Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому просить встановити факт спільного проживання та визнати права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. На обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 6,9135 га кадастровий номер 3523184000:02:000:0064 за цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, село Оникієве. Право власності на земельну ділянку у спадкодавця [PERSON] виникло на підставі державного акту на право власності. Крім того, до складу спадщини входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. За життя, чоловік ( [PERSON] ) склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу (дружині [PERSON] ), третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (сину [PERSON] ) та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (дочці [PERSON] ). На момент смерті її чоловіка [PERSON] вони постійно проживали разом однієї сім`єю в будинку [ADDRESS] . В даному будинку сім`я проживала з моменту його придбання в 1990 році. За таких обставин вважає, що прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Для оформлення спадщини на своє ім`я позивач 22.02.2022 року звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського нотаріального округу Кіровоградської області Української Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала постанову нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальних дій. Зазначила, що їх син [PERSON] з 2007 року не проживав разом з ними з моменту призову на військову службу та після закінчення служби він не повернувся за місцем реєстрації в [ADDRESS] , проживав і працював в різних місцях, а на момент смерті батька [PERSON] працював і проживав у м. Одеса. Дочка [PERSON] з 2017 року знялася з реєстрації за адресою: [ADDRESS] і зареєструвалася в квартирі, що належала їй на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . Вони (діти позивача) склали належним чином завірені заяви про те, що не мають наміру приймати спадщину після смерті батька та звертатися з цього приводу в судові органи. Так як вони відмовилися від прийняття спадщини, вважають, що все майно має успадкувати вона (позивач). На підставі вищевикладеного звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 12.07.2022 року на виконання ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. надано копію спадкової справи №21/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, від її представника - адвоката Сумської Н.Д. подано заяву, в якій остання просила розгляд справи провести у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, від голови Недолужка О. подано заяву про розгляд справи у відсутність представника Мар`янівської сільської ради, просили ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи, подала заяву зареєстровану судом 15.06.2022 року за вх.№4295, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність та не заперечувала проти задоволення позову позивача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлялася про час та місце розгляду справи, подав заяву зареєстровану 23.06.2022 року за вх.№4603, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та задовольнити позов [PERSON] . У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.08.2020 року Оникієвською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, актовий запис №16 (а.с.10). На випадок своєї смерті померлий [PERSON] , [INFO] , 14.07.2020 року склав заповіт та зробив заповітне розпорядження, що все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповів позивачу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , яка народилася [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №14 та після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.9). [PERSON] , народився [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Оникієвської сільської ради Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис № 9. Батьками [PERSON] , в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.11). [PERSON] , народилася [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Оникієвською сільською радою Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис № 1. Батьками [PERSON] , в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі наявна інформація про реєстрацію заповіту за № 66164740 від 14.07.2020 року, згідно якого заповідачем є [PERSON] (а.с.21). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі наявна інформація про реєстрацію спадкової справи за № 69189790 від 22.02.2022 року, згідно якого спадкодавцем є [PERSON] (а.с.68). Судом також встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2022 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українською Н.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка на підставі Державного акту належала [PERSON] , через те, що вона ( [PERSON] ) пропустила встановлений шестимісячний строк прийняття спадщини (а.с.25). Відповідно до договору купівлі - продажу будинку, [PERSON] продала, а [PERSON] купив належний будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР №107844 виданого Маловисківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 23.09.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2220, [PERSON] є власником, земельної ділянки площею 6,91 га, що розташована на території Оникієвської сільської ради, Маловисківського району Кіровоградської області (а.с.20). Як вбачається з копії спадкової справи №21/2022 лише позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Української Н.М. із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Крім того, як вбачається з копії заяви від 25.05.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Панасюк Л.С., [PERSON] відомо, що спадкодавцем було складено заповіт на його користь та на користь його матері [PERSON] і сестри [PERSON] . Також, відомий і зміст заповіту. У заяві вказав, що вимоги закону про порядок прийняття спадщини і наслідки пропущення строку для прийняття спадщини йому роз`яснено і зрозумілі. Звертатися до суду про продовження строку для прийняття спадщини він не буде, строк пропущено ним без поважної причини. Склад спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, йому відомий, та він не заперечує, щоб майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, було повністю оформлено на ім`я його матері [PERSON] (а.с.16). Крім того, з копії заяви від 23.05.2022 року, посвідченої в нотаріальній канцелярії в місті Лодзь (Польща), [PERSON] зазначила, що їй відомо, що спадкодавцем було складено заповіт на її користь та на користь її матері [PERSON] і брата [PERSON] , Також їй відомо склад спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. Отримавши повідомлення від матері, що помер її батько, а також те, що він їй заповів частину спадщини вона прийняла рішення, що не буде приймати спадщину. Також їй відомо, що вона пропустила строк на прийняття спадщини та немає наміру звертатися до суду з позовом про продовження строку на прийняття спадщини. Не заперечує, проти того, щоб ту частину спадщини, яку батько заповів їй отримала її мати [PERSON] (а.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини)вбачається, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Факт постійного проживання позивача знайшов відображення в довідці виданій 17.01.2022 року за вих.№13 Мар`янівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, згідно запису в погосподарській книзі №3, особовий рахунок № [NUMBER] , померлому [INFO] [PERSON] , [INFO] , належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою з 1999 року і на день смерті [PERSON] проживала його дружна [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Але, як вбачається з уточнюючої довідки, виданій 26.05.2022 року за вих. №186 Мар`янівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з батьками [PERSON] , і матір`ю [PERSON] та проживав там до 2007 року, а саме до призову на військову службу до лав Української армії та по закінченню служби в армії разом з батьками не проживав, періодично їх навідував. Спільного господарства не вів. Відтак, враховуючи викладене, а також відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає обгрунтованою, законодавчо обумовленою, та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача про встановлення факту постійного проживання позивачем разом із спадкодавцем на момент смерті. Зазначена правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, який міститься у постанові від 10.01.2019 року у справі №484/747/17. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Враховуючи волю заповідача таке тлумачення статті 1275 ЦК України дозволяє усунути конкуренцію між спадкуванням за заповітом та законом, оскільки ніхто не може бути одночасно спадкоємцем за законом та заповітом відносно спадкової маси охопленої заповітом. Якщо призначені кілька спадкоємців за заповітом і той або інший з них відмовляється від прийняття своєї частини або, взагалі, вибуває з числа інших, то частини у спадщині інших у відповідній мірі збільшуються. Проаналізувавши викладене та встановивши, що спадкоємці за заповітом - треті особи у цій справі [PERSON] та [PERSON] , спадщину після [PERSON] у порядку й у строки, визначені законом, не прийняли, більше того надали нотаріально завірені заяви, що їм відомо про складання спадкодавцем заповіту на їх ім`я, відомо про склад спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавця також відомо і про те, що ними пропущено строк для прийняття спадщини та вони не мають наміру приймати спадщину за заповітом та звертатися до суду для продовження строку прийняття спадщини, відповідно їх частина у спадщині за заповітом переходить до іншого спадкоємця - позивача у справі [PERSON] відповідно до частини першої статті 1275 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду України від 07.11.2012 року у справі №6-107цс12, вказано, що «у разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно». Крім того, у постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19, вказано, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. В даній ситуації, по оформленню спадщини очевидно, що право позивача на отримання у власність нерухомого майна, яке складається із земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування є невизнаним і не може бути реалізоване, а тому підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність забезпечення права позивача на спадкування, враховуючи відсутність при цьому порушень прав третіх осіб чи інтересів держави, суд вважає за доцільне встановити факт постійного проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку та житловий будинок. Питання розподілу судових витрат в позові не ставиться, тому суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved