Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

16 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», де третіми особи, які не заявляють самостійні вимоги є приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса від 17 травня 2021 року № 41470 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 33730 грн. 00 коп. таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені витрати на оплату судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. та правову допомогу в сумі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у лютому 2022 року через блокування його банківської картки та з додатку «Дія» він дізнався, що постановою приватного виконавця Шмалько О.О. відкрито виконавче провадження № 67603194 від 22.11.2021 року на підставі виконавчого напису нотаріуса від 17 травня 2021 року про стягнення з нього заборгованості на суму 33730 грн. 00 коп. Виконавчий напис від 17 травня 2021 року №41470 виданий приватним нотаріусом він не отримував. Жодних договорів між ним та відповідачем не існує. В зв`язку з чим, вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 18 лютого 2022 року відкрито провадження у справі. Копію вказаної ухвали суду представник відповідача отримав 18 березня 2022 року. Проте, своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, на подачу відзиву, не скористався. Треті особи, правом на подачу до суду пояснення на позов до початку розгляду справи по суті, не скористалися. 30 березня 2022 року позивач подав до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просить в разі задоволення позову стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8400 грн. та судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. 21 липня 2022 року представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, оскільки розмір є необґрунтований, не відповідає критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Крім того, просить розгляд справи проводити без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Позивач в судове засідання не з`явився. 30 березня 2022 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 21 липня 2022 року від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить провести розгляд справи без його участі. Треті особи №№1, 2 в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, за місцем їх розташування. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича від 17 травня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] є боржником за кредитним договором № 1274075 від 23 листопада 2020 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] ( а.с.10-13), який за договором факторингу від 21 квітня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» передано відповідачу. За виконавчим написом задоволено вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та стягнуто з [PERSON] за період з 20 по 26 квітня 2021 року загальну заборгованість 33730 грн. 00 коп. Зареєстровано в реєстрі виконавчий напис за № 41470. (а.с.9) Згідно договору №1274075 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 листопада 2020 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , останній отримав кредит в розмірі 10000 грн., терміном на 10 днів. (а.с.10-13) Згідно постанови приватного виконавця Шмалько О.О. про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2021 року, за вказаним виконавчим написом № 41470 виданим 17 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67603194. (а.с.14) Доказів на підтвердження факту існування договору факторингу від 21 квітня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідачем, який є стороною вказаного договору, суду не надано. Встановлено, що для вчинення вказаного виконавчого напису відповідачем до приватного нотаріуса була подана заява про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості. Однак, у розумінні ст.ст.\~202,\~203,\~205,\~207,\~208 ЦК України, правочину між сторонами укладено не було. Жодних доказів, що позивач підписував будь-який договір з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суду не надано. Вирішуючи спір по суті, суд враховує таке. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п.1.1. даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: -оригінал кредитного договору; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ -засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса №41470\~від 17\~травня 2021\~року таким,\~що не\~підлягає виконанню ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню. Жодними доказами відповідач не спростував доводи позивача, щодо не укладення взагалі будь-яких правочинів з відповідачем, та існування факту наявної безспірної заборгованості. \~ \~ \~ \~Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнутий судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. На підтвердження заявленої позивачем вимоги про стягнення судових витрат в сумі 8400 грн., суду було надано копію договору №03/02/22 про надання правової допомоги від 03.02.2022 року, укладеного між Адвокатським бюро «Євгена Іваненка» та [PERSON] , Акту прийому-передачі послуг № 1102 від 11.02.2022 року по Договору № 03/02/22 від 03.02.2022 року на суму 8400 грн., рахунок № 1/11-02 від 11.02.2022 року про сплату грошових коштів в сумі 8400 грн. за надані послуги за договором від 03.02.2022 року та квитанцію до прибуткового касового ордера. (а.с.30-34а) Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До вказаних витрат, відповідно до ст.137 ЦПК України, відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним, виходячи з предмету спору та розуміння ст.137 ЦПК України. Клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, подане представником відповідача є формальним та не містить чітких обґрунтувань та посилань, чому розмір вказаних витрат має бути зменшено. Враховуючи те, що понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом даної справи в сумі 8400 грн., їх розмір є обґрунтованим, та їх наявність підтверджується відповідними доказами, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення вказаних витрат з відповідача є такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved