Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Керівник Гайсинської окружної прокуратури Гирба В.М. звернувся до суду з указаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що Гайсинською окружною прокуратурою за результатами проведення досудового розслідування кримінального провадження виявлено порушення вимог Земельного кодексу України при наданні Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області в 2020 році у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Здійснюючи процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42021022120000031 від 10.06.2021 за ч. 2 ст. 190 КК України встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-16943/16-19-СГ від 23.09.2019, виданим на підставі клопотання [PERSON] від 09.09.2019, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надано із земель державної власності у власність [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,00 га з кадастровим номером 0521084200:05:004:0451, що розташована на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства. На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-16943/16-19-СГ від 23.09.2019, виданого клопотання [PERSON] від 09.09.2019 із додатками, державним реєстратором Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області Бортнік Т.І. 10.10.2019 зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . 14.11.2019 приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О. посвідчено договір купівлі-продажу № 1295 земельної ділянки з кадастровим номером 0521084200:05:004:0451, укладений між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] , про що внесено відомості про вчинений правочин в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Разом з тим, у порушення ч. 4 ст. 116 ЗК України, відповідно до якої передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання, наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 8-ми громадянам для ведення особистого селянського господарства та надано із земель державної власності у власність [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,9633 га з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, що розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області. На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020 державним реєстратором Вінницької міської ради Вінницької області Бурлак В.В. 06.03.2020 зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . У подальшому, 19.03.2020 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Третяк А.О. посвідчено договір купівлі-продажу № 453 земельної ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, укладений між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] , який діяв по довіреності від імені [PERSON] , про що внесено відомості про вчинений правочин в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Прокурор вважає, що вказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020 підлягає визнанню незаконним, а земельна ділянка витребуванню у [PERSON] на користь держави, оскільки відповідно до ст. ст. 116, 118, 121, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] , на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-16943/16-19-СГ від 23.09.2019, безоплатно вже отримував у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 0521084200:05:004:0451, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання у власність спірної земельної ділянки (наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Таким чином, всупереч вимогам ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотаннями у 2020 році та зазначаючи при цьому, що він не скористався правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду використання, надав недостовірну інформацію, оскільки раніше у 2019 році вже використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. При здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема, розглядаючи клопотання [PERSON] про передачу спірної земельної ділянки у власність, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, відповідно до вимог ч. 8 ст. 118, ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, ст. ст. 2, 6 Закону України «Про землеустрій» повинно було не допустити зазначених порушень і відмовити [PERSON] у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою та передачі спірної земельної ділянки у власність. У відповідності ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 15, ст. ст. 30, 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр», маючи доступ до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру, службові особи ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області мали можливість перевірити факт надання громадянину [PERSON] у власність земельної ділянки даного виду цільового призначення та площі, яка йому надавалась раніше в порядку безоплатної приватизації. Отже, наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області та надано у власність [PERSON] земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 1,9633 га з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, що розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства, суперечить актам цивільного законодавства і порушує інтереси держави, тому є незаконним. [PERSON] придбала вказану земельну ділянку у особи, яка, з огляду на зазначені обставини, не мала права її отримувати та відчужувати. Зважаючи на подальше відчуження незаконно переданого у приватну власність майна (ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664), порушені інтереси держави, а спір щодо його витребування від нового власника підлягає вирішенню в судовому порядку. Крім того встановлено, що згідно відомостей внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 02.04.2021 на підставі технічної документації, розробленої за договором № 18 від 12.03.2021 між ТОВ «ВІАТЕРРА» та [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 0523781300:02:000:0661, 0523781300:02:000:0663, 0523781300:02:000:0653, 0523781300:02:000:0652, 0523781300:02:000:0659, 0523781300:02:000:0664, 0523781300:02:000:0657, 0523781300:02:000:0662, 0523781300:02:000:0660, 0523781300:02:000:0658 об`єднано в земельну ділянку 0523781300:02:000:0671 площею 19,6331 га для ведення особистого селянського господарства на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області. На даний час за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку 0523781300:02:000:0671 площею 19,6331 га для ведення особистого селянського господарства на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області (утворену внаслідок об`єднання десяти земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в одну земельну ділянку з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671 площею 19,6331 га). З огляду на те, що [PERSON] об`єднала з іншими спірну земельну ділянку (кадастровий номер 0523781300:02:000:0664), яку [PERSON] не мав права отримувати та відчужувати, тому витребувати її площею, в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020 у власність [PERSON] , розташовану на території колишньої Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області у добросовісного набувача [PERSON] на користь держави можливо лише шляхом скасування запису про державну реєстрацію за [PERSON] об`єднаної земельної ділянки кадастрового номеру 0523781300:02:000:0671. Разом із тим, спірна земельна ділянка з кадастровим номером до об`єднання 0523781300:02:000:0664, загальною площею 1,9633 га, що розташована на території колишньої Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, втратила статус окремого об`єкта, запис про державну реєстрацію вказаного об`єкта нерухомого майна закрито, самостійно вказана земельна ділянка не належить на праві власності відповідачеві, оскільки 02.04.2021 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 19,6331 га з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671, а об`єкт нерухомого майна (ділянка з кадастровим номером до об`єднання 0523781300:02:000:0664) закрито, тому рішення суду про витребування земельної ділянки, що входить до єдиного масиву, не є тією безумовною підставою, відповідно до якої до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно. [PERSON] , зловживаючи своїм правом, набув спірну земельну ділянку у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, а саме: не повідомив ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що раніше скористався правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для аналогічних потреб, а навпаки ввів в оману, зазначаючи, що не отримував раніше земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, отримав незаконні переваги порівняно з іншими громадянами, чим порушено суспільний інтерес на законність у цій сфері та гарантовану статтею 21 Конституції України рівність прав всіх громадян, оскільки кожен громадянин має право лише одноразово використати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для певної категорії потреб. Зважаючи на викладене, прокурор вважає, що даний наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020 підлягає визнанню незаконним, а земельна ділянка площею 1,9633 га, яка входить до складу об`єднаної земельної ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671, що розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області (на даний час Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області), в координатах, межах та конфігурації земельної ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, яка передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020 у власність [PERSON] , відомості у Державному земельному кадастрі про яку набули статусу архівних, витребуванню у добросовісного набувача [PERSON] на користь держави, шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671 загальною площею 19,6331 га, припинення її право власності на цю земельну ділянку та зареєстровані обтяження, а також скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки (об`єднаної) з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671, що розташована на території колишньої Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Ухвалою судді від 12.05.2022 задоволено заяву керівника Гайсинської окружної прокуратури Гирби В.М. в інтересах держави в особі Соболівської сільської ради про забезпечення позову. Накладено арешт на земельну ділянку площею 19,63331 га з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671, заборонено [PERSON] відчужувати, змінювати цільове призначення земельної ділянки, здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками, а також заборонено земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються даної земельної ділянки. Ухвалою судді від 24.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача прокурор Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Янчук О.Д. у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник Соболівської сільської ради у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що Головне управління не наділене функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок. До того ж, спірний наказ вичерпав свою дію фактом його виконання здійсненням реєстрації речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно. Просили розгляд справи проводити у їх відсутності, проти задоволення позову заперечують за наведених у відзиві підстав. 16.06.2022 позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що земельна ділянка площею 1,9633 га з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, яка розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району (на даний час Соболівська сільська рада Гайсинського району) Вінницької області, що вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. [PERSON] придбала вказану земельну ділянку в особи, яка не мала права її відчужувати. Твердження Держгеокадастру про відсутність підстав для скасування оскаржуваного наказу, оскільки він вичерпав свою силу фактом його виконання, також є не обґрунтованим. Прокурор вважає твердження Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області необґрунтованими, відзив просить відхилити, а позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча неодноразово повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи належним чином, як засобами поштового зв`язку, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив не подали, з іншими клопотаннями до суду не зверталися. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які врегульовані нормами права, що їм відповідають, та дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позов правомірно пред`явлено прокурором в інтересах держави відповідно до положень ст. 131-1 Конституції України, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Законність представництва прокурором інтересів держави обґрунтована в позові та є законною, що також підтверджується правовою позицією викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - додержання законності при передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з порушенням вимог чинного законодавства. Соболівська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків сільських рад, у тому числі Великомочульської сільської відповідно до рішення 2 сесії 8 скликання № 12 Соболівської сільської ради від 11 грудня 2020 «Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Соболівської сільської ради» (а.с. 55-57). Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-16943/16-19-СГ від 23.09.2019 затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області загальною площею 2,00 га з кадастровим номером 0521084200:05:004:0451 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 25). Як слідує із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 256390040 від 13.05.2021 за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку 10.10.2019 (а.с. 26-27). 14.11.2019 приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О. посвідчено договір купівлі продажу № 1295 земельної ділянки із кадастровим номером № 0521084200:05:004:0451, укладеного між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] , про що внесені відомості про вчинений правочин в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] (а.с. 32-33). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020 затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку на території Великомочульської сільської ради Теплицького (Гайсинського) району Вінницької області загальною площею 1,9633 га з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 29). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 256390040 від 13.05.2021 вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку 02.04.2021 (а.с. 26-27). 19.03.2020 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Третяк А.О. посвідчено договір купівлі продажу № 453 земельної ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, укладений між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] , який діяв по довіреності від імені [PERSON] (а.с. 34-35), про що внесено відомості про вчинений правочин в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, реєстр прав власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] (а.с. 30-31). Судом встановлено, що відповідно відомостей внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 02.04.2021 на підставі технічної документації, розробленої за договором № 18 від 12.03.2021 між ТОВ «ВІАТЕРРА» та [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 0523781300:02:000:0661, 0523781300:02:000:0663, 0523781300:02:000:0653, 0523781300:02:000:0652, 0523781300:02:000:0659, 0523781300:02:000:0664, 0523781300:02:000:0657, 0523781300:02:000:0662, 0523781300:02:000:0660, 0523781300:02:000:0658 об`єднано в земельну ділянку 0523781300:02:000:0671 площею 19,6331 га для ведення особистого селянського господарства на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області. На даний час за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку 0523781300:02:000:0671 площею 19,6331 га для ведення особистого селянського господарства на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області (утворену внаслідок об`єднання десяти земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в одну земельну ділянку з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671 площею 19,6331 га (а.с. 59). Відповідно до частин першої, другої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності. Земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності. Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Положеннями статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України. Згідно з частинами першою та другою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 121 ЗК України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Пункт «б» частини другої вказаної статті зазначає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до пункту «в» частини третьої\~\~статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За змістом частини четвертої статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання. Аналіз викладених вище норм права дає підставу стверджувати, що заборона повторної реалізації права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також повноваження Головного управління Держгеокадастру приймати рішення щодо визнання права власності на такі земельні ділянки свідчать про прямий обов`язок вказаного управління при виданні наказів, що передують визнанню права власності, перевіряти підставність звернення осіб для безоплатної приватизації земельної ділянки. З огляду на наведене суд не приймає до уваги доводи, викладені у відзив на позов Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, де він вказує на відсутність передбаченого законом обов`язку управління перевіряти відомості щодо реалізації особою права на безоплатну приватизацію земельної ділянки при зверненні цієї особи.\~\~ Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення. Положенням частини третьої статті 152 ЗК України визначено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів. Отже, на момент прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020, яким затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,9633 га з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, розташовану на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства, він вже реалізував своє право, визначене статтею 121 ЗК України, на отримання в межах норми 2,0 гектарів землі у власність для ведення особистого селянського господарства на території Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Приймаючи оспорюваний прокурором наказ, відповідач - Головне управління\~\~Держгеокадастру у Вінницькій області\~\~факт не перевірив факт реалізації [PERSON] права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, чим порушив вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ Головного управління про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність особи, яка таке право вже використала, як і наказ про передачу такої ділянки у власність, є незаконним. За таких обставин, позовна вимога про визнання незаконним наказу № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,9633 га з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, що розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства, підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про витребування земельної ділянки у відповідача [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити наступне. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. За положеннями частини першої статті 387 ЦК України, яка кореспондується з нормами статті 152 ЗК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 цього Кодексу, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак, право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. При цьому, статтею 346 ЦК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність правочинів, державної реєстрації прав на його майно іншими способами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21 лютого 2018 у справі № 363/2936/15-ц, від 12 червня 2018 у справі № 916/3727/15, від 9 липня 2018 у справі № 910/3513/17. Виходячи з основних критеріїв дотримання вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, з огляду на практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004) у вказаній справі, суд констатує, що таке втручання у майно відповідача [PERSON] є законним у контексті положень національного законодавства; переслідує «суспільний, публічний» інтерес, при цьому буде дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та приватними інтересами відповідача, а отже, таке втручання буде законним та справедливим. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Вказаний правовий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38) та від 22 червня 2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74). Судом встановлено, що [PERSON] набула у власність на підставі договору купівлі продажу № 453 земельну ділянку площею 1,9633 га з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, яка в даний час об`єднана і є складовою земельної ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671 загальною площею 19,6331 га, в особи, яка не мала права її отримувати та відчужувати. Отже, земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави, внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, поза волею\~власника - Українського народу. Видача ГУ Держгеокадастру наказу, який оспорюється, не свідчить про наявність у держави волі на вибуття вказаної землі з державної власності з огляду на неправомірність дій органу виконавчої влади по передачі цієї землі у власність, тому спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] на підставі положень статті 388 ЦК України. Факт об`єднання [PERSON] земельних ділянок, у результаті якого земельна ділянка площею 1,9633 га із кадастровим номером 0523781300:02:000:0664 увійшла до складу новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671 площею 19,9331 га, не перешкоджає витребуванню земельної ділянки в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6033/15-20-СГ від 05.03.2020 у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0523781300:02:000:0664). Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 640/8456/16-ц, у разі об`єднання земельних ділянок не відбувається виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місця перетворення або переробка тощо, фактично та юридично відбувається заміна кількох правовстановлюючих документів на один новий, яким засвідчено право власності на те саме майно, що й у попередніх документах. Залишаються попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, зокрема, не відбувається зміна їх цільового призначення, розташування тощо. Подібна правова позиція сформована у п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, відповідно до якої формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб, зокрема шляхом витребування таких земельних ділянок, а також у висновку Верховного Суду від 27.10.2020 у справі № 381/375/19, де зазначено, що навіть після об`єднання спірних земель в одну земельну ділянку цивільним законодавством України передбачається можливість здійснення поділу об`єкта нерухомості. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абзацу 1 п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для проведення у Державному реєстрі речових прав державної реєстрації права власності на нерухоме майно за належним власником. У той же час, відповідно до пунктів 9 і 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї, а державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 16, ч. 4 ст. 25, ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.п. 29, 50, 51, 114, 135, 136, 136-1 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, у разі об`єднання земельних ділянок, державна реєстрація та кадастровий номер земельної ділянки, яка увійшла у склад новоутвореної скасовуються, поземельна книга на неї закривається. Відомості про таку земельну ділянку у Державному земельному кадастрі набувають статусу архівних та зберігаються постійно. Натомість, здійснюється державна реєстрація новоутвореної земельної ділянки, відкриття на неї нової поземельної книги, присвоєння нового кадастрового номера. За змістом ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення реєстраційних дій державний реєстратор обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Для належного захисту інтересів держави прокурором заявлено вимоги про скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав об`єднаної земельної ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671 та прав на неї. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Тобто ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зважаючи на викладене, державна реєстрація права власності відповідача на вищевказану земельну ділянку порушує права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження своєю власністю (земельною ділянкою), що суперечить вимогам ст. 317 ЦК України, а тому це право підлягає відновленню шляхом скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] щодо земельної ділянки. Згідно ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. Враховуючи вказане, належним способом захисту інтересів держави є пред`явлення вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671 із припиненням права власності [PERSON] на цю земельну ділянку, а також про скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі, які також підлягають до задоволення. Отже, позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671 нерозривно пов`язана із вимогою про витребування у неї земельної ділянки 1, 9633 га, яка входить до складу об`єднаної земельної ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0671, що розташована на території колишньої Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області (на даний час Соболівської сільської ради Гайсинського району), в координатах, межах та конфігурації земельної ділянки з кадастровим номером 0523781300:02:000:0664, відомості у Державному земельному кадастрі про яку набули статусу архівних. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010). Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, стягненню з відповідачів підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору за звернення до суду з позовом заявою про забезпечення позову. що підтверджені документально, у рівних частках по 3\~308 гривень із кожного (9\~924:3=3 308). Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved