Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 14317,33 грн, моральну шкоду в сумі 30000 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. свої вимоги обгрунтовує тим, що 30 червня 2019 року [PERSON] заподіяв йому середньої тяжкості тілесні ушкодження, в зв`язку з чим вироком суду від 12.02.2020р. був засуджений. Спричинені йому тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я й на лікування ним було витрачено 14317,33 грн. Крім того, внаслідок вказаних неправомірних дій відповідача йому було завдано й моральної шкоди, оскільки він зазнав фізичного болю, отримав багато тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб його життя, він є особою з інвалідністю 3-ої групи й вимушений був докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і лікування в медичному закладі; розмір моральної шкоди оцінює в 30000 грн. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що дійсно якість наданих Костовським фіскальних чеків на придбання медпрепаратів погана; призначення цих лікарських засобів позивачу відображена в амбулаторній картці хворого, але даний документ суду не було надано. Завдана [PERSON] моральна шкода полягає в фізичному болю внаслідок отриманих від злочинних дій відповідача тілесних ушкоджень, вимушеному лікуванні, він не міг певний час нормально спілкуватись з оточуючими, бути корисним суспільству, порушено звичний уклад його життя. Відповідач відзиву на позов не подав, у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що у нього з позивачем давній конфлікт й 30 червня 2019 року той спровокував його на заподіяння тілесних ушкоджень; за влагодження цієї ситуації позивач вимагав у нього значну суму грошей. Зазначає, що розмір матеріальної шкоди позивачем не доведений, оскільки додані до заяви фіскальні чеки не піддаються читанню, відсутні докази придбання медпрепаратів саме [PERSON] й для його лікування саме від отриманих тілесних ушкоджень, а не підтримання стану здоров`я позивача з огляду на його особу й вік. Розмір моральної шкоди є завеликим й не повинен перевищувати 10000 грн. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди є одними із способів захисту цивільних прав та інтересів. За змістом положень ст.1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Крім того, згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Приписами ч.1 ст.1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду (матеріальну, моральну) виникає у її заподіювача (презумпція вини завдавача шкоди) за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2020 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним й засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, зокрема, за те, що 30 червня 2019 року він умисно наніс [PERSON] ряд ударів руками й ногами по голові, тулубу та верхніх кінцівках, у результаті чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась струсом головного мозку, множинними підшкірними гематомами та саднами обличчя, забійною раною лівої вушної раковини, закритої травми грудної клітки, яка виражалась множинними підшкірними гематомами грудної клітки, переломами 6, 7 правих ребер по передньо-паховій лінії та після травматичними інфільтративними змінами у нижній долі правої легені; підшкірних гематом лівої верхньої кінцівки, які в комплексі відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 21 день. Відтак, оскільки шкода [PERSON] була заподіяна внаслідок винних злочинних дій [PERSON] , то останній і повинен нести відповідальність за її спричинення потерпілому. Стороною позивача на підтвердження факту та розміру заподіяної матеріальної шкоди було надано фіскальні чеки, проте більшість із них неналежної якості, не піддаються читанню, зокрема, щодо найменування лікарських засобів, дати їх придбання, сплаченої суми. Також суд погоджується з твердженнями відповідача, що самі по собі вказані платіжні документи не є достатніми та достовірними доказами того, що ці медпрепарати призначались для лікування позивача від спричинених йому тілесних ушкоджень, адже [PERSON] має поважний вік (на момент події - 87 років), згідно довідки МСЕК від 10.12.1992р. є особою з інвалідністю 3-ої групи загального захворювання безстроково, в зв`язку з чим не виключається можливість придбання зазначених медикаментів для підтримання здоров`я позивача. При цьому, представник позивача погоджується, що в їх розпорядженні були медичні документи з відповідними підтверджуючими лікарськими призначеннями, але їх суду не було надано. Клопотання ж представника позивача про оголошення в судовому засіданні перерви для надання вказаних додаткових доказів з огляду на позицію відповідача, який заперечував, суд відхилив у зв`язку з необгрунтованістю поважності причин неможливості своєчасного подання таких доказів (ст.83 ЦПК України). Копія довідки про рентгеноскопію від 30.06.2019р. вказує лише на звернення позивача до медичного закладу з приводу отриманих тілесних ушкоджень, проте не дає підстав для висновку про оплату ним якихось медичних послуг. Ухвалений стосовно [PERSON] вирок суду з огляду на приписи ч.6 ст.82 ЦПК України також не свідчить про понесення [PERSON] матеріальних витрат на своє лікування й у визначеному ним розмірі. Отже, стороною позивача всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не було доведено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами розміру заподіяної відповідачем матеріальної шкоди, в зв`язку з чим у цій частині позову [PERSON] слід відмовити. Водночас, суд погоджується з доводами позивача про заподіяння йому відповідачем моральної шкоди. Так, з огляду на положення ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій; страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Внаслідок протиправних дій [PERSON] . [PERSON] зазнав фізичного болю, отримав ряд тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, був вимушений лікуватися й докладати додаткових зусиль для організації свого життя, чим було порушено його звичний спосіб життєдіяльності. Також суд враховує й ту обставину, що [PERSON] є особою похилого віку й з інвалідністю 3-ої групи загального захворювання безстроково. Тому, враховуючи викладене та з огляду на положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. щодо засад розумності, виваженості, справедливості, співмірності, суд вважає, що сума в 25000 грн буде адекватною сатисфакцією для позивача за понесену ним моральну шкоду. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Зважаючи, що позивач при подачі позовної заяви згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» мав пільги по сплаті судового збору в даній категорії справ, спір вирішений на його користь, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 992,40 грн судового збору. Крім того, оскільки позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє частково, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2820,57 грн (25000 : 44317,33 х 5000) понесених витрат на правничу допомогу адвоката. При цьому, суд враховує, що за змістом положень ст.133, 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи й процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір, проте розмір витрат підлягає доказуванню. По даній справі [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката Лук`яненко Р.В. в сумі 5000,00 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами (ордер та договір про надання правової допомоги від 01.07.2022р., квитанція до прибуткового касового ордера №3 від 04.07.2022р. про сплату [PERSON] коштів гонорару за надання правової допомоги в сумі 5000,00 грн, в позовній заяві наведено розрахунок вартості послуг адвоката з детальним описом виконаних робіт). Одночасно суд зважує на ту обставину, що відповідачем не оспорювався вказаний розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, який є співмірним зі складністю даної справи, наданим адвокатом часом та обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності таких витрат, й всупереч вимог ст.12, 13, 81, ч.6 ст.137 ЦПК України відповідачем нічим не спростований. На підставі викладеного,

Outcome: partial