Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання свого сина [PERSON] , [INFO] , недієздатним та призначення йому опікуна. В обґрунтування вимог заявник вказує, що його син з народження страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості із значними порушеннями поведінки, що потребують уваги та лікувальних заходів, з приводу чого він перебуває на обліку у психіатра. Багаторазові обстеження і лікування у психіатричній лікарні не принесли позитивних результатів, його психічний стан постійно погіршується, він не може самостійно забезпечувати свої життєво необхідні потреби, в побуті потребує постійного стороннього догляду. Заявник також вказує, що 06.08.2019р. його сина було визнано інвалідом другої групи з дитинства безстроково. За станом психічного здоров`я син має значні обмеження до навчання, спілкування та самообслуговування. Враховуючи наведене, заявник просить визнати свого сина [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши його опікуном сина (а.с.1-2). В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Савранської селищної ради Малик Т.Д. в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримала, також надала висновок Органу опіки та піклування про доцільність призначення заявника опікуном над його сином [PERSON] (а.с.19) та рішення виконавчого комітету Савранської селищної ради №11/9 від 11.08.2022р. про затвердження зазначеного висновку (а.с.18). Суд, заслухавши пояснення заявника, думку представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи, прийшов до наступного. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ч.3 ст.296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України). Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області; його батьками є [PERSON] (заявник) і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 09.09.1999р. (а.с.6). [PERSON] зареєстрований і проживає біля своїх батьків [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відомостями, що містяться в копії його паспорта громадянина України на а.с.11 (а.с.5-зворот). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №247916 від 06.08.2019р. [PERSON] має другу групу інвалідності з дитинства безстроково (а.с.7). Як вбачається з пояснень заявника, наданих ним у судовому засіданні, його син [PERSON] не може самостійно забезпечувати свої життєво необхідні потреби, в побуті потребує постійного контролю та сторонньої допомоги, має значні обмеження до навчання, спілкування та самообслуговування, читанням не володіє, самостійно здійснювати покупки в магазині не може. Згідно висновку судово-психіатричних експертів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» №13 [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Легкої розумової відсталості із значними порушеннями поведінки, потребуючими догляду та лікування, внаслідок органічного ураження центральної нервової системи» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F70.18 за МКХ-10). При цьому, ступінь когнітивних та емоційно-вольових розладів у [PERSON] настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.22-24). За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] дійсно страждає хронічним, стійким психічним захворюванням у вигляді легкої розумової відсталості, у зв`язку з чим не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні всі підстави для визнання його недієздатним. Разом з тим, як встановлено ч.1 ст.41, ч.1 ст.58, ч.1 ст.60 ЦК України, ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. При призначенні опікуна суд бере до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, а також стосунки між ним та підопічним, оскільки від моральних якостей опікуна, його матеріального стану, житлових умов залежить подальша доля підопічного. Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області про доцільність призначення [PERSON] опікуном над його сином [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради №11/9 від 11.08.2022р., Орган опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області визнає доцільним призначення заявника [PERSON] опікуном над сином [PERSON] , [INFO] (а.с. відповідно 19, 18). В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] відповідає вимогам, встановленим ст.63 ЦК України для осіб, які можуть бути призначені опікунами, зокрема, це особа з повною цивільною дієздатністю, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними та його можливості виконувати обов`язки опікуна. Також, заявник не відноситься до осіб, щодо яких ст.64 цього Кодексу встановлена заборона бути опікуном, а саме: він не позбавлений батьківських прав і його поведінка та інтереси не суперечать інтересам особи, над якою встановлюється опіка. За таких обставин, суд вважає за можливе призначити заявника [PERSON] опікуном свого сина [PERSON] , оскільки саме він зможе створити підопічному належні умови виховання і проживання та діяти лише в його інтересах та на його користь. Суд роз`яснює, що відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун; відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (ст.1184 цього Кодексу). Суд також роз`яснює, що згідно ч.1 ст.42, ч.3 ст.76 ЦК України за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: approved