Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Нечай Л.С. про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, у якому станом на 01.07.1990 проживали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини. Відтак єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] , яка не встигла оформити спадкові права, оскільки [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом є позивач. При цьому дочка спадкодавця [PERSON] мала право на обов`язкову частку у спадщині, однак відмовилась від прийняття спадщини. Позивач зазначає, що є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] та [PERSON] та має право на прийняття спадщини, зокрема, 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач у визначений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , однак оформити спадкові права на вказане вище нерухоме майно не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцям. За таких підстав позивач просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 07.07.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.08.2022 та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 04.08.2022 витребувано від приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Нечай Л.С. копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] , підготовче засідання відкладено на 18.08.2022. У підготовче засідання 18.08.2022 позивач [PERSON] та її представник адвокат Крічфалушій Л.І. не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність, позов підтримала та просила позов задовольнити повністю (а.с. 72). У підготовче засідання 18.08.2022 представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову (а.с. 35). У підготовче засідання 18.08.2022 третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Нечай Л.С. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, думку щодо можливості задоволення позову не висловила (а.с. 37). Відповідно до\~ч.\~3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 206\~цього Кодексу. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.03.1991, виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований на [ADDRESS] Баворівської сільської ради народних депутатів Тернопільської області, належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 16-17). Згідно з інформаційною довідкою Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації № 785 від 01.07.2020 станом на 01.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.03.1991 та записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 101 (а.с. 13). З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 784 від 01.07.2020, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно з довідками Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 328 та № 329 від 20.07.2020 указаний вище житловий будинок відноситься до суспільної групи господарства колгоспний двір, станом на 01.07.1990 членами якого були [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка (а.с. 14, 15). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 належало по 1/3 частці спірного нерухомого майна. Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну йому 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом була його дочка [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 17.08.2015, посвідченого секретарем виконавчого комітету Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 78 (а.с. 55). Разом з тим з заяви [PERSON] від 27.08.2019 вбачається, що остання відмовилась від належної їй частки спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] (а.с. 52). Так, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). За таких обставин спадкування після смерті [PERSON] здійснювалось за законом, а відтак з урахуванням вимог ст. 1261 ЦК України єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 457 від 20.08.2019 (а.с. 56). Разом з тим [PERSON] не встигла оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] , оскільки [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Частина 5 ст. 1268 ЦК України визначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відтак після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з належної [PERSON] 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також з 1/3 частки цього будинку, яку [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] . Спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 28.03.2019, посвідченого старостою сіл Баворів та Застав`є Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 4-14 (а.с. 63). Поряд з цим відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Так, [PERSON] , яка є дочкою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 65 зв.бік), є особою з інвалідністю 3 групи та відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Разом з тим з заяви [PERSON] від 27.08.2019 вбачається, що остання відмовилась від належної їй обов`язкової частки спадкового майна за законом, яке залишилось після смерті [PERSON] (а.с. 60 зв.бік). За таких обставин суд доходить висновку, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] . Так, за змістом ст. 12 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як: Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виникнення у\~спадкоємця права\~на спадщину,\~яке пов`язується\~з її\~прийняттям,\~як майнового\~права зумовлює\~входження права\~на неї\~до складу\~спадщини після\~смерті спадкоємця,\~який не\~одержав свідоцтва\~про право\~на спадщину\~(ст.\~1296,\~1297\~ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). З урахуванням викладеного суд вважає доведеним, що на момент своєї смерті [PERSON] та [PERSON] набули право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кожний, хоча і не встигли здійснити державну реєстрацію такого майна, а тому таке право власності увійшло до складу спадщини після їх смерті і може бути успадковане їх спадкоємцями. При цьому враховуючи те, що [PERSON] успадкувала 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті свого чоловіка [PERSON] , її єдина спадкоємиця [PERSON] має право на спадкування 2/3 частки вказаного вище нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до органу нотаріату. Разом з тим постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Нечай Л.С. від 11.08.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю (а.с. 70-71). Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи, що суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому суд вважає, що таке право власності позивач набула шляхом спадкування лише після смерті [PERSON] , оскільки саме остання була єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] та успадкувала належне йому майно. Відтак вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Outcome: partial