Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

01.03.2021 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Личинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому просив суд визнати факт відсутності кровної спорідненості [PERSON] , [INFO] , та сина, батьком якого він записаний [PERSON] , [INFO] та виключити дані про батька дитини: « [PERSON] , [INFO] , громадянина України» із актового запису про народження [PERSON] , [INFO] та припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом виданим Києво-Святошинським районним судом № 2-2703 від 22.07.2011 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не визнає себе біологічним батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та у зв`язку з цим не бажає сплачувати аліменти. 05.04.2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі та розпочато підготовче провадження. 06.07.2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено призначити по цивільній справі № 369/2767/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Личинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про виключення відомостей про батьківство з актового запису та звільнення від сплати аліментів, судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставити питання: Чи є громадянин [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] .? Провадження у справі зупинено. 27.09.2021року через канцелярію суду зареєстровано лист заступника директора Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Дубонос К. про неможливість проведення експертизи. 28.09.2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено поновити провадження у справі та призначите підготовче судове засідання. 28.10.2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено призначити по цивільній справі № 369/2767/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Личинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про виключення відомостей про батьківство з актового запису та звільнення від сплати аліментів, судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставити питання: Чи є громадянин [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] .? Провадження у справі зупинено. 31.01.2022 року через канцелярію суду зареєстровано висновок судового експерта Тоцької І.Ю., відповідно до якого [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99999%. 10.02.2022 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області поновлено провадження у справі та призначено підготовче провадження у справі. 06.07.2022 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги. Третя особа надіслала клопотання про розгляд справи у їхній відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, у їх сукупності, дійшов таких висновків. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з законів, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Згідно з положеннями частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями частини першої статті 3 Конвенції про права дитини ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 17.10.2007 року виданого виконавчим комітетом Личанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку судового експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 17.01.2022 року № СЕ-19-21/38509-БД за матеріалами цивільної справи № 369/2767/21, [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99999%. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, 2, ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Калачова проти Російської Федерації» [Кalacheva v. Russian Federation] від 07.05.2009 року, № 3451/05, п. 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Пунктом 11 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15.05.2006\~року №\~3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст.\~136\~СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК) - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Для встановлення факту батьківства мають правове значення фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, ДНК тест. З огляду на викладене під час розгляду даної справи позивачем не було доведено факт походження дитини [PERSON] , [INFO] від іншого чоловіка. Вирішуючи питання щодо звільнення позивача від сплати аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст.\~124\~Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2011 року справа № 2.2703/11 вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] . [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.06.2011 року. В позовній заяві позивач вказував, що не сплачує аліменти у зв`язку з тим, що має сумніви щодо свого батьківства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної\~ради України\~№ 789-XII\~від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про звільнення від сплати аліментів є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. У відповідності до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесені судові витрати позивачем необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed