Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області після усунення недоліків в новій редакцій надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 08.06.1997 року. Від шлюбу з відповідачем мають двох дочок [PERSON] , [INFO] та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . З січня 2021 року вона з відповідачем подружні стосунки припинила. 02 листопада 2021 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області шлюб між ним розірвано. Разом з нею проживає спільна неповнолітня донька [PERSON] , яка наразі хворіє, в зв`язку з чим потребує додаткових затрат на її лікування. Згідно медичного висновку встановлено діагноз «Епілепсія. Астено-депресивний стан». Також кожні півроку, її дочка має проходити нічний моніторинг сну, ціна якого становить 7 000, 00 грн., а тому позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку(доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 5 до 18 років, щомісяця, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 24.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи. 14.06.2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому просить суд поновити процесуальні строки в зв`язку з запровадження воєнного стану на всій території України та позовні вимоги\~задовольнити частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зазначив, що розмір аліментів, про стягнення яких просить позивачка, є необгрунтованим, вимога про стягнення з відповідача 1/3 частки з усіх його доходів на утримання дитини не підтверджена належними і допустимими доказами та суперечить нормам чинного законодавства. Наразі єдиним джерелом доходів відповідача є пенсія, тому його матеріальний стан не є достатнім для сплати аліментів у розмірі, який просить позивачка у позовній заяві. Також зазначив, що відповідно до довідки про доходи відповідача, його заробіток складає всього 1934 грн. за місяць. Саме такий розмір складає його пенсія, інших доходів відповідач не має. Позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про матеріальне становище відповідача та його спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. До позову позивачкою не було додано жодного документа, який підтверджував би необхідність щомісячних витрат на лікування дитини, а також доказів фактично понесених регулярних витрат, наприклад, чеків, квитанцій, платіжних доручень. Таким чином, вважає цей аргумент позивачки безпідставним та недоведеним, а отже, таким, що не повинен враховуватися при винесенні рішення. Підсумовуючи вищевикладене представник відповідача зазначив, що відповідач не ухиляється від свого батьківського обов`язку сплачувати аліменти, проте не у розмірі, який просить позивач. З урахуванням свого майнового стану, відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від доходів відповідача. Докази протилежного позивачем до суду не надано. Просив справу розглядати без участі його та відповідача. У судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та позивача, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено що 08.06.1997 року Хотянівською сільською радою Вишгородського райну київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] .. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.01.2005 серії [NUMBER] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.11.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховуються дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3\~ст. 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 1, 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ЗУ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2618 грн., з 1 липня 2744 грн., з 1 грудня 2833 грн.; Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що наразі дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою відповідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, та не заперечується відповідачем, на якого, як на батька покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не було досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Визнаючи розмір аліментних зобов`язань, суд враховує вимоги ст.182 СК України та вважає, що визначений позивачем розмір аліментів у розмірі 1/3 частини є завищеним, оскільки матеріали справи не місять доказів достатності (наявності) у відповідача заробітку (доходу), який би надавав можливість суду визначити суму аліментів саме у такому розмірі. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного із батьків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, зміст позовних вимог, які частково визнані відповідачем, та у відповідності до ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне положення дитини, якій встановлено діагноз [PERSON] , Астено-депресивний стан, стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, який є пенсіонером та отримує пенсію розмір якої становить 1934, 00 грн., а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Це відповідатиме, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання дітей на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Позивачем не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial