Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Ігнатюк Л.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позовні вимоги представник позивачки мотивувала тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 31.08.1988 право власності на вказане житлове господарство належало колгоспному двору, головою якого була мама позивачки [PERSON] . Право власності зареєстроване на підставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим № 98 від 31.08.1988. \~ \~ \~ \~Для будівництва та обслуговування даного житлового будинку [PERSON] на підставі рішення сесії Незвиської сільської ради від 31.12.1993 передано у власність земельну ділянку площею 0,09 га. Відповідно до технічного паспорта житлове господарство по [ADDRESS] складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 96,2 кв.м, житловою - 63,1 кв.м, літньої кухні, комори, двох сараїв, двох навісів, вбиральні, колодязя, воріт та огорожі. \~ \~ \~ \~Ринкова вартість даного житлового господарства становить 144 300 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. \~ \~ \~ \~Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] . 06.04.2005 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачці все своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, земельні ділянки та грошові заощадження. Заповіт посвідчений секретарем Незвиської сільської ради 06.04.2005, зареєстрований в реєстрі за №29, ніким не скасовувався та не оскаржувався. \~ \~ \~ \~З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори, де за її заявою була заведена спадкова справа № 379/2011. 13.08.2020 позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на земельний пай. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі документів на спадщину на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору без виділу часток його членів. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. У позовній заяві зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 у згаданому житловому господарстві проживали: мама позивачки [PERSON] (померла [INFO] ), тітка (мамина сестра) [PERSON] , позивачка та її дочка [PERSON] (після одруження змінила прізвище на [PERSON] ). Ніхто з вище перелічених осіб не звертався за виділом частки члена колгоспного двору та не бажає здійснювати її оформлення. Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами належить чотирьом членам колгоспного двору по 1/4 частині кожному. Відповідачі своїми діями засвідчили відмову від права на частки у колгоспному дворі - не звернулися за їх виділом, не зареєстрували право спільної сумісної власності у державного реєстратора, не несуть жодних витрат по утриманню майна колишнього колгоспного двору. Позивачка фактично вступила в управління спадщиною після смерті матері [PERSON] - подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового жилого господарства як колгоспного двору. Провадження у даній справі відкрито 09.12.2021, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 28.06.2022 подали до суду зустрічний позов до [PERSON] та просять визнати за ними право власності по 1/4 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що дане житлове належало колгоспному двору, головою якого була мати відповідачки [PERSON] . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві проживали: голова колгоспного двору [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (рідна сестра голови двору), [PERSON] (донька голови двору) та [PERSON] (онука голови двору). Виходячи з вимог закону, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами належав чотирьом членам колгоспного двору по 1/4 частині кожному. Відповідачці [PERSON] належала 1/4 частка житлового господарства та згідно заповіту [PERSON] вона успадкує належну їй 1/4 частку. Кожен з позивачів не претендує на свої частки у колгоспному дворі, розташованому за вищевказаною адресою, однак для того, щоб офіційно зареєструвати у державного реєстратора свою відмову від права спільної сумісної власності на це майно, позивачі повинні спочатку зареєструвати своє право на це майно. Ухвалою суду\~від 29\~червня 2022\~р.\~зустрічний \~позов \~прийнято до\~спільного розгляду\~з первісним\~позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 14.07.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 09.08.2022. \~ \~ \~ \~Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки/відповідачки [PERSON] адвокат Ігнатюк Л.В. 28.06.2022 подала до суду заяву та просить судовий розгляд справи завершувати без її участі. Відповідачі/позивачі [PERSON] , [PERSON] у зустрічному позові просять судовий розгляд справи проводити без їх участі на підставі поданих письмових доказів. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно до\~якої учасник\~справи має\~право заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 31 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташоване в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Вулиця Лахтіонова в с. Незвисько Коломийського району Івано-Франківської області перейменована на вулицю Придністровська, про що свідчить довідка № 9/315, видана 16.09.2021 Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради. \~ \~ \~ \~Державна реєстрація\~права власності\~на житлові\~будинки,\~споруди у\~період видачі\~вищезгаданого свідоцтва\~про право\~особистої власності\~на будинковолодіння (з\~31.01.1966\~по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копіями витягів\~з погосподарських\~книг Незвиської\~сільської ради\~за 1986-1990,\~1991-1995\~роки,\~виданих Незвиським\~старостинським округом\~Городенківської міської\~ради,\~ стверджується,\~що суспільна\~група господарства,\~розташованого по\~ [ADDRESS] ,\~- «колгоспний двір». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 9/293, виданою 02.09.2021 Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради. З наведеного слідує, що даний житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами належить [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та \~ \~ \~ \~ [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожному. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 11 від 07 листопада 2006 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.11.2006 Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. За заповітом, посвідченим 06.04.2005 секретарем виконкому Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій за № 29, [PERSON] , [INFO] , жителька с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, інші житлові споруди, земельну ділянку під будовою та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, земельні паї, грошові заощадження, всі цінні документи і інше майно, все те, що їй за законом належатиме заповіла своїй дочці [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 45543103 (номер в реєстрі нотаріальних дій 29), що стверджується копією витягу № 27553233 та інформаційною довідкою № 61296004 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданими відповідно 19.07.2011 та 13.08.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою. [PERSON] померла [INFO] у с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 9 від 01 квітня 2011 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , правнучка [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 9/316, виданою 16.09.2021 Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради. Факт родинних відносин між позивачкою/відповідачкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою та матір`ю, встановлено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2022 р. по справі № 342/156/22 (провадження № 2-о/342/43/2022), що набрало законної сили 09.05.2022. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, позивачка/відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії\~спадкової справи\~№ 379/2011,\~наданої суду\~Городенківською районною\~державною нотаріальною\~конторою Коломийського\~районного нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області,\~ вбачається,\~що позивачка/відповідачка\~ [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~яка прийняла\~спадщину,\~19.07.2011\~подала нотаріусу\~заяву про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на спадкове\~майно матері\~ [PERSON] . Їй 13.08.2020 видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1142, № 1143, № 1144, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Незвиської сільської ради, площами: 0,3296 га, кадастровий номер 2621682301:01:001:0019; 0,1810 га, кадастровий номер 2621682300:05:003:0005; 0,3782 га, кадастровий номер 2621682300:05:003:0477, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ІФ № 085586, ІФ № 087418; ІФ № 088312. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. Підставою звернення позивачки/відповідачки до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області № 1077/02-31 від 14 вересня 2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 05.11.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1973/1991 роках, господарські будівлі та споруди в 1973, 1976, 1991 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 30.11.2021 становить 144 300 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Із копії рішення Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 31 грудня 1993 р. «Про передачу земель у приватну власність» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,09 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,52 га. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 288143176, сформованої 02.12.2021, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка/відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] успадкувала 1/4 частки у житловому будинку [ADDRESS] , яка належала померлій, як члену колишнього колгоспного двору, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої в ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна. Крім того, [PERSON] належить 1/4 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/4 (1/2) частки. Також судом встановлено, що відповідачі/позивачі [PERSON] \~та \~ \~ \~ [PERSON] правомірно набули право власності кожна на 1/4 частку житлового будинку по [ADDRESS] , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою/відповідачкою [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному у мотивувальній частині рішення. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~ 316,\~317,\~325,\~328,\~347,\~392,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1241,\~1268-1270,\~1296-1297\~ЦК України\~(2003\~р.),

Outcome: partial