Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

У червні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до банку, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 04 січня 2012 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 27 січня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 30034,33 грн, з яких: 23\~946,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 23 946,28 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6088,05 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, яку АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь та сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.59). Представник позивача\~Мазченко В.О. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.51). Відповідач [PERSON] на розгляд справи двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку (а.с.62, 64), відзив на позов не подавав. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; він не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, виносить рішення на\~підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому\~ст.280 ЦПК України. Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Судом встановлено, що 04 січня 2012 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» та підтвердив, що ця анкета-заява, Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на офіційному сайті банку, разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування (а.с.11). Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «КБ «ПриватБанк», що підтверджується статутом АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.32-33). З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] були надані кредитні картки № [NUMBER] з терміном дії до березня 2022 року, № [NUMBER] з терміном дії до травня 2023 року (а.с.10). З довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , вбачається, що останньому був відкритий картковий рахунок із встановленим 05.04.2018 року кредитним лімітом 36000 грн та в подальшому 14.02.2019 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с.9). З розрахунку заборгованості за договором від 04 січня 2012 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , вбачається, що внаслідок неналежного виконання умов договору банківського обслуговування банком відповідачу нарахована заборгованість в сумі 30034 гривень 33 копійки, яка складається: з заборгованості за тілом кредиту в сумі\~23946 гривні 28 копійок, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6088 гривень 05 копійок (а.с.5-8). З виписки за договором за період з 05 квітня 2018 року по 31 січня 2022 року вбачається, що [PERSON] користувався зазначеними вище картками, отримував кредитні кошти та здійснював погашення заборгованості за договором\~банківського обслуговування (а.с.34-36). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та паспорт споживчого кредитування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які надав банк, відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №\~393/126/20 зроблено висновок про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Враховуючи вищенаведене, правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитними коштами відсутні у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в анкеті-заяві від 04 січня 2012 року, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку та паспорт споживчого кредиту не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд прийшов до наступного висновку. З наявних в справі доказів, а саме підписаної відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, виписки за договором за період з 05 квітня 2018 року по 31 січня 2022 року, розрахунку заборгованості за договором від 04 січня 2012 року, довідки АТ КБ «ПриватБанк» про отримання [PERSON] кредитних карток, вбачається, що відповідач користувався кредитними картками, отримував кредитні кошти та здійснював погашення заборгованості, що свідчить про укладення сторонами договору банківського обслуговування. З розрахунку заборгованості за договором від 04 січня 2012 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 23946,28 грн. Разом з тим у вказаному розрахунку вказано, що відповідачем погашено заборгованість по нарахованим процентам в сумі 25171,59 грн / 2935,53+22236,06/ (а.с.5-8). Отже, з розрахунку наданого позивачем вбачається, що проценти нараховані за користування кредитними коштами погашалися банком за рахунок кредиту, збільшуючи відповідно загальну заборгованість за тілом кредиту. Проте, анкета-заява, підписана сторонами не містить як відомостей, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, так і відомостей про погашення нарахованих процентів за рахунок кредиту. А отже підстави для збільшення кредиту за рахунок погашення нарахованих процентів відсутні. Тому, із заборгованості за кредитним договором (23946,28 грн) має бути вирахована сума в розмірі 25\~171,59 гривень, яка була зарахована банком на погашення процентів за користування кредитними коштами та яка, як зазначено вище, не підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, фактично отримані та використані кошти були повернуті позичальником добровільно. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити в повному обсязі. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому вимоги про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed