай) розміром 1,6705 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ Імені Шевченка с. Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія PH №520218, залишилася не успадкована. Єдиними спадкоємцями [PERSON] є її дочка - [PERSON] , [INFO] (мама [PERSON] ) та внук [PERSON] , [INFO] . Проте, мати [PERSON] не претендує на ту частину спадкового майна [PERSON] , до якої увійшла земельна частка (пай) розміром 1,6705 га та відмовилася від своєї частки у спадщині в користь сина [PERSON] . Вказує, що до дня смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований разом з нею в одному будинку в [ADDRESS] та вели спільне господарство, а також продовжує проживати там по сьогодні, саджаючи городину на землях, веде сільськогосподарське господарство. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , як внук померлої, відноситься до другої черги спадкоємців за законом та являється таким спадкоємцем, який вступивши у володіння та управління спадковим майном, що належало його бабусі, фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які б претендували на вищезазначене спадкове майно, а саме належну [PERSON] земельну частку (пай), розміром 1,6705 га у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ Імені Шевченка с.Сусідовичі Старосамбірського району, за законом чи за заповітом немає. З метою оформлення своїх спадкових прав [PERSON] звертався до Старосамбірської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія PH №520218 та запропоновано звернутися в суд для визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.07.2022 року справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Старосамбірського районного суду Львівської області. Справа надійшла до Старосамбірського районного суду Львівської області 09.06.2021. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2022 справу передано для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 16.08.2021 позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення вказаних у ній недоліків. Ухвалою судді від 04.10.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 08.08.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кіт Н.Т. не з`явилася, проте представник позивача подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте від сільського голови Яремко М. надійшла заява в які він просить справу розглядати у його відсутності, проти позову не заперечує. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, а також від них не надходило заяв чи клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на таке. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Позивач [PERSON] є внуком померлої [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] була власником земельної частки (паю) розміром 1,6705 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі що перебуває у колективній власності ТзОВ Імені Шевченка с.Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія PH №520218. Відповідно до заповіту [PERSON] від 15.06.2011, остання на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй житловий будинок по [ADDRESS] , грошовий вклад в Ощадному банку та земельну частку (пай) належну їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №348363, заповіла своїй дочці [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи №313/2013, заведеної у Старосамбірській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] (а.с.62-79), відомо, що до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті останньої звернулися її доньки - [PERSON] та [PERSON] . Також встановлено, що чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.65), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.7), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25 січня 1986 року (а.с.9), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 8), копією заповіту [PERSON] від 15.06.2011 (а.с.19), копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія PH №520218 (а.с. 14), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 13), копією спадкової справи №313/2013, заведеної у Старосамбірській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] (а.с.62-79) та іншими матеріалами справи. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до положень ч.2 та ч.3 ст.1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Слід зазначити, що безумовність та беззастережність прийняття спадщини, які зазначені у ч.2 ст.1268 ЦК України, передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови (наприклад, прийняття спадщини одним із спадкоємців за умови, що інші спадкоємці від спадщини відмовляються), рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася. Прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Як вказано у п.3.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини про те, що [PERSON] та [PERSON] (дочки спадкодавця) у встановлений законом строк та порядок прийняли спадщину після смерті матері - [PERSON] , подавши у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, тому на підставі вищенаведених положень ст.1268 ЦК України, вважається, що спадщина ними була прийнята у цілому. При цьому, доводи позивача про те, що його мати - [PERSON] не претендує на спірне спадкове майно після смерті [PERSON] не можуть братися судом до уваги як відмова від прийняття спадщини, оскільки така відмова від спадщини не була подана до нотаріуса у встановлений законом строк. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для визнання за позивачем [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права на спірну земельну частку (пай) немає, оскільки спадщину після смерті останньої прийняли спадкоємці першої черги спадкування за законом - доньки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , які звернулися у встановлений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у зв`язку з чим прийняли її в цілому, а спадкове майно не охоплене заповітом в силу вимог ст.1245 ЦК України спадкується за законом відповідно до черговості спадкоємців. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за ним.

Outcome: dismissed