Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У січні 2022 року позивач, в інтересах малолітніх дітей, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 07.12.2019 близько 02:30 год. в результаті винних дій водія [PERSON] , який керував автомобілем марки LEXUS IS 300, реєстраційний номер [NUMBER] та рухався по пр. Богоявленському з боку вул. Кузнецької у напрямку вул.. Південної в м. Миколаєві, по вологій, освітленій міським електроосвітленням, асфальтній проїзній частині, допустив виїзд на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль марки DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та допустив зіткнення з ним. [PERSON] , який є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також пасажир вказаного автомобіля Санько від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці. 07.12.2019 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Вказані факти підтверджені обвинувальним актом, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12019150000000634. Станом на час звернення до суду із цим позовом в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальна справа №489/443/20 щодо розгляду вказаного обвинувального акта. Також зазначила, що оскільки цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки LEXUS IS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у відповідача згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вже зверталась до суду із позовом до страхової компанії із позовом про відшкодування, зокрема, моральної шкоди у відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у загальному розмірі такого страхового відшкодування (регламентної виплати) стосовно одного померлого, який становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами, що становило 50 076,00 грн. Посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування моральної шкоди не є співрозмірним із фактичним розміром моральної шкоди, заподіяної малолітнім дітям внаслідок смерті [PERSON] , просила стягнути на користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в інтересах яких вона діє, 500 000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю їх батька, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також 45 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.07.2022 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду на 08.08.2022 на 10:30 год. В судове засідання 08.08.2022 сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Направлена на адресу позивача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. При цьому, 04.07.2022 представник позивача [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Від відповідача повернулось зворотне повідомлення про отримання ним судової повістки 29.07.2022, проте відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, хоча підготовче судове засідання неодноразово відкладалось з метою дотримання його процесуальних прав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали цієї справи та справи № 489/2010/21 за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що 07.12.2019 близько 02:30 год. водій [PERSON] керував автомобілем марки LEXUS IS 300, реєстраційний номер [NUMBER] та рухався по пр. Богоявленському з боку вул. Кузнецької у напрямку вул. Південної в м. Миколаєві, по вологій, освітленій міським електроосвітленням, асфальтній проїзній частині, та допустив виїзд на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль марки DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та допустив зіткнення з ним. Внаслідок ДТП від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] 07.12.2021 загинув на місці, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Загиблий [PERSON] був колишнім чоловіком позивача та батьком їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.17,18). За фактом ДТП матеріали відносно [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12019150000000634 та складено обвинувальний акт, який передано до суду (а.с. 20-21, 22-28). Станом на час розгляду справи в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва (суддя Губницький Д.Г.) знаходиться кримінальна справа №489/443/20 щодо розгляду вказаного обвинувального акта відносно [PERSON] . Вирок у справі не ухвалено, останньою ухвалою від 03.08.2022 продовжено дію обов`язків [PERSON] у застосованому запобіжному заході у вигляді особистого зобов`язання до 03.10.2022. При огляді в судовому засіданні цивільної справи №489/2010/21, встановлено, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки LEXUS IS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом № АО6047140. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.09.2021 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Стягнуто з ПрАТ«Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 076,00 грн. (п`ятдесят тисяч сімдесят шість гривень 00 коп.) та страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, щомісячно по 2 086,50 грн. на кожну малолітню дитину, тобто з 07.12.2019, і до досягнення дітьми вісімнадцятирічного віку, а саме - на [PERSON] до 01.10.2027, та на [PERSON] до 02.12.2030, але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, встановленої договором страхування № АО6047140 в загальному розмірі 200 000,00 грн. В задоволенні решти вимог - відмовлено. Додатковим рішенням цього ж суду від 28.09.2021 стягнуто на користь позивача з страхової компанії витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02.12.2021 апеляційну скаргу страхової компанії на вказане рішення повернуто апелянту на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. У відповідності до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч.5 ст.1187 ЦК, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі №352/342/17 від 18.10.2019. У відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як вбачається з матеріалів дослідженої в судовому засіданні справи № 489/2010/21, позивачем вже було подано позов до страхової компанії з вказаних підстав, який в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що становило 50 076,00 грн. було задоволено. При цьому, суд враховує, що заявляючи позовні вимоги про відшкодування шкоди до страхової компанії, позивач обмежила їх вказаною в законі сумою, не обґрунтовуючи тяжкість завданої моральної шкоди малолітнім дітям смертю їх батька та її дійсний розмір, враховуючи тяжкість та глибину їх моральних страждань, розуміючи можливість подання цивільного позову до завдавача шкоди [PERSON] . Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди смертю загиблого батька [PERSON] (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої моральної шкоди малолітнім дітям: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , глибину, тривалість та характер моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, настання у зв`язку з цим негативних змін у їх житті, необхідність матеріальних затрат, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації життя малолітніх дітей. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Враховуючи вищевикладене, а також часткове відшкодування страховою компанією заподіяної малолітнім дітям моральної шкоди у розмірі 50 076,00 грн., суд вважає, що справедлива сума компенсації від спричиненої [PERSON] моральної шкоди повинна складати 300 000,00 грн.: по 150 000,00 грн. на кожну малолітню дитину, тому позов підлягає частковому задоволенню в цій частині. В позовній заяві позивач просить також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000,00 грн., однак одночасно позивачем подано заяву про продовження строків надання таких доказів, зазначено, що вони будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, тому суд при ухваленні цього заочного рішення питання про їх стягнення не вирішує. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 595,44 грн. пропорційно задоволеним вимогам (992,40 х 60%).

Outcome: partial