Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

03.03.2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав та призначення її опікуном. В обґрунтування позову вказала, що відповідач являється чоловіком її рідної сестри [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 17.08.2017 року. Фактично з того часу відповідач мешкає окремо від своєї дитини, жодного з покладених законом обов`язків не виконує, нехтує вихованням дочки, не піклується про неї, не цікавиться здоров`ям, не приймає участі у її духовному розвитку, матеріальному утриманні, хоча має за станом здоров`я на це можливість Всі зароблені кошти витрачає на особисті потреби. На неодноразові звернення позивачки до відповідача про необхідність прийняття участі у виховані та утриманні дитини, відповідач не реагує. [INFO] матір дитини [PERSON] померла. З того ж часу дитина проживає із позивачем, яка повністю взяла на себе батьківські обов`язки по відношенню до неї. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за необхідне вирішити питання в судовому порядку про позбавлення відповідача батьківських прав та призначення її опікуном малолітньої [PERSON] .. Ухвалою судді від 29.04.2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідач без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України. Ухвалою суду від 27.05.2022 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено Службу у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, натомість від останнього надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому будучи присутніми у попередньому судовому засіданні сторона позивача вимоги позову підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повністю. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явилася, однак належним чином повідомлений про розгляд справи. Представник Служби у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив при прийнятті рішення врахувати висновок органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, судом встановлено, що дитина [PERSON] народилась [INFO] , її батьками являються [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Матір дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 07.02.2022 року Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Згідно посвідченої приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Михайленком О.В., зареєстрованої в реєстрі за №416 заяви батька дитини [PERSON] від 22.02.2022 року, останній дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та просить проводити розгляд справи за його відсутності. Як встановлено судом, малолітня [PERSON] з 08.05.2013 року зареєстрована та проживає із позивачем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , право приватної власності на 1/3 частки якої належить останній. Вказане підтверджується також актом від 11.02.2022 року, складеним жителями будинку [ADDRESS] , про те, що [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою в квартирі [ADDRESS] і проживає там разом з племінницею [PERSON] з 2013 року по сьогоднішній день. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою [ADDRESS] , затвердженого начальником Служби у справах дітей Хмельницької міської ради Дикою С. від 19.05.2022 року, малолітня [PERSON] проживає спільно з тіткою [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та дядьком [PERSON] у квартирі за вищевказаною адресою, де у дитини є окрема кімната з розкладним диваном, комодом, телевізором, шафою для одягу. У дівчинки є одяг, взуття, шкільне приладдя, дитячі книжки та іграшки. Згідно довідки, наданої Спеціалізованою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №7 м.. Хмельницького Хмельницької міської ради від 14.02.2022 року №159/01-45, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 3-В класі вищевказаної школи з 1 вересня 2019 року. За весь час навчання батько учениці, [PERSON] жодного разу не цікавився навчанням та справами доньки, не відвідував батьківські збори, не приводив доньку до школи і не забирав після уроків додому. Свідок [PERSON] судовому засіданні підтвердив, що позивач з народження займалась доглядом за [PERSON] та її вихованням, так як матір дитини хворіла. Батько дитини не приймає участі у вихованні з її народження. Аналогічні пояснення дала в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється сусідкою позивача. Так, свідок [PERSON] яка являється хресною матір`ю [PERSON] пояснила, що батько дитини не виконує свої обов`язки щодо участі у виховані дитини, не спілкується з нею та не виявляє такого бажання фактично з її народження. Також, в ході розгляду даного спору, судом заслухана дитина [PERSON] , яка підтвердила, що тривалий час не бачилась з батьком, останній не телефонує та не цікавиться її справами. При цьому, у неї склалися теплі стосунки із тіткою [PERSON] , яка піклується про неї та фактично замінила матір. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо він, вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на роз`яснення, які містяться в абз.2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори , як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] протягом тривалого часу не проживає спільно із малолітньою дочкою [PERSON] , 2013 р.н., будь-яким чином участі у її вихованні та розвитку не приймає, та не виявляв такого наміру в ході судового розгляду даного спору, фактично від народження дитина проживає окремо від батька зі своєю тіткою [PERSON] .. За час такого тривалого, спільного проживання позивач налагодила тісний зв`язок зі своєю племінницею, створила для нього належні житлово-побутові умови, дитина охоплена навчальним процесом. Також, на підтвердження вказаним обставинам, органом опіки та піклування виконавчого комітету Деражнянської міської ради був складений висновок від 17.06.2022 року за №02.02-08/747, яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки [PERSON] , 2013 року народження Також суд враховує, що відповідач в ході судового розгляду вимоги позову визнав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, про що свідчить його письмова заява. Враховуючи викладені вище обставини в сукупності, визначаючи найкращі інтереси дитини, якими є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , 2013 р.н.. При цьому, приймаючи до уваги поведінку відповідача, який протягом значного періоду часу жодним чином не проявляв інтересу до дитини та письмовими заявами підтвердив в ході судового розгляду відсутність у нього бажання піклуватися та приймати участь у її вихованні, суд не вбачає підстав для застосування до відповідача попередження щодо необхідності змінити ставлення до виховання дитини. Згідно статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно з правилами частин третьої та четвертої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою (піклування над неповнолітньою особою), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», з відповідними змінами та доповненнями, діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Згідно з положеннями пункту 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року за N34/166/131/88, опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей зокрема у випадках, коли батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ. У відповідності до частини першої статті 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Згідно частини четвертої статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Вирішуючи вимоги позову в частині призначення позивача опікуном малолітньої [PERSON] суд враховує наступні обставини. Так, [PERSON] згідно довідки Служби у справах дітей Хмельницької міської ради від 02.06.2022 року №С-01-31-16246-22 з 02.06.2022 року перебуває на обліку як кандидат в опікуни з можливістю влаштування [PERSON] , [INFO] . Позивач являється рідною тіткою дитини [PERSON] , проживає та опікується нею тривалий час. В позивача та дитини склалися теплі та гармонійні стосунки, що сприяє нормальному вихованню дитини та відповідає її найкращим інтересам. Позивач є працевлаштованою- являється орендарем робочого місця ТОВ Перукарні «Олесь», форма працевлаштування основна, займає посаду перукаря, та отримує заробітну плату, загальний розмір якої за період з листопада по грудень 2021 року склав 12500 грн., що підтверджується довідкою про доходи№3 від 24.02.2022 року, виданою ТОВ Перукарня «Олесь». Як уже зазначалося, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , частка власності на яку становить 1/3. Згідно висновку про стан здоров`я, наданого КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» від 22.02.2022 року за №133, [PERSON] є здоровою. За даними Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] станом на 19.02.2022 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Як вбачається судом із встановлених в ході розгляду справи обставин, таких які б перешкоджали [PERSON] бути опікуном судом не встановлено. Крім того, згідно подання виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 16.08.2022 року №2016/01-31 у разі прийняття судом рішення про позбавлення відповідача батьківських прав доцільним є призначення [PERSON] опікуном дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, установивши, що понад шість місяців відповідач [PERSON] не проживає разом зі своєю дитиною та без поважних причин не бере участі в її вихованні та утриманні, залишив дитину на виховання [PERSON] , з якою весь час проживає малолітня [PERSON] , а [PERSON] відповідає вимогам щодо кандидатів в опікуни, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині встановлення опіки позивача щодо малолітньої [PERSON] . В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на положення ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 % витрат по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн., інші 50%, які становлять 992,40 грн. слід повернути позивачу з Державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved