Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки земельної ділянки, згідно якої позивач просить суд визначити розмір належної [PERSON] частки на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:024:0167, площею 0, 0530 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , - 35/100 частки, що відповідає плоші 0, 0186 га. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.05.2020 у справі №569/23406/19 визнано право спільної сумісної власності за [PERSON] (замість [PERSON] ) у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,0530 га в [ADDRESS] для будівництва обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5610100000:01:024:0167. 08 квітня 2021 року вказане рішення зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що будинок [ADDRESS] є будинком садибного типу, який згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, за кодом 1110 відноситься до спарених або зблокованих будинків із квартирами, що мають свої власні входи з вулиці. 13 грудня 2007 року власникам квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] був виданий державний акт на праві власності на земельну ділянку серії ЯЕ №216735, площею 0,0530 га (цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування частини житлового будинку господарських будівель та споруд); кадастровий номер земельної ділянкі 5610100000:01:024:0167. Тобто, вказана земельна ділянка не являється прибудинковою територією. Згідно вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку співвласниками цієї земельної ділянки є: [PERSON] , кв. № 6, [PERSON] , кв. [ADDRESS] , [PERSON] , кв. [ADDRESS] , [PERSON] , кв. 5, та [PERSON] (на даний час [PERSON] ), кв. [ADDRESS] . Стверджує, що на сьогоднішній день між співвласниками цієї земельної ділянки виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цієї земельної ділянки та згоди щодо визначення розміру її часток між ними не досягнуто. Ухвалою суду від 27.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 22.09.2021 представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги повністю не визнає, оскільки, серед іншого, у наданому позивачем висновку експертизи розмір частки визначається станом на 13.12.2007, що є неможливим, тому що відбулися зміни конструкції будинку, з`явилися нові споруди та інше. Також вказує, що довідкою Управління ЖКГ Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12.03.2021 №180-12 підтверджено, що будинок [ADDRESS] має 6 квартир і є багатоквартирним. Згідно з вимогами ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, спірна земельна ділянка не підлягає поділу, оскільки будинок є багатоквартирним, а земельна ділянка - прибудинковою територією. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 01.03.2022 витребувано від ЦНАП Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області матеріали реєстраційної справи, щодо реєстрації права спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5610100000:01:024:0167, площею 0, 053 га, за адресою м.Рівне, Рівненської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2337059556101, номер запису про право власності/довірчої власності: 41497874. Крім того, ухвалою суду від 01.03.2022 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 05.08.2022 від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшла заява, у якій повідомляється, що державним реєстратором було протиправно зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5610100000:01:024:0167, оскільки із заявою про державну реєстрацію прав вони не зверталися та заяву не підписували. Вважають [PERSON] неналежним позивачем, тому що реєстрацію проведено з порушенням діючого законодавства. У судове засідання 05.08.2022 позивач не з`явився, натомість від останнього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] у судовому засіданні 05.08.2022 заперечили щодо задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.05.2020 у справі №569/23406/19 визнано право спільної сумісної власності за [PERSON] (замість [PERSON] ) у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,0530 га в [ADDRESS] для будівництва обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5610100000:01:024:0167. 08 квітня 2021 року вказане рішення було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 13 грудня 2007 року власникам квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] був виданий державний акт на праві власності на земельну ділянку серії ЯЕ №216735, площею 0,0530 га (цільове призначенні земельної ділянки: для будівництва та обслуговування частини житлового будинку господарських будівель та споруд); кадастровий номер земельної ділянки 5610100000:01:024:0167. Згідно вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку співвласниками цієї земельної ділянки є: [PERSON] , кв. № 6, [PERSON] , кв. [ADDRESS] , [PERSON] , кв. [ADDRESS] , [PERSON] , кв. 5, та [PERSON] (на даний час [PERSON] ), кв. [ADDRESS] . Як стверджується довідкою Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12.03.2021 №180-12, згідно наявної в управлінні інформації: у житловому будинку [ADDRESS] обліковується 6 квартир; житловий будинок [ADDRESS] є багатоквартирним. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №191121/1/1 від 31.08.2020, підготовленого на замовлення позивача, експерту було поставлено питання: - Які частки у власності на земельну ділянку кадастровий номер 5610100000:01:024:0167 площею 0,0530 га відповідають власникам квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] станом на час приватизації земельної ділянки 13.12.2007? За результатами проведеної експертизи, експертом надано наступну відповідь: - Увласності на земельну ділянку, кадастровий номер 5610100000:01:024:0167, площею 0,0530 га, станом на час приватизації земельної ділянки 13.12.2007 власникам квартир відповідають наступні частки: власник квартири [ADDRESS] - 35/100 частка, що відповідає площі 0, 0186 га; власник квартири [ADDRESS] частка, що відповідає площі 0, 0265 га; власник квартири [ADDRESS] частка, що відповідає площі 0, 0080 га. Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Як передбачено ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник згідно з ч.1 ст.319ЦК України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Суд вважає доводи відповідачів про те, що державним реєстратором було протиправно зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5610100000:01:024:0167, оскільки із заявою про державну реєстрацію прав вони не зверталися та заяву не підписували, та що [PERSON] є неналежним позивачем, необґрунтованими з огляду на таке. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що держава гарантує об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Суд звертає увагу, що відомості про право спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5610100000:01:024:0167, площею 0, 053 га, за адресою м.Рівне, Рівненської області, які внесені до Державного реєстру прав, не скасовані у порядку, передбаченому цим Законом, а відтак можуть бути використані у спорі з третьою особою. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно ст. 369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частиною другою статті 42 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Згідно з підпунктом г частини 2, частини 3 ст. 89 ЗК України передбачено, що у спільній сумісній власності перебувають зокрема земельні ділянки співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Згідно з підпунктом 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з ч. 3 ст. 42 ЗК України, порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками Отже, земельна ділянка належить співвласникам житлового будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом з загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його користування. Нормами земельного законодавства та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не передбачена можливість передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки (на якій розташований багатоквартирний жилий будинок» або її частини. Твердження позивача про те, що будинок [ADDRESS] є будинком садибного типу, який згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, за кодом 1110 (будинки одноквартирні) відноситься до спарених або зблокованих будинків із квартирами, що мають свої власні входи з вулиці, не заслуговують на увагу, оскільки як стверджується довідкою Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12.03.2021 №180-12, спірний будинок є багатоквартирним та у ньому обліковується 6 квартир. Щодо поданого позивачем висновку судової будівельно-технічної експертизи №191121/1/1 від 31.08.2020 необхідно зазначити, що згідно наданої позивачем до позовної заяви копії декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої в Інспекції ДАБК у Рівненській області 24.04.2012, власником квартири [ADDRESS] - [PERSON] було проведено реконструкцію квартири з добудовою на [ADDRESS] . В описовій частині вказаного висновку зазначається, що об`єкт експертизи станом на час огляду зазнав добудов та перепланувань. Всі зміни, що відбулися після 13.12.2007 відповідно до поставленого питання в експертизі не враховуються. Таким чином суд вважає підготовлений на замовлення позивача висновок судового експерта судової будівельно-технічної експертизи №191121/1/1 від 31.08.2020 є неналежним та недопустимим доказом, з огляду на те, що розмір часток власників квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] визначався експертом станом на час приватизації земельної ділянки - 13.12.2007, тобто без врахування добудов та перепланувань, зокрема, проведеної власником квартири [ADDRESS] - [PERSON] реконструкції квартири з добудовою. За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки земельної ділянки. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed