Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 22 лютого 2018 року Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1; малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишити на проживанні з матір`ю; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано 22.02.2016 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис №1 та видано свідоцтво про шлюб від 22.02.2016 серії [NUMBER] . У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На момент звернення з даним позовом до суду діти є малолітніми та проживають разом із позивачкою. Позивачка зазначила, що відповідач вчиняв вдома постійні скандали, сварки, безпідставно ображав нецензурними словами та здійснював фізичне насильство відносно неї в присутності дітей, чим принижував її людську гідність та створював нестерпні умови їхнього спільного проживання. Позивачка, щоб не соромити сім`ю не повідомляла про неправомірну поведінку відповідача в правоохоронні органи. Хоч на даний час вони зареєстровані за однією адресою, однак разом не проживають фактично із березня 2021 року. Протягом тривалого часу, вони практично шлюбних стосунків не підтримують, віддалилися одне від одного, втратили взаєморозуміння та взаємоповагу. Раніше позивачка спробувала декілька раз, від лютого 2021 року, відновити їхні сімейні відносини. У березні 2022, сторони проживали разом протягом нетривалго часу. Однак, через неправомірну поведінку відповідача, вони перестали проживати разом, оскільки він, вживаючи алкогольними напоями, вчинив із позивачкою конфлікт, в ході якого образив позивача в присутності дітей, висловлювався в адресу позивача нецензурними словами та здійснював фізичне насильство відносно позивачки, що дуже сильно налякало дітей. Окрім цього, відповідач повідомив, що має іншу жінку і вона має народити їх спільну дитину. Позивачка вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам дітей, які у присутності відповідача перебувають у постійному стресі. Відповідач проживає окремо від позивачки та дітей, будь-яких стосунків з приводу виховання та утримання дітей не підтримує, не цікавиться взагалі яким чином позивачка утримує дітей, які потребують належних умов для проживання. Дітей відвідує мати відповідача. Відповідач пробує інколи спілкуватися з дітьми в телефонному режимі, без будь-яких перешкод із боку позивачки. Однак діти не дуже хочуть із ним спілкуватися. В результаті чого відповідач погрожує позивачці, що забере дітей до себе. Ухвалою суду від 06.06.2022 відкрито провадження у справі, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування, в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської області. Сторони у судове засідання не прибули. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд задовольнити. Відповідач в судові засідання призначені по справі не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується відстеженням укрпошти "трекінг відправлень" та рекомендованим повідомленням в матеріалах справи. Крім того, про розгляд справи відповідач повідомлявся оголошенням про виклик через сайт "Судова влада". Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило, також ним не подано відзив на позовну заяву. Від начальника служби у справах дітей міської ради А.Цюмпала до суду поступило клопотання про розгляд справи та винесення рішення без їх участі. Висновок органу опіки та піклування підтримують у повному обсязі. Дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 22 лютого 2016 року виконкомом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22.02.2016 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. У шлюбі в сторін народилася діти: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження, видане Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 07.09.2017 серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження, видане виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 11.04.2019 серії [NUMBER] . Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в тому числі: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про залишення малолітніх дітей після розірвання шлюбу з позивачкою, суд зазначає наступне. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2105 від 07.09.2017, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.09.2017 Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1 від 11.04.2019, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.04.2019 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Розглядаючи позовну вимогу про місце проживання дітей, суд приходить до висновку, що сторони не дійшли згоди щодо того, з ким будуть проживати малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області № 379 від 28.06.2022, комісія з питань захисту прав дитини міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , біля матері - [PERSON] , [INFO] . Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що обстежувана та її двоє дітей проживають із батьками в житловому будинку, що належить батькові [PERSON] . Умови проживання визнані задовільними. Згідно характеристики від 13.06.2022 року № 23-167, виданої на громадянку [PERSON] Торговицьким старостинським округом, вбачається, що громадянка [PERSON] , за час проживання на території села Торговиця проявила себе з доброї сторони. В побуті скромна, ввічлива. Враховуючи всі обставини справи в сукупності, діючи винятково в інтересах дітей, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112, 114, 160-161 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved