Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним розпорядження голови Кіровоградської районної державної адміністрації № 319-р від 23.06.2006 року в частині передачі у власність [PERSON] , [PERSON] по 1/2 частині земельної ділянки № [NUMBER] , загальною площею 6,46 га в порядку поділу земель ЗАСТ «Надія» на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, а також визнати недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25775137 від 02.11.2015 року, № 25822027 від 03.11.2015 та скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 3522581200:02:000:3282, 3522581200:02:000:3281. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 17.08.2000 [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 118, площею 6,46 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради. Після смерті [PERSON] вказану земельну ділянку успадкувала [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.11.2007 року. 30.03.2015 року земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 3522581200:02:000:0118. Після укладення договору міни власником вказаної земельної ділянки стала [PERSON] . В той же час згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.2002 року [PERSON] та [PERSON] успадкували право на земельну частку (пай) розміром 6,68 умовних кадастрових гектарів. На підставі розпорядження Кіровоградської РДА № 319-р від 23.06.2006 року [PERSON] і [PERSON] , як спадкоємцям та власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) передано у власність по 1/2 частині земельної ділянки № [NUMBER] загальною площею 6,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначеного розпорядження в Держаному земельному кадастрі зареєстровано дві земельні ділянки: площею 4,0922 га з кадастровим номером 3522581200:02:000:3282, та площею 2,3678 га з кадастровим номером 3522581200:02:000:3281, а в Державному реєстрі прав на нерухоме майно зареєстровані права власності [PERSON] і [PERSON] . На даний час на публічній кадастровій мапі в межах земельної ділянки 3522581200:02:000:0118 відображаються дві земельні ділянки 3522581200:02:000:3282, 3522581200:02:000:3281. Кіровоградська РДА розпорядилась земельною ділянкою № 118 без рішення власника та здійснила її поділ та передачу іншим особам без відповідних правових підстав, тому розпорядження № 319-р від 23.06.2006 прийнято поза межами її повноважень, є незаконним і порушує права позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відзивах на позові зазначили, що земельна ділянка № [NUMBER] передані їм зі складу невитребуваних земель, оскільки рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2006 року спадщину після [PERSON] визнано відумерлою, тому передання земельної ділянки № 118 відповідачам Великосеверинівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області здійснено в межах повноважень, наданих їй законом. Будучі власниками вказаної земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] здійснили її поділ, отримали державні акти на право приватної власності на землю, зареєстрували своє право власності на земельні ділянки 3522581200:02:000:3282, 3522581200:02:000:3281 та з 2008 року передали їх в оренду ФОП [PERSON] . Крім того, відповідачі зазначають, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 15.11.2007 року на підставі заяви [PERSON] , яка не є спадкоємцем першої черги, тому не зрозуміло, яким чином заведено спадкову справу після спливу встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Крім того, прийняття спадщини [PERSON] за заповітом після смерті [PERSON] підлягає сумніву, оскільки в рішенні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.03.2006 року зазначено, що згідно Витягів зі Спадкового реєстру, виданих Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою, спадщина не приймалась, земельним ділянкам надані статуси не витребуваних. Державну реєстрацію земельної ділянки позивача відповідачі вважають протиправною, оскільки відкриття поземельної книги по земельній ділянці позивача та її державна реєстрація відбулась 2015 року, незважаючи, що з 27.09.2006 року вже була сформована та зареєстрована земельна ділянка відповідачів. Крім того, позивачем не надано доказів порушення її прав, зважаючи на перебування її земельної ділянки в оренді до 2035 року на підставі відповідного договору від 2015 року. Зважаючи на недоведеність позовних вимог відповідачі просять відмовити в задоволенні позову повністю. В судовому засіданні представник позивача адвокат Назаренко Ю.В. позов підтримав в повному обсязі, пояснив, що у позивача на підставі договору міни виникло право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522581200:02:000:0118. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості, що перешкоджають позивачу в реалізації її прав користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою, дане порушення прав полягає у невизначеності відомостей стосовно власника земельної ділянки, внесених до Державного реєстру прав власності та Державного земельного кадастру, оскільки на земельній ділянці позивачки зареєстровано дві земельні ділянки, яка належать відповідачам. Порушення прав позивача спричинено прийняттям Кіровоградською РДА оскаржуваного розпорядження, незважаючи на те, що РДА не була власником цієї земельної ділянки, яка вибула з державної власності з 1999 року. Рішення суду від 05.04.2006 року не має значення для розгляду даної справи, оскільки воно стосується передання відумерлої спадщини у комунальну, а не у державну власність. За відсутності рішення Великосеверинівської сільської ради щодо земельної ділянки Кіровоградська РДА не могла нею розпоряджатись. Представник позивача вважає, що використаний спосіб захисту є належним та достатнім для поновлення порушених прав позивача. Представник відповідачів адвокат Язан Н.С. суду пояснила, що у 2002 році [PERSON] та мати [PERSON] [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували право на земельну частку (пай), фактично земельна ділянка не була сформована. В наступному із земель ЗАСТ «Надія» [PERSON] і [PERSON] виділено земельну ділянку № [NUMBER] по 1/2 частині кожній з них. До передання вказаної земельної ділянки їй було надано статус не витребуваної згідно рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2006 року про визнання спадщини відумерлої після [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник відповідача вважає, що зазначене рішення суду має значення для даної справи, оскільки встановлені в ній обставини є преюдиційними. Рішення в частині спадщини [PERSON] не оскаржувалось та набрало законної сили, тому не зрозуміло, яким чином після визнання спадщини відумерлою [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку № [NUMBER] та відчужила її [PERSON] . Крім того, представник відповідача зауважила, що позивачем не підтверджено факту того, що її земельна ділянка сформована з 1999, оскільки згідно поземельної книги на земельну ділянку № [NUMBER] її відкрито у 2015 році, вже після формування та реєстрації земельних ділянок відповідачів у 2006 році, що ставить під сумнів кадастрову реєстрацію земельної ділянки позивача. Наявність технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки [ADDRESS] позивачем не доведено. Після набрання судовим рішенням законної сили земельна ділянка перейшла у державну власність, тому оскаржуване розпорядження прийнято Кіровоградською РДА в межах повноважень, встановлених законом, підстави для його скасування відсутні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Стрижак І.О. суду пояснила, що після визнання спадщини відумерлою майно переходило до державної власності. Згідно діючого на час винесення оскаржуваного розпорядження, Кіровоградська РДА мала повноваження щодо розпорядження землями державної форми власності з метою їх надання іншим громадянам. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов заперечили та підтримали позицію своїх представників. Допитаний судом свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2008 року він орендує земельні ділянки, що належить відповідачам. З початку оренди жодна інша особа не пред`являла претензії щодо використання зазначених земельних ділянок. Під час пролонгації договорів оренди у 2015 році, державним реєстратором виявлено невідповідність кадастрових номерів. Помилковість кадастрових номерів була виправлена. Свідок також повідомив, що він знайомий з [PERSON] , яка також займається орендою земель. Декілька років тому вона в розмові з ним повідомила, що з приводу однієї земельної ділянки, якою він користується, виникли питання, які вона буде вирішувати. В наступному [PERSON] до нього не зверталась. Особа [PERSON] свідку не відома. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Суд установив, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 203280, виданого 17.08.2000 року, [PERSON] належала земельна ділянка № [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,46 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3531 (т.1 а.с.8). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2006 року задоволено позов прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Великосеверинівської сільської ради. Спадщину, зокрема у виді земельної ділянки, розташованої на території Великосеверинівської сільської ради після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії КР 203280, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3531 визнано відумерлою. Згідно рішення, станом на [INFO] спадщина померлої, зокрема земельна ділянка, має статус не витребуваної частки (пая), що підтверджується, в тому числі, довідками виконкому Великосеверинівської сільської ради та витягами зі Спадкового реєстру (спадкових прав) від 24.03.2006 року, наданих Кіровоградською районною нотаріальною конторою. Рішення суду в частині визнання відумерлої спадщини [PERSON] не скасовано, не змінено та набрало законної сили 16.04.2006 року (т.1 а.с.130). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом реєстровий номер 1-559 від 12.06.2002 року [PERSON] та [PERSON] успадкували право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАСТ «Надія» на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, площею 6,68 га в умовних кадастрових гектарах. На підставі свідоцтва, реєстровий номер 1-559 від 12.06.2002 року, [PERSON] та [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 402586 (т.1 а.с.21, 20). На запит суду Державним архівом Кіровоградської області надано архівний витяг, з якого вбачається, що 11.04.2006 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Великосеверинівської сільської ради з питання виконання рішення суду та надання у власність земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва в розмірі середньої частини паю із земель територіальної громади, до якої вони долучили сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 402586 (т.2 а.с.204-208). Згідно рішення Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 23 від 25.05.2006 року «Про порушення клопотання перед Кіровоградською райдержадміністрацією» відповідно до рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2006 вирішено порушити перед Кіровоградською районною державною адміністрацією клопотання щодо надання у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель територіальної громади Великосеверинівської сільської ради, згідно схеми-поділу колективної власності громадянам, які мають право на земельну частку (пай), а саме: [PERSON] та [PERSON] по 1/2 земельної ділянки № [NUMBER] площею 6,46 га (т.2. а.с.205). Згідно пункту 1 розпорядження голови Кіровоградської районної державної адміністрації № 319-р від 23.06.2006 року «Про передачу у власність земель ділянок та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» дванадцятьом громадянам, спадкоємцям та власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) передано у власність земельні ділянки, зокрема [PERSON] і [PERSON] , по одній другій частині кожній, як власникам сертифіката на право на земельну частку (пай) серія РН № 402186, земельну ділянку сільськогосподарського призначення № [NUMBER] загальною площею 6,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.2 а.с.98-101). Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки власникам земельної частки (паю) громадянам [PERSON] , [PERSON] в зв`язку з розподілом земельної частки паю № 118 на дві частини, їм присвоєні нові кадастрові номера № 657, 658. Згідно актів про передачу та прийом земельних ділянок в натурі внаслідок поділу земельної частки (паю) № 118 площею 6,46 [PERSON] отримала земельну ділянку № [NUMBER] площею 4,09 га, [PERSON] отримала земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,37 га. Складено акт про прийняття власниками межових знаків, начальником відділу земельних ресурсів Кіровоградського району 15.08.2006 надано висновок про відповідність проведених робіт щодо складання держактів на право приватної власності на земельні ділянки (т.1 а.с.34-65). 27.09.2006 року [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії КР № 024002 на земельну ділянку площею 2,37 га, з кадастровим номером 3522581200:02:000:0657, стосовно її земельної ділянки відкрито поземельну книгу, земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі (т.1 а.с.30-32, 131, 181-188). 27.09.2006 року [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії КР № 024001 на земельну ділянку площею 4,09 га, з кадастровим номером 3522581200:02:000:0658, стосовно її земельної ділянки відкрито поземельну книгу, земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі (т.1 а.с. 27-29, 131, 189-199). Згідно листа начальника управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області № К-325/0-299/6-15 від 30.10.2015 року внесені виправлення в кадастрові номери земельних ділянок, а саме: земельній ділянці [PERSON] присвоєно кадастровий номер 3522581200:02:000:3282, земельній ділянці [PERSON] присвоєно кадастровий номер 3522581200:02:000:3281 (т.1 а.с.132). Згідно договорів оренди землі від 20.02.2008 року, від 11.10.2015 року земельні ділянки, що належать [PERSON] та [PERSON] на підставі державних актів КР № 024002, КР № 024001 передані в оренду ФОП [PERSON] . Здійснення державної реєстрації прав оренди відображена у відповідних реєстраційних справах, а також у витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.25-32, 133-178, т.2 а.с.25-30, 114-170). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. 11.02.2021 року, вбачається, що після смерті [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3522581200:02:000:3282 успадкувала [PERSON] . Право приватної власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно Витягу № 243987591 від 11.02.2021 (т.2 а.с.32, 33). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 433/2007 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що її розпочато 15.11.2007 року Кіровоградською районною державною конторою на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва. 15.11.2007 року державним нотаріусом на ім`я [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий номер 2-1040, стосовно спадкового майна права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,46 га № 118, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 203280, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 3531 (т.2 а.с.76-94). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35765090 від 01.04.2015 року право власності [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER] , на земельну ділянку з кадастровим номером 3522581200:02:000:0118 зареєстровано 31.03.2015 року на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину (т.1 а.с.10). Відповідно до договору міни від 21.04.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Коваленко Г.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 520, [PERSON] і [PERSON] передали у власність один одному належні їм на праві власності земельні ділянки, що розташовані на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, а саме: [PERSON] земельну ділянку площею 6,4600 га, кадастровий номер 3522581200:02:000:0118, а [PERSON] - земельну ділянку з кадастровим номером 3522581200:02:000:3182, площею 0,0100 га. Право власності на земельну ділянку [PERSON] , що є предметом цього договору, підтверджується дублікатом свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою 15.11.2007 року за реєстровим номером 2-1040, виданого Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою 25.03.2015 року за реєстровим номером 1-87 (т.1 а.с.12-14). Державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522581200:02:000:0118 здійснено 21.04.2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 365520745 від 21.04.2015 (т.1 а.с.15). Згідно поземельної книги стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 3522581200020000118, книгу відкрито 30.03.2015 року. В розділі 3 книги зазначено, що власниками вказаної земельної ділянки на підставі державного акта КР 203280, реєстраційний номер 3531 були: [PERSON] , відомості про державну реєстрацію її права власності відсутні, [PERSON] право власності якої зареєстровано 31.03.2015 року, а також [PERSON] , право власності якої зареєстровано 21.04.2015 року. Державна реєстрація вказаної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі 30.03.2015 року також підтверджується витягом № НВ-3511895552020 від 23.10.2020, згідно якого технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовлено 25.03.2015 Кіровоградським регіональним ДП «Центр ДЗК» (т.1 а.с.16-18, 200-216). Відповідно до витягу № НВ-3511895552020 від 23.10.2020 до Державного земельного кадастру внесені відомості про оренду земельної ділянки 3522581200:02:000:0118 ФГ «Фортуна-2008» (т.1 а.с.16зв.). З відповіді № 02-4/164 від 23.03.2021 директора Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» вбачається, що технічна документація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3522581200:02:000:0118 у вказаній установі відсутня, рекомендовано звернутись до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградської області (т.2 а.с.36). Відповідно до відповіді в.о.начальника відділу у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 86/113-21 від 09.03.2021 під час проведення інвентаризації архіву, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області не виявлено (т.2 а.с.35). Згідно відповіді в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 29-11-0.331-2871/2-21 від 23.04.2021 за інформацією № 303/413-21 від 23.04.2021, наданого відділом у Кропивницькому районі Кіровоградської області 12.07.2016 року сталась крадіжка документації із землеустрою з архіву управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі. За фактом крадіжки до ЄРДР внесені відомості за № 1201212000200008670, розпочато досудове розслідування. Під час інвентаризації архіву, технічної документації із землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 3522581200:02:000:0118 не виявлено (т.2 а.с.38). Статтями 13, 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Положенням ч.1 ст.4 ЗК України передбачено, що земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. За змістом частини першої статті 58 Конституції України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування. Зі встановлених судом фактичних обставин спір між сторонами виник з приводу земельної ділянки № [NUMBER] , яка до 20.04.2002 належала [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, в тому числі і на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно правових позицій Верховного Суду, наданих у наступних постановах: від 19.12.2019 року по справі № 520/11429/17, від 19.12.2019 по справі № 916/1041/17, від 11.12.2019 по справі № 320/4938/17, від 26.01.2022 року по справі 522/4958/16-ц преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням, що набрало законної сили. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Аналіз змісту норми ч.4 ст.82 ЦПК України свідчить, що для спростування преюдиційних обставин учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази скасування судового рішення чи його зміни у відповідній частині, що стосується преюдиційних обставин. Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2006 року в частині визнання відумерлої спадщини [PERSON] не скасовано та не змінено та набрало законної сили 16.04.2006 року. Стороною позивача суду не надано достовірних, належних та допустимих доказів на спростування обставин, встановлених рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2006 року. Представник позивача в судовому засідання зазначив, що вказане рішення не стосується предмету розгляду в даній справі, з чим суд не погоджується, оскільки вказаним судовим рішенням, зокрема вирішено питання стосовно спадкового майна [PERSON] , частина якого в подальшому перейшло до інших осіб згідно розпорядження Кіровоградської РДА № 319-р від 23.06.2006 року, законність якого оспорюється позивачем. Отже, за відсутності доказів скасування судового рішення, що має преюдиційне значення для даної справи, обставини, встановлені рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2006 року в частині спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , мають для суду преюдиційне значення, тому суд приймає без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені вищевказаним судовим рішенням, що набрало законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 24.05.2021 року по справі № 671/22/19 у випадку відкриття спадщини до 01.07.2003 року і не прийняття її спадкоємцями за законом або за заповітом впродовж шести місяців держава не мала права відмовитися від прийняття такої спадщини і вона вважалася прийнятою державою. Зважаючи, що відкриття спадщини після смерті [PERSON] відбулось 20.04.2002 року, за відсутності спадкоємців за заповітом і законом станом на 24.03.2006 року, згідно витягів зі Спадкового реєстру (спадкових прав) Кіровоградської районної нотаріальної контори, держава прийняла спадщину [PERSON] у виді земельної ділянки, що належала останній за державним актом серії КР № 203280. Відповідно до\~п.(в)\~ч.5\~ст.84\~ЗК України,\~станом на\~час виникнення\~спірних правовідносин,\~держава набуває\~права власності\~на землю\~у разі прийняття спадщини. Таким чином, після набрання законної сили 16.04.2006 року рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2006 року земельна ділянка № [NUMBER] , щодо якої виник спір, перейшла у власність держави та передана Великосеверинівській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області. Зазначене спростовує твердження представника позивача, що земельна ділянка № [NUMBER] вибула з державної власності у 1999 році, вищевказана норма земельного кодексу України передбачала можливість повернення земельної ділянки до державної форми власності. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч.1 ст.118 ЗК України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Коло повноважень\~місцевих державних\~адміністрацій у\~галузі земельних\~відносин повноважень\~щодо розпорядженням\~землями ділянок\~державної власності\~передбачалось ст.17,\~84,\~122\~ЗК України,\~де зокрема\~зазначено,\~що до\~повноважень місцевих\~державних адміністрацій\~у галузі\~земельних відносин\~належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб. Судом встановлено, що розпорядженням Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 319-р від 23.06.2006, [PERSON] і [PERSON] передано з державної у приватну власність земельну ділянку № [NUMBER] , яка мала статус не витребуваної частки (паю) та знаходилась на території Великосеверинівської сільської ради, після того як вказані особи звернулись до цієї сільської ради із заявами щодо приватизації землі і зазначене питання позитивно вирішено рішенням сільської ради № 23 від 25.05.2006 року. Відповідно до\~ст.13,\~ст.15\~Закону України\~«Про місцеві\~державні адміністрації»\~№ 586-XIV\~від 09.04.1999\~року, до відання місцевих державних адміністрацій, входить зокрема вирішення питань щодо використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. В управлінні відповідних місцевих державних адміністрацій перебувають об`єкти державної власності, передані їм в установленому законом порядку. Відповідні повноваження місцевих державних адміністрацій в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля передбачені ст.21 Закону № 586-XIV. Отже, вирішення питання щодо виділення у приватну власність земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] прийнято компетентним органом державної влади у межах своєї компетенції, згідно діючого на той час земельного законодавства, отже відсутні правові підстави вважати недійсним розпорядження Кіровоградської РДА № 319-р від 23.06.2006 року. Статтею 126 ЗК України, станом на день виникнення спірних правовідносин право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Суд установив, що після здійснення землеустрою та поділу земельної ділянки № [NUMBER] , переданої у власність [PERSON] і [PERSON] , 27.09.2006 року вони отримали державні акти про право власності на земельні ділянки, що утворились в результаті поділу, яким присвоєні нові кадастрові номери. Таким чином, виділення у приватну власність земельних ділянок з кадастровими номерами 3522581200:02:000:3282, 3522581200:02:000:3281, що знаходяться на території Великосеверинівської сільської ради, за рахунок земельної ділянки № [NUMBER] , здійснено з дотриманням вимог цивільного та земельного законодавства, що діяло на той час. Положенням, як діючого на той час законодавства, так і чинних нормативно-правових актів не передбачало та не передбачає повернення у приватну власність спадкового майна, яке визнано відумерлим та успадковано державою іншим чином ніж спростування відповідний презумпцій в належній процесуальний спосіб. \~ \~ \~ \~У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15\--ц\~визначено, що ефективність позовної вимоги має оцінюватися з огляду на обставини справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Обираючи спосіб захисту, позивач просить скасувати розпорядження Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 319-р від 23.06.2006 року. Проте позивачем не враховано, що оскаржуване розпорядження прийнято за результатом розгляду клопотання Великосеверинівської сільської ради, висловлене в рішенні № 23 від 25.05.2006 щодо передання земельної ділянки № 118 у власність [PERSON] і [PERSON] , яке у свою чергу прийнято на підставі рішення суду, яким земельну ділянку № [NUMBER] визнано відмерлою. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Згідно ч.13\~ст.79-1\~ЗК України\~земельна ділянка\~припиняє існування\~як об`єкт\~цивільних прав,\~а її\~державна реєстрація\~скасовується в\~разі поділу або об`єднання земельних ділянок. Відповідно до документації із землеустрою, поземельних книг, що відкриті у 2006 році на земельні ділянки 3522581200:02:000:3282, 3522581200:02:000:3281, їх фактично утворено за рахунок поділу земельної ділянки № [NUMBER] , якій у 2015 році присвоєно кадастровий номер 3522581200:02:000:0118. Натомість поземельна книга стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 3522581200:02:000:0118, не свідчить про її дійсне та фактичне виділення на місцевості з визначенням її меж в натурі, оскільки землевпорядна документація позивачем не надана, у відповідних державних органах вона відсутня, Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведено обставин, які зазначені в його обґрунтуванні, зокрема щодо порушення її прав, обраний спосіб захисту не призведе до ефективного їх поновлення. Правовідносини,\~що виникли\~між сторонами\~керуються нормами\~ст.ст.\~13,\~14,\~58\~Конституції України,\~ст.ст.79-1,\~116,\~118,\~126\~ЗК України,\~ст.ст.\~13,\~15,\~33\~Закону України\~«Про місцеві\~державні адміністрації»,\~

Outcome: dismissed