Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

02.12.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - позивач, управління, ЦУСЗН ДМР) з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги, в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради суму надміру отриманої державної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 4224,66 грн; - витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 12.12.2019 року до нього звернулась [PERSON] із заявою №1141/1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, та рішенням від 14.02.2020 року позивач призначив відповідачу допомогу на дітей одиноким матерям на період з 01.12.2019 року по 31.05.2020 року на двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На наступний термін відповідач повинна була звернутися в червні 2020 року, але в період карантину строк виплати допомоги було продовжено в автоматичному режимі з 01.06.2020 року по 31.07.2020 року в раніше призначеному розмірі - 4227,66 грн. Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога на дітей одиноким матерям особам, які звернулись за її призначенням у липні - серпні 2020 року, призначається і виплачується, починаючи з липня 2020 року. Проте відповідач не подала нової заяви з 01.07.2020 року на призначення допомоги та підтвердження права на отримання її в липні 2020 року. З огляду на це, у відповідача виникла переплата бюджетних коштів за липень 2020 року в сумі 4222,66 грн, які підлягають поверненню до державного бюджету. Позивач тричі направляв на адресу відповідача повідомлення про необхідність повернути кошти, проте відповідач їх не повернула. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги. У встановлений судом строк відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 06.12.2021 року на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом був направлений запит щодо визначення зареєстрованого місця проживання відповідача на адресу Відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. 20.01.2022 року та 02.02.2022 року на адресу суду надійшла відповідь про те, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 29.11.2002 року по теперішній час. Ухвалою суду від 03.02.2022 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 09.03.2022 року позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі та належним чином. Ухвалою суду від 14.03.2022 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судові засідання, призначені на 02.06.2022 року, 17.08.2022 року учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 17.08.2022 року представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, не подала до суду відзив на позовну заяву. Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 280-283 ЦПК України розглянув справу за відсутності учасників справи за наявними у справі письмовими доказами, та без фіксування судового процесу технічними засобами, в порядку заочного розгляду, про що 17.08.2022 року постановив відповідну ухвалу суду із занесенням до протоколу судового засідання. Під час судового розгляду справи судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що 12.12.2019 року відповідач звернулась до позивача із заявою №114/1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а саме допомоги на дітей одиноким матерям, до якої долучила копії: свідоцтв про народження дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та від 06.07.2011 року серії [NUMBER] , від 02.03.2016 року серії [NUMBER] (повторно); довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] ; декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Рішенням управління від 14.02.2020 року про призначення допомоги сім`ям з дітьми позивач призначив відповідачу допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.12.2019 року по 31.05.2020 року у розмірі по 2113,83 грн, утриманці: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , всього 4227,66 грн. Відповідно до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї управління від 14.02.2020 року, середньомісячний дохід члена сім`ї становить 104,16750 грн. Відповідно до рішення та повідомлення управління від 22.03.2021 року, [PERSON] було встановлено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року, відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги». Відповідно до листа позивача від 26.03.2021 року №95, повідомлень від 23.04.2021 року №123, від 11.08.2021 року №262, від 21.10.2021 року №356 «Про повернення коштів», складених на адресу відповідача, [PERSON] було повідомлено про те, що за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року їй необхідно повернути надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 4227,66 грн. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з положеннями ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до положень пунктів 33-36 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (в редакції, чинній станом на момент звернення відповідача із заявою про призначення допомоги), відповідно до положень статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги. Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні. Для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої групи, незалежно від отриманих (неотриманих) доходів до сукупного доходу за кожен місяць враховується дохід на рівні двох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, чинного на відповідний місяць; для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку другої групи, - трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку третьої групи, - чотирьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Зазначена допомога призначається на кожну дитину. Розмір допомоги перераховується з дня досягнення дитиною відповідного віку без звернення одержувача допомоги до органу соціального захисту населення. Розмір допомоги може бути перерахований з місяця подання отримувачем допомоги заяви до закінчення строку її призначення. Для призначення допомоги на дітей одиноким матерям подаються такі документи: Для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подаються такі документи: 1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документ про народження, виданий компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку; 3) копія свідоцтва про народження дитини; 4) довідка про реєстрацію місця проживання матері та дитини. У разі неможливості одержати таку довідку допомога призначається на підставі висновку про початкову оцінку потреб дитини та сім`ї, наданого центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, із зазначенням факту проживання дитини з матір`ю. Якщо дитина навчається за межами населеного пункту, в якому проживає мати, і не перебуває на повному державному утриманні, подається довідка про реєстрацію місця проживання матері та довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування (навчання) дитини. Усиновлювачі подають також копію рішення про усиновлення. Допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення волі отримувача допомоги за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) зупиняється у разі: тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини. У разі припинення дії обставин, передбачених абзацами четвертим - десятим і дванадцятим - чотирнадцятим цього пункту, виплата допомоги поновлюється за письмовою заявою отримувача допомоги до органу, який призначає допомогу, з місяця, що настає за місяцем, в якому припинилася дія зазначених обставин. Виплата допомоги припиняється або зупиняється на підставі поданих обґрунтованих пропозицій органу опіки та піклування за поданням центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді або уповноваженої особи, визначеної виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, до органу соціального захисту населення з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу. Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 08.04.2020 року №264 (в редакції, чинній станом на 21.05.2020 року), з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, Кабінет Міністрів України постановив, зокрема, установити, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин), зокрема, строк виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення); строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни. Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» від 22.07.2020 року №632 (в редакції, чинній станом на 22.07.2020 року), Кабінет Міністрів України постановив, зокрема, що з 1 липня 2020 р. призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 р., здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами , зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Відповідно до положень статей 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз викладеного вище вказує, що з 1 липня 2020 року призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомогою. При цьому закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, а по-друге, у разі відсутності недобросовісності з боку набувача виплат. Так, у ході судового розгляду справи судом було встановлено, що з 01.07.2020 року відповідач не зверталась до позивача із новою заявою про призначення їй допомоги одиноким матерям, не надала необхідних документів та декларацію про доходи та майновий стан. Проте позивач, враховуючи, що виплата допомоги відповідачу до 01.07.2020 року та у період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року проводилась автоматично, визначив надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 4227,66 грн за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року, та повідомив відповідача про необхідність їх повернення. Проте відповідач спірні грошові кошти не повернула позивачу. З огляду на викладене вище, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. V. Висновки суду за результатами розгляду справи та вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved