Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що під час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який є малолітнім. Шлюб між сторонами розірвано у судовому порядку. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, отже неналежно виконує покладені на нього батьківські обов`язки, при цьому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, (доходу) відповідача, але не менше 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути понесені судові витрати по справі. Ухвалою від 02.06.2022 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи в порядку, визначеному п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не надіслав. З огляду на вказане, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до заочного рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.06.2014 (справа № 699/453/14-ц), яке набрало законної сили 07.07.2014, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2011 (актовий запис №09) і вказаним рішенням суду цей шлюб будо розірвано (а.с. 6). Під час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.09.2012 виконавчим комітетом Сахнівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с. 7). З довідок №№69, 70, виданих 27.01.22 виконкомом Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, вбачається, що позивач разом із сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрований відповідач, але не проживає з 2014 року (а.с. 8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на викладене заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 01.02.2022, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ЦПК України. Щодо стягнення судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу були подані позивачем в межах строків, передбачених положеннями ст. 141 ЦПК України, разом з позовною заявою, у якій позивач зазначала про попередній розрахунок суми судових витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи і які складаються із витрат на правничу допомогу у справі в розмірі 2000,00 грн. З договору про надання правової допомоги від 31.01.2022 вбачається, що адвокат Гречуха В.І. надає позивачу [PERSON] правничу допомогу, яка полягає у представництві інтересів останньої у Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області в цивільній справі за позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. Згідно з п. 2.1 договору адвокат взяв на себе зобов`язання скласти в інтересах Клієнта позовну заяву та представляти її інтереси в судових засіданнях в судах усіх інстанцій. Згідно з п. 6.1 договору за надання правової допомоги [PERSON] зобов`язується виплатити адвокату гонорар в розмірі 2000,00 грн (а.с. 10). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №02/ц-1 від 31.01.2022 позивач сплатила адвокату Гречусі В.І. 2000,00 (дві тисячі грн 00 коп.) грн згідно з договором про надання правової допомоги від 31.01.2022. Разом з тим, розгляд справи здійснювався у спрощенному позовному провадженні без виклику сторін, тому участі у судових засіданнях учасники справи не брали. Ураховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 992,40 грн в дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved