Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

25 січня 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Галушко С.С. звернувся до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Клопотання мотивовано тим, що в позовній заяві позивачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме: судовий збір у сумі 908,00 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень. По справі позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 гривень та на правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень. Тому адвокат Галушко С.С. прохав ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат із ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» на користь позивача [PERSON] на загальну суму 7 908,00 гривень. Від представника позивача - адвоката Галушка С.С. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Клопотання підтримує та прохає задовольнити. Представник відповідача, ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами», будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, державний виконавець Кобеляцького відділу державної виконавчої служби в Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Головань О.В., будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 26.06.2021 року № 240431 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» заборгованості в сумі 15 459,80 гривень. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» частину сплаченого [PERSON] судового збору в сумі 454,00 гривень, інші 50 відсотків повернуто [PERSON] з Державного бюджету України. Питання щодо відшкодування позивачеві понесених та оплачених ним витрат на правничу допомогу не було вирішено, оскільки 20 січня 2022 року представник позивача подав заяву про надання доказів про розмір понесених позивачем [PERSON] судових витрат на правничу допомогу в п`ятиденний строк після ухвалення судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 137 ЦПК визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем [PERSON] , надано: договір № 87 про надання правничої допомоги від 27.09.2021 року, акт № 1 приймання-передачі правничих послуг від 25.01.2022 року, розрахунок витрат на правничу допомогу від 25.01.2022 року, квитанцію № 87/1 від 25.01.2022 року. З даних документів вбачається, що розмір витрат на правову допомогу складає 7000,00 гривень. Частиною 6 статті 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року в справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, в положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Стороною відповідача не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника позивача та не доведено неспівмірність таких витрат. Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою на користь позивача в розмірі 7000,00 гривень. Щодо стягнення судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, які просить стягнути представник позивача, питання їх стягнення вже вирішено судом під час ухвалення рішення суду від 20.01.2022 року, тому в цій частині клопотання слід відмовити.

Outcome: partial