Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

16 березня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] , призначення її опікуном малолітньої дитини, та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач [PERSON] є її дочкою, яка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що відомості про батька дитини в актовому записі про народження записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Вказала, що [PERSON] з народження проживає разом із нею (позивачем) та зареєстрований за адресою її проживання. Відповідач також зареєстрована за адресою її проживання, однак протягом тривалого часу за адресою реєстрації не проживає, не цікавився розвитком свого сина та не бере участі у вихованні дитини. Зазначила, що онук проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач стосунків із онуком не підтримує, самоусунулась від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини, не піклується про її духовний, культурний розвиток та навчання, не забезпечує дитину матеріально. Ухвалою суду від 01 квітня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 26 квітня 2022 року закрито підготовче провадженні у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову, позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , та стягнення аліментів на користь [PERSON] на малолітнього [PERSON] . Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала до суду висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , встановлення опіки та призначення опікуном малолітнього [PERSON] позивача [PERSON] . Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. [INFO] народився [PERSON] (актовий запис №271 від 06 березня 2012 року), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 06 березня 2012 року, в якому зазначено в графі «мати» [PERSON] , в графі «батько» [PERSON] (а.с.6). Відомості про батька [PERSON] , в актовому записі про народження дитини [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00032512130 від 10 вересня 2021 року (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження виданого повторно [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьками в свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради позивач [PERSON] , малолітній [PERSON] , та відповідач [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно характеристики КЗШ І-ІІІ ст. №124 КМР, [PERSON] навчається в даному закладі з 01 вересня 2018 року, має позитивну характеристику. Зазначено, що бабуся слідкує за дотриманням розпорядку дня дитини, контролює і допомагає виконувати домашні завдання. Мати [PERSON] не бере участі у вихованні сина, всі обов`язки переклала на свою матір [PERSON] . Бабуся [PERSON] приділяє належну увагу вихованню, навчанню та розвитку дитини. Прислухається до методичних порад вчителя, щодо підвищення рівня навчальних досягнень та корекції поведінки дитини (а.с.12). Відповідно до висновку виконкому Покровської районної в місті ради, затвердженого рішенням виконкому районної в місті ради 18.05.2022 за №149, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 33-35). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень викладених у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. При цьому, ухилення від виховання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження невиконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щодо відсутності участі у вихованні дитини, ненадання матеріальної допомоги, що не заперечувалось відповідачем та підтверджується її заявою про визнання позовних вимог, а тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] , оскільки цього вимагають насамперед інтереси дитини. Відповідно до ч. 3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Так, відповідно до висновку служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради за №1243 від 01 серпня 2022 року, зазначено, що [PERSON] за станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна, остання обізнана з правовими наслідками встановлення опіки, бажає оформити опіку над малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , і відповідно до остаточного висновку встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.56). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначення опікуном останнього [PERSON] . Також, відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16 березня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь опікуна дитини [PERSON] . У відповідності до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 50 відсотків, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved