Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі\~13\~414,58\~грн.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилався\~на те,\~що відповідач\~зареєстрований та\~проживає у\~квартирі [ADDRESS] . Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої\~водиза\~даною адресою,\~а відповідач\~отримує надані\~послуги. Внаслідок того, що відповідач не виконує свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з 01.10.2016 по 01.09.2021 у розмірі 13\~414,58 грн, що просять стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 2\~270,00 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник адвокат Студенцов О.О., належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить розписка від 27.07.2022, наявна в матеріалах справи на аркуші справи 45-а, про особисте отримання адвокатом Студенцовим О.О. судової повістки, однак останній до судового засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, 27.07.2022 надав письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 22.08.2022 від представника позивача надійшли заперечення на пояснення, в яких позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , відповідач їх отримував на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №\~3339_04-47 від 09.11.2021, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.10.2005 та по теперішній час (а.с. 11). Відповідач користується комунальними послугами, однак оплату не вносить. В результаті невиконання обов`язків у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.10.2016 по 01.09.2021 у розмірі 13\~414,58 грн. Факт не внесення відповідачем оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунком, наданим позивачем, що складений відповідно до вищезазначених Правил та Методики проведення нарахувань за особовим рахунком № [NUMBER] (а.с. 7-8). Відповідач, від імені якого діє адвокат Студенцов О.О., не погоджуючись з позовними вимогами надав суду пояснення, в яких зазначив, що борг за період з 01.10.2016 по 01.09.2021 у розмірі 13\~414,58 грн не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом строків давності. Разом з цим, представник відповідача зазначає, що з 1999 року будинок за адресою: [ADDRESS] , є непридатним для життя, а тому з 1999 року відповідач в ньому не проживає, у зв`язку з чим від нього і не надходили скарги на послуги, що надавались Концерном «Міські теплові мережі». Також представник відповідача звертає увагу суду, що близько 10 років в будинку взагалі не надаються послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, адже в ньому відсутня система централізованого опалення та будь-які стояки. На підставі цього відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У своїх запереченнях на вказані вище пояснення, представник позивача посилається на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню, на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин, що неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення Концерном «МТМ» до суду з цим позовом. А тому позивачем не пропущені строки для звернення до суду з відповідною заявою. Крім того, оплати, здійснені відповідачем у січні та квітні 2017 року переривають строки позовної давності. Також позивач зауважує, що відповідач на момент подачі позову до суду, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а тому він був користувачем послуг, що надавались Концерном «Міські теплові мережі». Доказів на підтвердження того факту, що будинок за вказаною вище адресою непридатний для життя, відповідачем не надано. Щодо нормативного обґрунтування, то суд зазначає наступне. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 ЖК України та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Щодо строків позовної давності, то суд зазначає наступне. Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк внесення щомісячних платежів визначений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (надалі Правила), не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З розрахунку, наданого Концерном «МТМ», встановлено, що за період заборгованості з 01.10.2016 по 01.09.2021 відповідачем здійснювались оплати в січні 2017 року в розмірі 170,22 грн при нарахуванні 918,37 грн та у квітні 2017 року в розмірі 188,80 грн при нарахуванні 0,00 грн (а.с.\~7). З урахуванням п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 31.08.2022. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач в рахунок погашення заборгованості вносив оплати в січні та квітні 2017 року. Строк позовної давності за вимогами спливає у квітні 2020 року, проте з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, строки позовної давності продовжено, а тому вимоги відповідача про застосування строків позовної давності підлягають частковому задоволенню лише за період з 01.10.2016 по лютий 2017 року включно. Разом з цим, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що стан будинку за адресою: [ADDRESS] з 1999 року за умовами був непридатний для життя, а відтак відповідач в ньому не проживав з 1999 року, оскільки в порушення статей 77-80 ЦПК України, до пояснень відповідачем не долучено жодних доказів на підтвердження зазначених тверджень. Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що відповідач, як споживач комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому позов Концерну «МТМ» про стягнення з відповідача заборгованості підлягає частковому задоволенню за період з 01.03.2017 по 01.09.2021 в розмірі 10\~661,51 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: partial