Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтуванні заявлених вимог посилалися на те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. [PERSON] має посвідку на постійне проживання на території України № [NUMBER] від 27.04.2022 року, при цьому виявляє бажання отримати громадянство України. Звернувшись до Амур-Нижньодніпровського районного відділу державної міграційної служби України в м.Дніпрі, [PERSON] отримала роз`яснення про те, що для набуття громадянства України їй необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання на території України її рідного брата [PERSON] , станом на 24.08.1991 року. Заявники зазначили, що із серпня 1987 року [PERSON] постійно проживав на території України та працював у м.Дніпропетровську. У період з 25.10.1987 року по 01.11.1996 року [PERSON] працював у 540 Військово-будівельному загоні (з 01.01.1993 - військова частина [NUMBER] ) м.Дніпропетровська на посаді головного бухгалтера, що підтверджується архівною довідкою №9526 від 04.02.2008 року, виданою галузевим державним архівом Міністерства оборони України та виписками з трудової книжки [PERSON] .. Крім цього, військовий квиток серії [NUMBER] [PERSON] містить відмітку про прийняття на облік 21.01.1991 року в Жовтневий райвійськоматом м.Дніпропетровська. [PERSON] проживав за місцем розташування військової частини, у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , однак не був зареєстрований за вказаною адресою. Оскільки заявниця [PERSON] має намір набути громадянство України, встановлення факту постійного проживання її рідного брата на території, яка стала територією України, має юридичне значення та породжує для неї юридичні наслідки, тому заявники просили суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Красногвардійськ Самаркандської області Республіки Узбекистан, станом на 24.08.1991 року в м.Дніпропетровську, на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». У судове засідання [PERSON] не з`явився, надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за його відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Амур-Нижньодніпровського районного відділу державної міграційної служби України у м.Дніпрі Стахова О.В. у судовому засіданні просила ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є між собою рідними братом та сестрою, що підтверджується свідоцтвами про народження від 19.05.1969 року, актовий запис №37 (а.с.9), та від 08.02.1964 року, актів запис №42 (а.с.11). Внаслідок укладення шлюбу 10.10.1991 року між [PERSON] та [PERSON] , заявнику присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 11.10.1991 року Булунгурським районним відділом ЗАГС Самарської області, атів запис №231 (а.с.10,16). [PERSON] видано посвідку на постійне проживання на території України № [NUMBER] від 27.04.2022 року (а.с.8). Для оформлення набуття громадянства України [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного відділу державної міграційної служби України в м.Дніпрі та отримала роз`яснення про те, що для набуття громадянства України, заявнику необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання на території України її рідного брата [PERSON] станом на 24.08.1991 рік (а.с.21). У період із 25.10.1989 року по 01.11.1996 року [PERSON] працював у 540 Військово-будівельному загоні (з 01.01.1993 року - військова частина [NUMBER] ) м.Дніпропетровськ, на посаді головного бухгалтера, що підтверджується архівною довідкою №9526 від 04.02.2008 року, виданою галузевим державним архівом Міністерства оборони України та виписками з трудової книжки [PERSON] (а.с. 13,20). Заявник [PERSON] зазначив, що він проживав за місцем розташування військової частини, де працював, у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , однак не був зареєстрований за вказаною адресою. Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] , [PERSON] був взятий на облік у Жовтневий райвійськомат м. Дніпропетровська 21.01.1991 року (а.с.19). Згідно з випискою із трудової книжки [PERSON] , 01.11.1996 року він був прийнятий на роботу у госпрозрахункове виробниче бюро на посаду бухгалтера, на підставі наказу №114-к від 01.11.1996 року (а.с.12). 04.01.2001 року [PERSON] Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області видано паспорт громадянина України, серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч.1 ст.315 ЦПК України та не є вичерпним (ч.2 ст.315 ЦПК України). Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Аналогічно згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про громадянство України" громадянство України набувається за територіальним походженням. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.8 Закону України "Про громадянство України" особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство. Відповідно до ст.9 Закону України "Про правонаступництво України" всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному громадянину України незалежно від національної належності та інших ознак відповідно до міжнародно-правових актів про права людини. Порядок збереження, набуття і втрати громадянства України регламентується Законом про громадянство України. З аналізу вищенаведеного вбачається, що однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", самого заявника або близького родича. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначається Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України №215 від 27.03.2001 (далі - Порядок). Згідно з п. 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у ході судового розгляду повністю знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Красногвардійськ Самаркандської області Республіки Узбекистан, станом на 24.08.1991 року в м.Дніпропетровську, на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», оскільки встановлення даного факту має для заявника [PERSON] юридичне значення, оскільки надає право набути громадянство України за територіальним походженням. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відтак судові витрати слід віднести на рахунок заявників.

Outcome: approved