Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

09 грудня 2021 року позивач звернувся з вказаним цивільним позовом до відповідача про стягнення відшкодування. В якості підстав позову позивач зазначив, що 12.02.2021 сталася ДТП з вини водія-відповідача. Позивач сплатив виплату страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі за договором добровільного страхування транспортного засобу в розмірі 3561,00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував на час ДТП відповідач не була застрахована, про що вказано у протоколі серії\~ ДПР18 №196327. Відтак позивач прохає стягнути з відповідача суму в розмірі 3561,00грн.\~ Представник позивача подав суду заяву в якій просить задовольнити його позов, не заперечує про розгляд справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, правом на відзив не скористався. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів було застраховано транспортний засіб Ауді Q5, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 6-7). 12.02.2021 об 17 год. 25 хв., [PERSON] в м.Івано-Франківську по вул. Дністровська, 45а керуючи транспортним засобом Форд Гелексі д.н.з [NUMBER] , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Ауді Q5\~ д.н.з. [NUMBER] \~ під керуванням [PERSON] , який рухався позаду, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Вказані обставини були викладені у протоколі серії\~ ДПР18 №196327 та встановлені\~ постановою суду від 01.04.2021, яка набрала законної сили 13.04.2021 та додатковому доказуванню не підлягають (а.с. 12-18). З матеріалів справи слідує, що автомобіль Ауді Q5\~ д.н.з. [NUMBER] , яким керував на момент ДТП [PERSON] був застрахованим на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних. [PERSON] звернувся до ПАТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про настання страхового випадку (а.с. 8-9). Згідно до акту огляду застрахованого транспортного засобу №150700 (а.с.19-20) встановлено комплектацію, а також наявні пошкодження, а у відповідності до страхового акту№150700 (а.с. 32) розмір страхового відшкодування дорівнює 3561,00грн.\~ У відповідності до платіжного доручення №5021 від 23.03.2021 визначена сума страхового відшкодування виплачена [PERSON] у розмірі 3561,00грн (а.с.33). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Позивач на підставі ст. 1166, 1187 та 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» прохає про задоволення позову. Стаття 1166 ЦК України вказує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ч.3 ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ч.4 ст. 1166 ЦК України). Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. А ст. 993 ЦК України зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. В той же час відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В даному випадку, з протоколу серії\~ ДПР18 №196327 вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував на час ДТП відповідач не була застрахована, а судом не встановлено, що відповідач відноситься до пільгової категорії громадян (а.с. 18). Отож, у зв`язку з погашенням потерпілому завданої у ДТП шкоди коштами страхового відшкодування за договором добровільного страхування в сумі 3561,00 грн. та оскільки\~ цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як володільця транспортного засобу, яким він керував на час ДТП не була застрахована, доказів того, що [PERSON] відноситься до пільгової категорії громадян суду не представлено, а відтак сума фактично завданої та погашеної позивачем потерпілій особі шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved