Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у якому просить стягнути із відповідачки на його користь аліменти на неповнолітню [PERSON] в розмірі трьох тисяч гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебуває із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2006 року. У шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Він із відповідачкою не можуть досягнути згоди з приводу утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про визнання заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог про стягнення з неї аліментів в розмірі 3000 гривень, щомісячно, на неповнолітню дочку [PERSON] . \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили задоволити у повному обсязі. Вказали що неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачем. Відповідачка має право на постійне місце проживання у Республіці Польща. Позивач вказав, що його середньомісячний дохід становить 13-14 тисяч гривень. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення із неї аліментів в користь позивача на дочку [PERSON] в розмірі 3000 тисячі гривень визнала. Вказала, що дійсно має право на місце проживання та праці у Республіці Польща. На даний час перебуває в Україні, її середньомісячний дохід становить близько 14 тисяч гривень. Судом установлено: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2006 року відповідно із актовим записом за № 1561 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України . Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №2774 від 26 грудня 2006 року Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи №8753634/28-03, виданою 19 лютого 2021 року відділом реєстрації проживання особи Управління реєстрації Тернопільської міської ради. Згідно викладених у позові обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, сторони не можуть досягнути згоди з приводу утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги визнання позову відповідачем, а також враховуючи те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на неповнолітню [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved