Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

08.06.2022\~року до\~Київського районного\~суду міста\~Одеси \~надійшла позовна\~заява [PERSON] \~до [PERSON] ,\~Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~група «Ю.БІ.АЙ-КООП»\~про відшкодування\~матеріальної шкоди\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~в якій\~позивач просить\~суд:\~стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ю.БІ.АЙ-КООП» на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 100667,49 грн., а з відповідача [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що \~ [PERSON] 04.12.2021 року о 10:00, за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, проспект Маршала Жукова, 99, на парковці ТЦ «Епіцентр», керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] , починаючи рух з паркувального місця, не врахував дорожньої обстановки, погодні умови\~дощ, не надав перевагу автомобілю «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по стоянці, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги\~п. 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого [PERSON] постановою Овідіопольського районного суду Одеської області було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, йому (позивачу) було завдано матеріальних збитків на суму 97667,49 грн., що підтверджується висновком експерта №08-22 експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 24.01.2022 року. Згідно з квитанцією №0.0.2411198983.1 від 11.01.2022, за складання зазначеного висновку, ним (позивачем) було сплачено 3 000 грн. Позивач стверджує, що після настання страхового випадку він (позивач) звернувся до відповідача Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~група «Ю.БІ.АЙ-КООП»,\~в якій\~винною особою\~у дорожньо-транспортній\~пригоді застраховано\~цивільно-правову\~відповідальність,\~як власника\~транспортного засобу,\~та повідомив про страховий випадок та максимально надав відомості про обставини настання страхового випадку, однак, страховою компанію не здійснено жодних дій з виплати страхового відшкодування, що стало підставою для його звернення до суду з цим позовом. Позивач також зазначив, що крім матеріальної шкоди, йому також спричинена і моральна шкода з боку відповідача [PERSON] , яка полягає у завданні йому (позивачу) негативних наслідків внаслідок ДТП, душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав внаслідок пошкодження свого майна, неможливість використання в інтересах сім`ї транспортного засобу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.06.2022 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, однак на електронну скриньку суду надійшла заява від його представника про підтримання заявлених вимог та розгляду справи за їх відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Статтею 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до статті 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Судом також враховується, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Також, у відповідності до ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.280, 281 ЦПК України, Київським районним судом міста Одеси без видалення до нарадчої кімнати була постановлена ухвала про розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 04.12.2021 року о 10:00, за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, проспект Маршала Жукова, 99, на парковці ТЦ «Епіцентр», керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] , починаючи рух з паркувального місця, не врахував дорожньої обстановки, погодні умови\~дощ, не надав перевагу автомобілю «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по стоянці, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги\~п. 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2022 року по справі №509/7080/21, яка набрала законної сили 04.02.2022 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП\~та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 496,20 грн. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~статті 129-1 Конституції України,\~суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними\~і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З огляду на викладене та відповідно до положення частини 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2022 року по справі №509/7080/21, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] \~ у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.12.2021 року, додатковому доказуванню не підлягає. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, у тому числі автомобіль марки «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності на момент дорожньо-транспортної пригоди належав позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до висновку експерта №08-22 експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 24.01.2022 року, виконаного судовим експертом Крутих Є.О., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 04.12.2021 року, становить 97667,49 грн. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі полісу №ЕР-202306624 від 24.12.2020 року, у відповідності до якого страхова сума відшкодування перед третіми особами за заподіяну матеріальну шкоду становить в сумі 130000,00 грн., франшиза становить в сумі 1000,00 грн. Судом також встановлено, що представник позивача [PERSON] [PERSON] 08.12.2021 року подав на електронну скриньку страховика відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 18.04.2022 року і 08.06.2022 року скерував заяву про виплату страхового відшкодування, разом з документами на підтвердження настання страхового випадку, на адреси місцезнаходження ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», якими є: м. Київ, вул. Бастіонна, 5/13; та м. Київ, пр. Перемоги, 41а, що підтверджується поштовими повідомлення, фіскальними чеками та описами вкладення у цінний лист наявними в матеріалах справи. Як вбачається, зазначені поштові повідомлення не отримуються ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та останнім не здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] , що не спростовано під час розгляду справи. Згідно з п.п. 8, 9 ч. 2\~ст. 16 ЦК України,\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1166 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За загальним принципом, відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята\~статті 9 Закону України «Про страхування»). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункту 3 частини першої\~статті 988 ЦК України). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV, тут і далі в редакції, чинній на момент ДТП)). Одночасно за положеннями\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20))». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018\~\~року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у\~статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень\~статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні». Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21). Приймаючи викладене, оскільки на час скоєння відповідачем [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.12.2021 року, цивільно-правова відповідальність як власника транспортного засобу перед третіми особами була застрахована в ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», позивач належним чином звернувся до останнього, як страховика, з повідомленням про дорожньо-транспортну пригода та надав заяву про виплату страхового відшкодування, з необхідними документами, за наслідком чого суд доходить до висновку, що у ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» виник обов`язок з виплати позивачеві страхового відшкодування в межах лімітів передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у відповідності до полісу №ЕР-202306624 від 24.12.2020 року. Суд зазначає, що розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика відповідно до\~статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20). При цьому пунктом 32.7 частини першої\~статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. У поданому до суду висновку експерта №08-22 від 24.01.2022 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 04.12.2021 року, в сумі 97667,49 грн., розраховано виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Також у висновку зазначено, що експертом враховувалось значення втрати товарної вартості транспортного засобу в коефіцієнті 0,0, що не впливає на висновки експерта. Разом з тим, відповідно до п. 36. 2\~ст. 36 Закону № 1961-ІV,\~якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Тобто, сума ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням податку на додану вартість має бути виплачена страховою компанією чи стягнута судом після надання документів про фактичне понесення таких витрат. У такому випадку необхідно з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ. Збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при ремонті автомобіля у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу у особи, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом. Правові позиції аналогічного змісту, викладені в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц, від 21 жовтня 2019 року у справі № 331/2414/16-ц, від 27.03.2019 року у справі № 619/2671/16. Згідно з п. 193.1 а)\~ст. 193 Податкового кодексу України,\~основна ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування та складає 20 відсотків. Як вбачається, до висновку експерта надано рахунок-фактуру ремонту автомобіля «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] , складений ФОП [PERSON] , відповідно до якого позивачеві було розраховано ремонт автомобіля в сумі 86145,55 грн., з зазначенням, що сума ПДВ складає 0,00 грн., який було сплачено позивачем, про міститься підпис та відбиток штемпелю про сплату рахунку. На підставі вищевикладене вбачається, що позивачем було здійснено фактичний ремонт належного йому на праві власності автомобіля, однак не надано доказів, що ФОП [PERSON] є платником ПДВ та такі витрати були понесені позивачем, тому підстав для стягнення шкоди з врахуванням ПДВ суд не вбачає. Також, відповідно до\~ст. 12 Закону № 1961-ІV,\~страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Враховуючи, що передбачений полісом № ЕР-202306624 від 24.12.2020 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., франшиза - 1000 грн., розмір збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 97667,49 грн., без зазначення інформації про неврахування ПДВ, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 96667,49 грн. (97667,49 1000,00 франшизи), без врахування податку на додану вартість. Одночасно суд не вбачає підстав для стягнення суми франшизи з відповідача [PERSON] , оскільки таких вимог позивачем не заявлено, а суд у відповідності до ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо вимог про компенсацію витрат позивача за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків судом відзначається наступне. Як встановлено судом позивачем було проведено за власним замовленням експертне авто-товарознавче дослідження транспортного засобу «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] , проведене судовим експертом Крутих Є.О. У відповідності до квитанції №0.0.2411198983.1 від 11.01.2022 року позивачем було сплачено судовому експерту Крутих Є.О. за проведення експертизи 3000,00 грн. Згідно зі\~ст. 34 Закону № 1961-ІV\~протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Тим самим,\~Законом\~чітко передбачено підстави, за яких потерпілому відшкодовуються витрати за проведення оцінки розміру завданого матеріального збитку, якщо страховик протягом 10-ти робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП не направив свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ-КООП» в межах термінів, визначених\~ст. 34 Закону № 1961-ІV, було проведено визначення розміру збитків, завданих потерпілому внаслідок ДТП. Також, у поданому висновку експерта №08-22 від 24.01.2022 року вбачається, що представник ПрАТ «СК «Ю.БІ.АЙ-КООП» не з`явився в день огляду експертом транспортного засобу. Приймаючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача стосовно наявності підстав для відшкодування страховиком понесених потерпілим [PERSON] витрат за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків в сумі 3000,00 грн. Окрім того, позивачем [PERSON] пред`явлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 15000 грн., які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України у п.3\~Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,\~\~заподіяних\~\~фізичній\~\~чи\~\~юридичній\~\~особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода\~\~може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних\~\~життєвих\~\~зв`язків\~\~через\~\~неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1ст. 1167\~ЦК України, моральна\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнавпозивач,\~\~характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України). При визначені розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу [PERSON] , суд враховує те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.12.2021 року за участю водія транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] , яким було допущено порушення\~ПДР\~України, був пошкоджений автомобіль «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] ,, який належить на праві власності позивачу, при цьому, позивач, не зі своєї вини ставши учасником ДТП, зазнав душевних переживань та емоційних хвилювань. Будь-яких додаткових доказів на підтвердження понесеної позивачем моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.12.2021 року, стороною позивача не надано, як і доказів, що внаслідок перенесених душевних хвилювань та страждань, у позивача виникли додаткові негативі наслідки. Враховуючи наведене, а також враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру,

Outcome: partial