Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 24 вересня 2011 року з відповідачем зареєстрував шлюб у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 240. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Однак, подружнє життя у сторін не склалося через\~ різні характери, різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності. Відповідач завжди намагається нав`язати йому свою думку щодо їх сімейного життя та виховання дітей. Постійні сварки з цих і подібних приводів призвели до того, що їх сім`я почала поступово руйнуватися. Крім того зазначає, що 11 червня 2022 року відповідно до ст. 109 СК України між ними було укладено договір про виховання та утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Малинич Н.А., згідно якого вони визначили наступні місця проживання їх дітей після розірвання шлюбу: донька [PERSON] проживає з ним за адресою: [ADDRESS] ,\~ а син\~ [PERSON] з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . Оскільки він втратив до дружини будь-які почуття любові, довіри та поваги, спільним сімейним життям вони вже не проживають, спільного господарства не ведуть, а примирення між ними є неможливим, тому просить їх шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, у зв`язку з неможливістю особисто бути присутнім при розгляді, та не надавати час на примирення, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, у зв`язку з неможливістю особисто бути присутньою при розгляді, та не надавати час на примирення, щодо задоволення позовних вимог не заперечує; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 24 вересня 2011 року у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 240 (а. с. 14). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а. с. 15, 16). Також встановлено, що 11 червня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про виховання та утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Малинич Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 1237, згідно якого сторони досягли згоди, що після розірвання шлюбу між ними їх донька [PERSON] , яка народилася [INFO] , буде проживати разом з батьком за його зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ), а їх син [PERSON] , який народився [INFO] , буде проживати разом з матір`ю за її зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ) (а. с. 17). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. При цьому, відповідно до квитанції № 2091410179 від 14 червня 2022 року позивачем [PERSON] сплачено 992,40 грн судового збору (а. с. 18). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 496,20 грн (992,40 грн х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на його користь з [PERSON] , що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved