Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

28 червня 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дитину. Заява мотивована тим, що 24 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , Відділом державної реєстрації актів сімейного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 1504, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сімейне життя подружжя не склалося, заявники мають різні погляди на сімейне життя. Всі спроби зберегти сім`ю виявилися марними. [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON] [INFO] . Між заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, який проживатиме окремо. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2022 року було відкрито провадження по цивільній справі окремого провадження з призначенням судового засідання на 03 серпня 2022 року. У судове засідання 03 серпня 2022 року заявники не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від заявників до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 24 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів сімейного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 1504, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя. [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON] [INFO] . Між заявниками 27 червня 2022 року укладено Договір між батьками про проживання дитини та про участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, за домовленістю заявників дитина буде проживати разом з матір`ю - [PERSON] . Окрім того, 27 червня 2022 року між заявниками укладено Договір між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до якого батько - [PERSON] зобов`язується кожного місяця сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 7000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved