Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

11 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельні ділянки після смерті своєї матері. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, право власності на які за спадкодавцем посвідчені Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 608307 від 17 березня 2006 року. В оформленні спадщини на землю нотаріус йому відмовив, оскільки державний акт було видано після смерті його матері [PERSON] . Покликаючись на те, що він не має можливості оформити право власності на землю в нотаріальній конторі, змушений звернутися до суду. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Згідно письмової заяви просить позов задовольнити, справу розглядати без його участі. До початку підготовчого судового засідання від представника відповідача надійшла заява про визнання позову (а.с.40). У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Зарічненської державної нотаріальної контори від 22 березня 2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері позивача [PERSON] на чотири земельні ділянки згідно державного акта серії ЯБ № 608307, оскільки цей акт видано 17 березня 2006 року, тобто після її смерті. На даний час Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачена. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач має право на спадщину за законом після смерті своєї матері, проте не має можливості отримати свідоцтва про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом у зв`язку з тим, що Державний акт на право власності на земельні ділянки було видано після смерті спадкодавця, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує з врахуванням ч. 3 ст. 13 ЦПК України залишивши їх за позивачем, як про це він просить у позовній заяві.

Outcome: approved