Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 04.04.2022 в сумі 130 000 грн., що складається із суми боргу, а також понесених судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 1300 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13\~000 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що 04.04.2022 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошей, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 130\~000 грн. Укладення договору позики підтверджено розпискою за підписом відповідача, в якій зазначено, що відповідач дійсно отримав від нього кошти в сумі 130 000 грн. Дата повернення позики визначена- до 04.05.2022 р., однак, в порушення умов договору, при настанні строку остаточного повернення позики, відповідач не виконав свої зобов`язання. 09.05.2022 р. позивач направив відповідачу вимогу про повернення коштів, але і після отримання вимоги [PERSON] кошти позивачу не повернув, що змусило позивача звернутись до суду. Згідно правил ч.6 ст.19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 06.07.2022 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 квітня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, в формі розписки, відповідно до якого [PERSON] отримав в позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 130\~000 грн., та зобов`язався їх повернути до 04 травня 2022 року. 09.05.2022 року [PERSON] направив до [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 130\~000 грн. до 01.06.2022 року. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За. ч.1ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1ст.\~530\~цього ж\~кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.\~610\~цього ж\~кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст.\~612\~цього ж\~кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що строк повернення коштів настав 04.05.2022 року, однак у матеріалах справи відсутні докази того, що зобов`язання було виконано чи частково, чи у повному обсязі. Враховуючи умови договору, оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано докази, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов договору позики. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 130 000 грн. підлягають до задоволення. За вимогами частини першої\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач до розгляду справи судом не виконав в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, та на користь позивача з відповідача слід стягнути 130 000 грн. боргу за борговою розпискою. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягають документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1300 грн. Щодо правової допомоги суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1-2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем при подачі позовної заяви було надано до суду орієнтовний розрахунок судових витрат, згідно якого були вказані витрати на правничу допомогу в розмірі 13\~000 грн., та жодних доказів на підтвердження сплати вказаної суми суду не було надано, а тому суд вважає дані вимоги такими, що не підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial