Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 20.02.2001 року позивач придбав у гр. [PERSON] житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу продажу від 20.01.2001 року. Позивач зазначає, що вказаній квартирі залишилася зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] , яка є колишнім власником квартири. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере та не має особистих речей в квартирі. Окрім того, відповідач не є членом родини [PERSON] . Оскільки факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою порушує права позивача щодо користування та розпорядження даним житловим приміщенням, зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 01.02.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.02.2001 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єсіною Л.М. в реєстрі за номером № 934 [PERSON] , [PERSON] придбали у [PERSON] , [PERSON] житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що у вказаній квартирі після укладення Договору купівлі - продажу залишилася зареєстрованою відповідач [PERSON] , [INFO] , яка є колишнім власником квартири. Окрім того, із наявних в матеріалах справи Відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № К3-348600-ф/л від 28.12.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . З наявною в матеріалах справи копії акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 05.01.2022 року вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 20.02.2001 року по теперішній час. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, судом встановлено, що факт реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] порушує права [PERSON] як законного власника свого майна щодо користування та розпорядження вказаною житловою квартирою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved