Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

2 грудня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Алекскредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання кредиту, в обґрунтування якої зазначено, що 22 лютого 2021 року між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 4552493. Відповідно до пункту 1.1 Договору невід`ємною його частиною є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця https://alekckredit.ua. Вказаний договір було оформлено у порядку передбаченому розділом 4 Правил та відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Правил, сторони домовились, що договір укладається в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач належним чином виконав умови договору позики та перерахував на картковий рахунок позичальнику кредитні кошти у розмірі 6900 гривень, які останній зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування коштами до 11 вересня 2021 року. Пунктом 1.7 договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого у випадку користування кредиту менше ніж 5 календарних дні, включаючи дострокове виконання зобов`язань, позичальник сплачує фіксовану суму процентів 7,25% визначеної пунктом 1.3 цього договору суми кредиту. Ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування (п.2.15 Правил) про укладанні договору: в базовий період протягом 21 календарних днів з 22 лютого 2021 року до 15 березня 2021 року (включно) у розмірі 1,45% за один день користування кредитом (акційна процентна ставка в п. 2.1 Правил); в спеціальний період (п. 2.41 Правил) протягом 180 календарних днів з 16 березня 2021 року по 11 вересня 2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка п. 2.3 правил). Строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 22 лютого 2021 року до кінцевої дати\~\~виконання договору 11 вересня 2021 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 5 листопада 2021 року його заборгованість перед позичальником становить 35199 грн. 35 коп. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 35199,35 гривень та витрати по сплаті судового збору. Згідно правил частини шостої статті 19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 6 січня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи та призначено до розгляду на 10:00 2 березня 2022 року. За клопотанням представника позивача, на підставі статті 84 ЦПК України витребувано у Акціонерного товариства «Укрсиббанк» підтвердження зарахування з 22 лютого по 25 лютого 2021 року грошових коштів у розмірі 6900,00 гривень на платіжну картку № [NUMBER] , держателем якої є [PERSON] , реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER] (номер транзакції [NUMBER] ). Судове засідання, призначене на 2 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу». Враховуючи наказ виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року № 8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату судового засідання визначено 10:30 23 червня 2022 року, про що повідомлено сторін. 3 червня 2022 року до суду від АТ «Укрсиббанк» на виконання ухвали суду від 6 січня 2022 року надійшла витребувана інформація. У судове засідання призначене на 23 червня 2022 року сторони не з`явились. У зв`язку із поверненням до суду конверту, надісланого відповідачу із судовою повісткою, копією ухвали суду про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, без вручення адресату з причин «за закінченням терміну зберігання», розгляд справи було відкладено на 11:00 1 вересня 2022 року про що сторонам надіслано судові повітки, а відповідачу повторно копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками. Крім цього, на сайті Вишгородського районного суду було розміщено «Оголошення про виклик [PERSON] до суду на 1 вересня 2022 року». Уся інформація щодо цього судового провадження міститься на сайті «Судова влада України». 25 серпня 2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи, призначений на 1 вересня 2022 року без його участі, у зв`язку з великою навантаженістю, за наявними в справі матеріалами. У призначене засідання сторони не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує наявність у матеріалах справи клопотання та заяви представника позивача про розгляд справи без участі представника ТОВ «Алекскредит», позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а також те, що суд вжив усіх заходів для забезпечення явки відповідача у судові засідання для розгляду справи та відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України він вважається повідомленим про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені у статті 16 ЦК України. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Алекскредит» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність - інші види кредитування. Згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) від 22 лютого 2021 року ТОВ «Алекскредит» пропонує [PERSON] укласти Договір про надання кредиту №4552493 від 22 лютого 2021 року на умовах, встановлених товариством. Відповідно до пункту 1.1 пропозиції, визначення понять і терміні, які містяться у цій Оферті та Договорі (п. 2.10 Правил), тлумачаться відповідно до цієї Оферти, Договору та розділу 2 Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті Кредитодавця https://alexcredit.ua. 22 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 4552493. На підтвердження укладення електронного кредитного договору від 22 лютого 2021 року № 4552493 ТОВ «Алекскредит» було надано суду «Log File» з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі. Відповідно до пункту 1.1. Договору про надання кредиту сторони погодили, що у подальшому використовувати у своїх відносинах визначення понять і термінів, відповідно до розділу 2 правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит»( далі-Правила), що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua. Вказаний договір було оформлено у порядку, передбаченому розділом 4 Правил. Відповідно до пунктів 5.1. та п. 5.2. Правил сторони домовилися, що договір укладається в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі укладеного договору відповідно до пунктів 1.3., 1.7., 3.1. договору кредитодавець 22 лютого 2021 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі 6900,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 11 вересня 2021 (включно). Перерахування вказаної суми коштів та їх зарахування підтверджується інформацією надісланою АТ «Укрсиббанк» на виконання ухвали суду від 6 січня 2022 року про витребування доказів. Пунктом 1.7 Договору визначено порядок нарахування Процентів за користування кредитом, відповідно до якого нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку використання кредиту менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 7,25% від визначеної в пункті 1.3. цього договору суми кредиту. Ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування (п.2.15 Правил) про укладанні договору: в базовий період протягом 21 календарних днів з 22 лютого 2021 року до 15 березня 2021 року (включно) у розмірі 1,45% за один день користування кредитом (акційна процентна ставка в п. 2.1 Правил); в спеціальний період (п. 2.41 Правил) протягом 180 календарних днів з 16 березня 2021 року по 11 вересня 2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка п. 2.3 правил). У випадку продовження позичальником базового періоду, строку дії договору та зміни кінцевої дати виконання договору (п. 2.22 Правил), Проценти за користування кредитом нараховуються протягом подовженого базового періоду у розмірі 1,45% за один день користування кредитом (базова процентна ставка п. 2.3 Правил). В спеціальний період, з дати закінчення продовженого базового періоду та до сплати кінцевої дати виконання договору (включно), проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі 3% за один день користування (спеціальна процентна ставка). Проценти за користування кредитом, відповідно до пунктів 1.7.2. та 1.7.3. Договору нараховуються і Кредитодавцем протягом усього строку дії договору (з дати укладення договору (пункт 2.9. Правил) до кінцевої дати виконання Договору (включно) на основну суму кредиту за кожний день користування кредитом за фіксованою процентною ставкою відповідно для кожного періоду, для якого вона встановлювалася. Нарахування Процентів за користування кредитом є правом Кредитодавця, а не його обов`язком. Кредитодавець, без погодження з позичальником, може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом. Відповідно до пункту 3.1. Договору сторони погодили, що строк дії договору (п. 2.42. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору 22 лютого 2021 року до Кінцевої дати виконання Договору 11 вересня 2021 року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію з дати повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, а саме: надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до надано позивачем Детального (щоденний) розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту № 4552493 від 22 лютого 2021 року, заборгованість [PERSON] станом на 5 листопада 2021 року становить 35199,35 грн., з яких 6200,15 грн. - за сумою кредиту (графа 5), 28999,20 грн. - по процентам за користування кредитом (графа 9), які позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому береться судом до уваги. Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що відповідач як позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою в повному обсязі не повернув, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання кредиту №4552493 від 22 лютого 2021 року у розмірі 35199,35 гривень. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2270,0 гривень.

Outcome: approved