Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Дочірнього Підприємства «Фінансова компанія «Інтербудінвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - будівельна фірма «АВМ», третя особа: Приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Ольшевський Володимир Степанович про визнання права власності на квартиру та машиномісце в порядку спадкування за заповітом, в якому просить: визнати за [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Макарівським РВ ГУ МВС України в Київській області 27.03.2009 року, РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті його батька [PERSON] ( [INFO] , який помер [INFO] ) - трикімнатну квартиру [ADDRESS] та машиномісце № [NUMBER] на 3 ярусі по [ADDRESS] , загальною площею 15, 3 кв.м.. Позов мотивовано тим, що позивач є рідним сином [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька, позивач в установленому законом порядку, звернувся до приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Ольшевського В.С. їз заявою про прийняття спадщини після смерті батька та було заведено спадкову справу щодо майна померлого. 02.02.2017 року позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії з роз`ясненням права на звернення до суду за правилами загального цивільного судочинства, оскільки відсутні первинні правовстановлюючі документи щодо права власності на квартиру [ADDRESS] та машиномісце № [NUMBER] , [ADDRESS] . Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме вищевказана квартира. Зазначає, що [PERSON] повністю сплатив кошти в сумі 860 080, 00 грн. згідно договору №131/3-60ФК про участь у фонді фінансування будівництва від 28.08.2006 року та додаткової угоди №1 до даного договору від 30.08.2007 року та отримав довідку №317 від 01.10.2007 про те, що кошти у вказаній сумі надійшли на рахунок фінансової компанії. Також після смерті батька залишилось спадкове майно - машиномісце, сума внесених коштів вартості вказаного будівництва складає 75 000, 00 грн, які надійшли на рахунок відповідача 30.06.2016 року. Квартира була передана згідно акту приймоу-передачі. Вказаний будинок був введений в експлуатацію. Оскільки [PERSON] було 100% профінансовано будівництво квартири та машиномісця, однак не було проведено державну реєстрацію права власності на вказане майно, в інший спосіб, як звернення до суду з позовом захистити своє право позивач не може. 10.09.2021 року ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма» АВМ» в особі директора Зуб К.А. було подано до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання майнових прав на квартиру, якою просить: визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» майнові права на квартиру [ADDRESS] ; судові витрати покласти на [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до договору №131/3-60 ФК від 28.08.2006 року між [PERSON] та ДП «ФК «Інтербудінвест», [PERSON] інвестовано кошти до фонду фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: пр-т Перемоги 131, м. Київ. Забудовником комплексу на момент укладання вказаного договору виступало ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест». Разом з тим, 20.09.2012 року між ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», ТОВ «Будівельна-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Службою безпеки України та Службою зовнішньої розвідки України укладено договір поруки, згідно п.1 якого ТОВ «ІБФ «АВМ» поручається перед кредиторами за виконання ТОВ «БІК «Інтербудінвест» зобов`язань, що виникли з договору №19/3-32-ж17 від 10.02.2005 року пайової участі у будівництві житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземними автостоянками по [ADDRESS] з усіма додатковими угодами та додатками до нього. Так, договором встановлено, що пайовик отримує у власність 78% від загальної площі житла. Протоколом №1 від 18.03.2005 року розподілу загальної житлової, нежитлової площі та автомісць у паркінгу у житлових будинках по [ADDRESS] (будинки 1,2,3) було передбачено, що ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» отримує у власність дану квартиру. 16.04.2014 року постановою Господарського суду м. Києва було визнано банкрутом ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», яке здійснювало будівництво даного будинку. Відповідно до договору поруки від 20.09.2012 року ТОВ «ІБФ «АВМ» здійснює добудову будинку. Таким чином, саме ТОВ « ІБФ «АВМ» набуло всіх прав та обов`язків ТОВ пайовика і з 2014 року виконувало та продовжує виконувати функції забудовника житлового комплексу. Вказує, що ТОВ «БІК «Інтербудінвест» починаючи з 2007 року не здійснювалась державна реєстрація права власності на нерухоме майно за [PERSON] . Отже, право власності на спірну квартиру та машиномісце не виникало за останнім. З огляду на це, вбачає за доцільне звернутись до суду із зустрічним позовом про визнання майнових прав щодо офрмлення права власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2020 року відкрито провадження по справі та призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.03.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - будівельна фірма «АВМ». Ухвалою Святошинського районного суду від 08.06.2021 року задоволено клопотання позивача, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - будівельна фірма «АВМ». Позивач [PERSON] , його представник [PERSON] за основним позовом в судове засідання не з`явились, про дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву до суду про розгляд справи за їх відсутності, просив основний позов задовольнити в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечує та просив відмовити в його задоволенні, оскільки [PERSON] виконав взяті на себе договірні зобов`язання. В судовому засіданні представник відповідача за основним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - будівельна фірма «АВМ» - адвокат Тарасов С.О. просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог за основним позовом та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в запереченнях та зустрічній позовній заяві. Представник відповідача Дочірнє підприємство «Фінансова компанія «Інтербудінвест» в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 22.03.2021 подав відзив на позовну заяву, в якому просить задвольнити частково позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру, в решті позовних вимог відмовити. Третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Ольшевський В.С. в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] в м. Боярка Київської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). [PERSON] був батьком позивача [PERSON] , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Ольшевського В.С. (а.с. 12). 04.06.2015 року [PERSON] склав заповіт, за яким своє майно, а саме: квартиру [ADDRESS] та машиномісце № [NUMBER] , ярус 3 , загальною площею 15.30 кв.м., яке знаходиться в [ADDRESS] заповів у власність сину [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Ольшевського В.С. від 09.12.2020 року, 23.10.2015 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] (а.с.12). Відповіддю приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Ольшевського В.С. на заяву щодо роз`яснення порядку оформлення спадщини позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] та машиномісце за № [NUMBER] , ярус 3, яке знаходиться в місті Києві, пр-т. Перемоги 131 за відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.50). Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2005 року між Службою Базпеки України (далі -замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» (далі - пайовик) укладено договір №19/3-32-ж17 пайової участі у будівництві житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземними автостоянками по [ADDRESS] (а.с.177-181). Так, пунктом 2.3.4. договору № 19/3-32-ж17 від 10.02.2005 року встановлено, що пайовик отримує у власність 78% від загальної площі житла. Згідно п. 3.4. договору № 19/3-32-ж17 від 10.02.2005 року джерело капітальних вкладень визначається пайовиком на власний розсуд у відповідності з чинним законодавством України і може включати в себе власні та залучені кошти, інвестиції. Протоколом №1 від 18.03.2005 року розподілу загальної житлової, нежитлової площі та автомісць у паркінгу у житлових будинках по [ADDRESS] (будинки 1,2,3) передбачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» отрмує у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.182-183). Судом встановлено, що 28.08.2006 року укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва №131/3-60 ФК між Дочірнім підприємством «Фінансова компанія «Інтербудінвест» (далі - управитель) та [PERSON] (далі - довіритель), забудовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» (а.с.15-20). Відповідно до п.1.1. договору, довіритель на підставі повного визнання ним правил фонду фінансування будівництва виду А, управителем за яким є ДП «ФК «Інтербудінвест», а забудовником - ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудівест», дає згоду на участь у фонді фінансування будівництва, бере на себе зобов`язання виконувати правила ФФБ та передає управителю грошові кошти в довірчу власність з метою отримання у власніть об`єкту інвестування. Згідно пп. 1.5.1., 1.5.2, 1.5.3.,1 .5.4., 1.5.7.,1.5.8. договору, видом об`єкту інвестування є квартира [ADDRESS] , загальною площею 118,18 кв.м. та житловою площею 71, 94 кв.м. Відповідно до п.2.2. договору, довіритель, протягом 3 банківських днів з моменту підписання цього договору вносить в національній валюті України у безготівковій формі на розрахунковий рахунок [NUMBER] , відкритий в ВАТ АБ «Укргазбанк» м. Київ, МФО 320478 код ЄДРПОУ 34349882 кошти в сумі 850 896, 00 грн., що відповідає 100% вартості вимірних одиниць обраного ним об`єкта інвестування. [PERSON] сплатив кошти в повному обсязі в сумі 850 896, 00 грн., отримувачем яких є ДП «ФК «Інтербудіневст», що підтверджується квитанцією №25671 від 30.08.2006 року (а.с.22). 30.08.2006 року між ДП «ФК «Інтербудінвест» та [PERSON] укладено договір уступки майнових прав, за умовами якого відповідно до п. 1 управитель уступає належні йому майнові права на нерухоме майно (квартира), яке є об`єктом будівництва за договором № 131/2-60 ФК про участь у фонді фінансування будівництва від 28.08.2006 року, укладеним між сторонами. Згідно п.2 договору уступки майнових прав управитель зобов`язаний передати у довірчу власність об`єкт інвестування (квартира) за адросею: [ADDRESS] (а.с.27). Відповідно до п.3 договору уступки майнових прав, цей договір укладається за умови якщо довіритель повністю профінансував закріплений за ним об`єкт інвестування. Згідно п.4 договору уступки майнових прав довіритель за цим договором набуває прав на нерухоме майно, визначене п. 1.5 договору №131/3-60 ФК про участь у фонді фінансування будівництва від 28.08.2006 року. Відповідно до п. 2.8 договору від 28.08.2006 року про участь у фонді фінансування будівництва №131/3-60 ФК, довірителю, для отримання у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування, необхідно здійснити остаточні розрахунки з управителем за наданими забудовником даними підприємства бюро технічної інвентаризації на таких умовах: - у випадку якщо фактична загальна площа об`єкта нерухомості виявиться більшою, ніж проектна площа, яку зазначено в п. 1.5.7 договору, довіритель ФФБ здійснює доплату на вказаний у письмовій заяві розрахунковий рахунок; - у разі якщо фактична площа виявиться меншою за проектну управитель повертає довірителю протягом 30 календарних днів вартість різниці площі на вказаний ним у письмовій заяві разрахунковий рахунок; - остаточні розрахунки за даними БТІ здійснюються за поточними цінами, що діють на день укладання додаткової угоди. Відповідно до технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , в якому вказано характеристику, квадратуру та всі параметри об`єкту нерухомості, він побудований у 2007 році, має загальну площу квартири 119, 3 кв.м.(а.с.37-39). Згідно акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта затвердженого розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державною адміністрацією від 30.03.2007 року № 593 та зареєстрованого Управлінням державно архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 13.04.2007 року № 149 житловий будинок по [ADDRESS] ) без вбудованих приміщень з творчими майстернями на 25 поверсі прийнято в експлуатацію (а.с. 40-43). Судом встановлено, 30.08.2007 року укладено додаткову угоду №1 до договору №131/3-60 ФК про участь у фонді фінансування будівництва від 28.08.2006 року між ДП «ФК «Інтербудінвест» та [PERSON] (а.с.25). Відповідно до п.1 додаткової угоди, за даними проведених обмірів Київського міського бюро технічної івентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (БТІ), загальна площа квартири, яка була 118.18 кв.м., збільшилась на 1.12 кв.м. і дорівнює 119.3 кв.м. Вартість добавленої площі становить 9 184, 00 грн. та загальна вартість об`єкта нерухомості становить 860 080, 00 грн. ( п.п.2,3 додаткової угоди) За умовами п. 2.10 договору від 28.08.2006 року про участь у фонді фінансування будівництва №131/3-60 ФК довіритель ФФБ протягом 10 календарних днів після отримання письмового повідомлення управителя про введення об`єкта будівництва в експлуатацію здійснює остаточні розрахунки за даними БТІ та отримує в управителя ФФБ довідку, що підтверджує право довірителя ФФБ на отримання у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування, в обмін на свідоцтво про участь у ФФБ. Згідно п. 2.11 договору від 28.08.2006 року про участь у фонді фінансування будівництва №131/3-60 ФК отриману від управителя довідку довіритель ФФБ протягом 3х робочих днів, надає забудовнику для подальшого оформлення права власності на закріплений за ним об`єкт інвестування. Довіритель повинен отримати у забудовника оглядовий оредр на квартиру та протягом 10 календарних днів підписати акт прийому-передачі відповідної квартири для подальшого оформлення прововстановолюючих документів. В подальшому [PERSON] передано за актом прийому-передачі від 19.11.2007 року 3х кімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 119.3 кв.м. Крім того, відповідно до свідоцтва від 30.08.2006 року до договору №131-105 ФК про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 28.08.2006 року [PERSON] вніс кошти в сумі 75 000 грн за об`єкт інвестування- машиномісце № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] (а.с.29). Внесена сума за об`єкт інвестування вищевказаного машиномісця також підтверджується квитанцією №25669 від 30.08.2006 року (а.с.30). Однак [PERSON] за час життя не було проведено державну реєстрацію права власності на вищевказане майно. Разом з тим, 20.09.2012 року між позивачем за зустрічним позовом ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» ( далі- поручитель), ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» (далі - боржник), Службою безпеки України (далі - кредитор-1) та Службою зовнішньої розвідки України (далі - кредитор-2) укладено договір поруки, згідно п. 1 якого ТОВ «ІБФ «АВМ» поручається перед кредиторами за виконання ТОВ «БІК «Інтербудінвест» зобов`язань, що виникли з договору № 19/3-32-ж17 від 10.02.2005 року пайової участі у будівництві житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземними автостоянками по [ADDRESS] з усіма додатковими угодами та додатками до нього (а.с.188-189). Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду міста Києва від 16.04.2014 року, у справі № 759/12257/13, забудовника - ТОВ «Будівельно-інвестиційна коспанія «Інтербудінвест» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.184-187). Пунктом 4.3. договору поруки від 20.09.2012 передбачено, що у разі ліквідації або банкрутства боржника його права і обов`язки за основним договором, які забезпечені даною порукою, переходять до поручителя. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статті 1223 ЦК України право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цьго Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відовідно до ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до пункту 4.14, 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 ( в редакції, яка діяла на момент звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 глави 7 розділу І цього порядку, та перевірки відсутності заборни або арешту цього майна. Відповідно до пункту 4.18 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворено нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, встановивши, що позивач у встановлений законом строк, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріуса за оформленням спадкових прав після смерті [PERSON] , але йому обґрунтовано було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, суд вважає за можливе задовольнити вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , оскільки [PERSON] 100% профінансовано будівництво данної квартири. Зустрічний позов є безпідставним, недоведеним, тому задоволенню не підлягає, оскільки на момент укладення договору поруки від 20.09.2012 року між позивачем за зустрічним позовом ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Службою безпеки України та Службою зовнішньої розвідки України, покійним [PERSON] було в повному обсязі виконано умови договору № 131/3-60 ФК про участь у фонді фінансування будівництва від 28.08.2006 року, сплачено кошти в розмірі 860 080, 00 грн., а також отримано акт прийому-передачі квартири від 19.11.2007 року, що свідчить про набуття права власності на спірну квартиру. Щодо вимог позивача за основним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно на машиномісце № [NUMBER] на 3 ярусі по [ADDRESS] , загальною площею 15.3 кв.м., суд приходить до наступних висновків. Відповідно до позитивного висновку проекту будівництва житлових будинків на [ADDRESS] від 14.01.2008 року, паркінг був запланований в останню 7-му чергу (а.с.84). В судовому засіданні встановлено, станом на початок 2021 року забудовником ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» не було завершено будівництво об`єкту інвестування, а саме: будинку (секція №1), паркінгу та офісного центру та не введено вказані об`єкти в експлуатацію. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обятежень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відовідно до статті 18 Закону України «Про основи містобудування» реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівельні об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Однак, позивачем за основним позовом не надано доказів уведення об`єкта нерухомого майна машиномісця [NUMBER] на 3 ярусі по [ADDRESS] в експлуатацію у встановленому законом порядку . Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. У зв`язку із викладеним, суд вважає, що позовна заява позивача за основним позовом в частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно на машиномісце № [NUMBER] на 3 ярусі по [ADDRESS] , загальною площею 15.3 кв.м., не підлягає задоволенню. Щодо клопотання відповідача за основним позовом про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутись до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні, а тому, суд відмовляє у задоволені клопотання відповідача про застосування строку позовної давності. Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного суду від 30.09.2020 року у справі №543/994/17. Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення судових витрат з відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:2) у разі відмови у позові - на позивача. Оскільки, у задоволенні позовних вимог позивача за зустрічним позовом відмовлено в повному обсязі, суд дійшов висновку, що судові витрати слід віднести за рахунок позивача за зустрічним позовом.

Outcome: partial