Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де третьою особою виступає Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі, [PERSON] , він перебував у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2010 року. Рішенням Шевченківського районного суду від 27 липня 2022 року шлюб був розір-ваний. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей син, [PERSON] , [INFO] , та син, [PERSON] , [INFO] . Вказує, що у зв`язку із зміною обставин в житті відповідачки після 24 лютого 2022 року, в серпні 2022 року між ними було досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі в забезпеченні умов життя дітей того з батьків, хто проживає окремо, участі у вихованні дітей того з батьків, хто проживає окремо. Ці обставини передбачені нотаріальним договором від 08.08.2022 року, від-повідно до якого вони досягли згоди, що сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , будуть перебувати на його утриманні, виховуватись та проживатимуть разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира перебуває у його власності. На сьогоднішній день, між ними виник спір щодо фактичного проживання непов-нолітніх дітей. Зазначив, що він любить своїх дітей і спроможний забезпечити їх всім необхід-ним, постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них. Він, як батько дітей, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про них, створення для них належних соціально - побутових умов прожи-вання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвит-ку. Просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.08.2022 року відкри-то загальне позовне провадженні та призначено підготовче судове засідання.\~ Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, якою позовні вимоги підтри-мав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Направила заяву, якою позовні ви-моги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Розгляд справи просила провести без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спо-ру Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсут-ності, просила врахувати інтереси дітей та прийняти рішення відповідно до вимог чин-ного законодавства. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підляга-ють задоволенню, виходячи з наступних підстав. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~встановлено, що за результатами підготов-чого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2010 року. Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 27.07.2022 року шлюб між ними був розірваний (а.с.9-10). Згідно з свідоцтвами про народження [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] . Батьком дітей записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.5,7). Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.03.2022 року, [PERSON] та [PERSON] за-реєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 8). 08.08.2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про визначення місця проживання дітей, здійснення батьківських прав та виховання дітей. З договору вбачається, що сторони досягли згоди, що сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , будуть перебувати на утриманні батька, виховуватись та проживати-муть разом з ним за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.11.2012 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). На даний час у сторін виник спір щодо визначення місця проживання дітей. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, ма-теринство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена мож-ливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких нада-на Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ра-тифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необ-хідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не пік-луються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного пік-лування. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та роз-витку дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі\~ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст.ст.\~160,\~161 СК України\~місце проживання дитини, яка не до-сягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця прожи-вання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх бать-ківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них ди-тина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їх-ній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість ство-рення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-по-бутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до правового висновку ВСУ, висловленого у справі № 6-2445цс16, від-повідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти ро-ків, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти ро-ків, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки прожи-вають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд встановив, що батько дітей має постійне місце проживання, він створив всі умови для проживання, виховання та розвитку синів, при цьому судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень\~статті 161 СК України\~та принципу 6 Дек-ларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з бать-ком. А тому, враховуючи обставини справи, інтереси сторін, а також те, що відповідач-ка позовні вимоги визнала, суд вважає, що слід визначити місце проживання неповно-літніх дітей разом з батьком за його місце проживання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved