Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 26.05.2007р. перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області (актовий запис № 59). Вказує, що від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, так як вони мають різні погляди на сімейне життя, між ними відсутні почуття любові, родинної близькості та взаєморозуміння. Вказує, що впродовж останніх трьох років між ними погіршувались особисті стосунки, відповідач чинив на неї психологічний тиск, принижував її як жінку, вчиняв постійні сварки, конфлікти, погрожував фізичною розправою, ображав її та наносив тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона вимушена була звертатись до працівників поліції. Вказує, що шлюбні відносини між ними фактично припинені та відсутні перспективи для збереження шлюбу. Вважає, що шлюб між ними існує формально, так як вони разом як сім`я не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, між ними відсутні будь-які формальні ознаки, які характеризують сім`ю. Вони не змогли побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові поваги та взаємодопомоги. Спір щодо місця проживання їхнього неповнолітнього сина між ними відсутній. Подальшого змісту підтримувати сімейні відносини не вбачає, на примирення не згідна, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просила позовні вимоги задовольнити та розгляд справи здійснювати у її відсутності. Ухвалою суду від 25.07.2022року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка та відповідач в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник відповідача - адвокат Мишак Д.Е. у встановлений судом строк подав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив про те, що відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, однак не погоджується з доводами позовної заяви, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних в позовній заяві обставин позивачка не надала, зокрема, щодо вчинення відповідачем психологічного тиску, приниження позивачки як жінки, вчинення постійних сварок та конфліктів, нанесення позивачці тілесних ушкоджень тощо. Зазначає, що ініціатором конфліктів є саме позивачка, та основною причиною непорозумінь у сім`ї стали розмови про поведінку біологічного сина позивачки від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , якого він з 26.05.2007 року, тобто з моменту укладення шлюбу, відповідач виховував, морально підтримував та матеріально забезпечував. Вказує, що звинувачення позивачки є безпідставними та необгрунтованими, будь-якого психологічного тиску зі сторони відповідача не було, тілесних ушкоджень він позивачці не наносив, приниження позивачки як жінки не мало місця. Вказує, що на даний час відповідач утримував сім`ю та був єдиним її годувальником, водночас позивачка приймала участь у вихованні дітей та не працювала. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26.05.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області (актовий запис № 59), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.05.2007 року. Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.10.2009 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області №71/01-17-22 від 14.07.2022р. позивачка [PERSON] разом з своїм сином [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] . Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки сторони разом як сім`я не проживають, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 19.07.2022 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачкою при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., а відтак з огляду на визнання відповідачем позову та задоволення позову у повному обсязі, вказаний розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 50 відсотків. На підставі ст.ст.105, 110, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved