Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

Представник позивача 13.01.2022 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 3 887,24 грн. та судових витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Як зазначає позивач, за результатами аналізу оплати за спожиту електроенергію з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості, внаслідок чого заборгованість станом на 01.12.2021 року за спожиту електричну енергію становить 3000,30 грн., індекс інфляції та 3% річних складають 886,94 грн. Ухвалою суду від 08.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. У судове засідання представник позивача з`явилась. В той же час на адресу суду надійшла заява від представника позивача про зменшення розміру позовних вимог з наступних підстав, а саме: 28.01.2022 на банківський рахунок позивача від [PERSON] (відповідача) надійшли кошти у розмірі 3 000,30 грн. в рахунок погашення боргу за спожиту електричну енергію. Враховуючи викладене Представник позивач просить зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, решта вимог залишається без змін. Відповідач у судове засідання з`явилась, та пояснила, що з заборгованістю вона згодна, дізналась про заборгованість в грудні місяці. Борг за спожиту електричну енергію у розмірі 3 000,30 грн. вона сплатила, 3% річних у розмірі 262, 88 грн. та інфляційної складової боргу у розмірі 624,06 грн., відповідач доплатить, а виплати по сплаті судового сбору у розмірі 2 270,00 грн. вона сплатити не зможе. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Позивачем надавались послуги на будинок, в якому проживає відповідач. Доказів протилежного відповідачем надано не було, як і не було надано доказів фактичного не отримання послуг або не проживання відповідачки у квартирі. Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «Київенерго». Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Однак, обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у Споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачає, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Судом встановлено, що відповідач користується послугами, проте належним чином не здійснює оплату за спожиту електричну енергію, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого за період з 01.12.2018 року по 01.11.2021 р. виникла заборгованість в розмірі 3 000,30 грн. (а.с. 2-4). Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинна була здійснювати оплату таких послуг на рахунок ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», однак вчасно та регулярно платежі не сплачував, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, строки сплати яких відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає стягненню з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Таким чином, оскільки позивач під час розгляду справи погасив заборгованість за спожиту електричну енергію з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляції та 3% річних за період з 01.12.2018 року по 01.11.2021 року в розмірі 886,94 грн. При цьому суд вважає безпідставними твердження позивача, про те, що вона як тільки дізналась про існуючу заборгованість - відразу її оплатила, а тому не повинна нести по справі судові витрати, оскільки як вбачається із корінця попередження про припинення постачання електричної енергії (а.с. 16) -про відключення від постачання електричної енергії та суму існуючої заборгованості відповідач повідомлена 11.06.2018 року. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved