Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

У червні 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків в порядку зворотної вимоги(регресу) у розмірі 11 465,66 грн., судовий збір у розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.12.2021р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 12737438-02-04-03, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», д/н [NUMBER] . 23.11.2021р. о 10.25 год. по вул. Соборна, 57в с. Петропавлівська Борщагівка мала місце ДТП за участю автомобіля «Газ 33021» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen » д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2021р. винним у ДТП визнано відповідача. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 38 627, 15 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Volkswagen», д/н [NUMBER] була застрахована за полісом № 202030523 у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», а тому ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків у розмірі 27 161,49 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № 202030523 склала 11 465,66 грн. 02.02.2022р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 02/02/2022 про відступлення права вимоги, у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 12737438-02-04-03 від 01.02.2021р. Просить задовольнити позов. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2022р. вказаний позов залишеноо без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2022р. відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 01.12.2021р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 12737438-02-04-03, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», д/н [NUMBER] ./а.с. 15-18/. 23.11.2021р. приблизно о 10 год. 25 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом ГАЗ 33021, д/н [NUMBER] , по вул. Соборна, 57 в с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанського району (колишній Києво-Святошинський район), Київської області, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», д/н [NUMBER] , який зупинився попереду, в результаті зіткнення траснпортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Винним у вищенаведеному ДТП згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2021 р. визнано [PERSON] /а.с.25/. На підставі страхового акту № 2201696-1 від 02.12.2021р. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «Volkswagen», д/н [NUMBER] у загальному розмірі 38 627,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 57553 від 02.12.2021р./а.с.36-37/. Судом встановлено, що цивільна правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу «Volkswagen», д/н [NUMBER] , була застрахована за полісом № 202030523 у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Відповідно до довідки -підтвердження надходження коштів від 24.06.2022р. ПрАТ «СК «ВУСО» підтвердило, що на р/р компанії надійшло 27 161,48 від ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» /а.с.38/. 02.02.2022р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 02/02/2022 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору/а.с.11-13/. Встановлено, що новий кредитор ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 12737438-02-04-03 від 01.02.2021р./а.с.14/. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочинів (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Суд зауважує, що страховик відповідача (ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує стягнутий на користь позивача розмір страхового відшкодування, отже з [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та стягнутим страховим відшкодуванням, що становить 11 465,66 грн. (38 627,15 грн. -27 161,49 грн.). В частині заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 30.01.20219р. відповідно до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 між адвокатом Самойленко П.М. та ФОП [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги/а.с.42-43/. Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 696 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019р. від 07.02.2022р. сторони за цією угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договром про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019р. становить 4 000,00грн., які визначені п.2 цієї додаткової угоди/а.с.44/. Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019р. від 07.02.2022р. всього витрачено адвокатом часу на надання послуг 07 год. 00 хв. Загальна вартість робіт (наданих послуг) становить 2 000,00 грн./а.с.45/. Відповідно до платіжного доручення № Р24А1974074878С6067 від 07.02.2022р. [PERSON] сплачено [PERSON] за надання правової допомоги згідно договору № 30/01/2019р. 2 000,00 грн./а.с.46/. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 000 грн. витрати на правничу допомогу, що підтвердженні матеріалами справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial