Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Представник позивача звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович про повернення стягненого за виконавчим написом. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що позивач є споживачем банківських послуг за Кредитним договором № 3668/1057 CLBPS від 01.12.2012, який укладено між первісним кредитором ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20180724-1/2 від 24.07.2018, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20160524-Г від 24.05.2016 року за Кредитним договором № 3668/1057 CLBPS від 01.12.2012 року. 14.11.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис № 12168, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у розмірі 27053,01 гривень. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В. 21.04.2020 було відкрито виконавче провадження № 61874647. В рамках ВП № 61874647 від 21.04.2020 із заробітної плати [PERSON] на користь ТОВ «ФК Управління Активами» було стягнуто та перераховано борг загальною сумою 24164,47 грн., що підтверджується довідкою № 162 від 30.04.2021 відділу освіти виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Згідно повідомлення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 27.04.2021 № 28219, на примусовому виконанні у нього перебувало ВП № 61874647 з примусового виконання виконавчого напису№ 12168 від 14.11.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. У ході виконавчого провадження на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли такі суми: 600,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій; 2494,02 грн. - основна винагорода приватного виконавця. Представник позивача зазначає, що на рахунок стягувача ТОВ «ФК Управління Активами» перерахована загальна сума у розмірі 21422,23 грн. 17.03.2021 Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області було винесено рішення по справі № 396/9/21, що набрало законної сили 28.04.2021, яким було задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, зареєстрований в реєстрі під №12168 від 14.11.2019 року, про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 27053,01 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Таким чином, у [PERSON] виникло право на повернення стягнутих коштів. Тому, позивач звертається до суду з позовом у порядку ст. 1212 ЦК України. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «ФК Управління Активами» суми у розмірі 21422,23 грн. було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням був визнаний таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. У зв`язку з чим, представник позивача просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (ЄДРПОУ 35017877, 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул. Стельмаха, б.9а, оф.203) на користь [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] ; зареєстрована: [ADDRESS] , стягнуті за виконавчим написом № 12168 від 14.11.2019, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. грошові кошти в розмірі 21422,23 грн. (двадцять одна тисяча чотириста двадцять дві) грн. 23 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень. 23.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо повернення стягнутого за виконавчим написом. Вказує, що кошти, стягнуті в рамках виконавчого провадження, неможливо вважати безпідставно набутими. Підставою виникнення прав та обов`язків сторін, у даному випадку, щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] є укладений між останньою та ПАТ "Платинум банк" кредитний договір № 3668/1057CLBPS від 01.12.2012, який в свою чергу встановлює заборгованість (чи її відсутність) та на якому відповідно був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Питання щодо чинності (дійсності) вказаного договору, в тому числі в судовому порядку, не вирішувалось. Представник відповідача зазначає, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Представник відповідача зазначає, що такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2019 по справі № 522/5771/16-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року по справі № 308/13503/16-ц. Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить повернути, стягнуті в рамках виконавчого провадження як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому випадку не відбулося. 28.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача вказує, що 17.03.2021 Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області було винесено рішення по справі № 396/9/21, яке набрало законної сили 28.04.2021, яким було задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, зареєстрований в реєстрі під №12168 від 14.11.2019, про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 27053,01 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». В ході примусового виконання виконавчого напису № 12168 від 14.11.2019 з позивачки було стягнуто кошти, які поступили на рахунок стягувача ТОВ «ФК Управління Активами» у розмірі 21422,23 грн. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «ФК управління активами» суми у розмірі 21422,23 грн. було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням був визнаний таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем відпала. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі. У судове засідання, призначене на 31.08.2022 позивач та її представник не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у її відсутність та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання, призначене на 31.08.2022 представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в відзиві просить розглядати справу за його відсутності. У судове засідання, призначене на 31.08.2022 третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до копії рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17.03.2021 по справі № 396/9/21, задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, зареєстрований в реєстрі під №12168 від 14.11.2019 року, про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 27053,01 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», ЄДРПОУ 35017877 на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. Повернуто [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, шляхом зобов`язання Управління державної казначейської служби України у Новоукраїнському районі Кіровоградської області повернути сплачений судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., внесений [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , при подачі її позову, відповідно до квитанції №1009801427 від 28.12.2020 року. Із копії відповіді приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О. В. вбачається, що на примусовому виконанні у нього перебувало виконавче провадження № 61874647 з примусового виконання виконавчого напису № 12168, вчиненого 14.11.2019 приватним нотаріусом. На депозитний рахунок приватного виконавця надійшли такі суми: 600, 00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій, 2494, 02 грн. - основна винагорода приватного виконавця. На рахунок стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перерахована загальна сума у розмірі 21422 грн. 23 коп. Відповідно до копії довідки Відділу освіти виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 162 від 30.04.2021, згідно виконавчого напису № 12168 від 14.11.2019 [PERSON] ( [NUMBER] ), заступнику директора з навчально-виховної роботи Новоукраїнського навчально-виховного комплексу № 8 «Ліцей-заклад дошкільної освіти», були зроблені відрахування із заробітної плати в сумі 24164,47 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів) (постанова Верховного Суду від 08 вересня 2021 року по справі № справа № 201/6498/20). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Таким чином, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 21 422 (двадцять одна тисяча чотириста двадцять дві) грн. 23 коп., що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Суд не враховує посилання представника відповідача на те, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду (постанова Верховного Суду від 08 вересня 2021 року по справі № справа № 201/6498/20). Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, виходячи із ціни позову та норм Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, суд зазначає, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Стаття 137 ЦПК України детально описує порядок відшкодування та визначення вказаних витрат, зокрема: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша); - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга); - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя); - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта); - у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята); - обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста). Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги (витягу) від 01 вересня 2021 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Єльніковою Н. О., ордер про надання правничої допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, У відповідності до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, 23 січня 2022 року до суду надійшло клопотання ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» клопотання про зменшення судових витрат, оскільки дана справа не є складною, відноситься до категорії малозначних і доводи, наведені в позовній заяві, ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Тому гонорар адвоката в розмірі 5 000 грн. не відповідає критеріям співмірності (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Крім того, вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспіврозмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковим цінам на адвокатські послуг в аналогічних справах. Представник відповідача звертає увагу суду на поведінку відповідача у даній справі, яка була направлена на врегулювання спору в мировому порядку, зокрема надання позивачу можливості закрити заборгованість за кредитним договором частково та у визнанні позовних вимог позивача. У зв`язку з чим, просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 5 000 (п`яти тисяч) грн. до 1 907 (однієї тисячі дев`ятсот сім) грн. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Договором про надання правничої допомоги від 01 вересня 2021 року, укладеним між [PERSON] та адвокатом Єльніковою Н. О., встановлено, що сторони обумовили вартість послуг адвоката з надання правничої допомоги в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) гривень. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Враховуючи складність справи, значення справи для сторони, кількість судових засідань, присутність на них адвоката позивача, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на часткове відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути із відповідача ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved