Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Козятинська міська рада, про визначення місця проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , у шлюбі з яким у них народився син [PERSON] , [INFO] . При розірванні шлюбу судом не вирішувалось питання щодо визначення місця проживання дитини. Син проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Вона створює всі необхідні умови для проживання, виховання, нормального розвитку дитини, забезпечуючи гармонійний розвиток його особистості. Не визначення місця проживання малолітнього сина позбавляє позивача можливості вирішувати деякі негайні, необхідні та важливі в житті дитини питання для забезпечення його належного розвитку та виховання, а тому просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилася, надаладо суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги і просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю і просить справу розглянути у його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився,подав до суду заяву, в якій позов визнав і просить справу розглянути у його відсутність. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2021 (а.с.12). У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно з характеристикою, наданою головою ОСББ «Перемоги-6», [PERSON] проживає у двокімнатній квартирі разом з батьками. [PERSON] дотримується демократичного стилю в спілкуванні і вихованні свого сина. Денис завжди охайно виглядає, в гарному настрої, веселий, допитливий хлопчик, що розвивається відповідно до свого віку. Родину можна вважати гармонійною, відкритою, з чіткими соціальними межами (а.с.16). Відповідно до акта обстеження умов проживання [PERSON] , 2018 року народження, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у двокімнатній квартирі чисто, затишно, гарний інтер'єр, сучасні меблі. У мами і дитини окрема кімната. Дитина має окреме ліжко, обладнано куточок для його ігор та занять, в якому багато іграшок, дитячої літератури, розвиваючих ігор. Дитина забезпечена їжею та всім необхідним (а.с.17). Згідно з характеристикою, наданою начальником елеватора ТОВ «Сігнет-Центр», позивач [PERSON] працює у товаристві на елеваторі лаборантом з 2020 року. Зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с.18). Загальний розмір заробітної плати [PERSON] за період з жовтня 2021 року по березень 2022 року складає 106399,39 грн. (а.с.19). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] вбачається, що в квартирі створені належні санітарно-гігієнічні умови, мати з дитиною проживають в окремій кімнаті, де дитина має окреме спальне місце, шафу для збереження речей особистого користування, обладнано куточок для його ігор та занять, в якому багато іграшок, достатньо дитячої літератури, розвиваючих ігор. Дитина забезпечена одягом, взуттям та повноцінним харчуванням. За змістом положень ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 (набрала чинності для України 02.09.1991) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частинами 2, 3 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. До інших обставин, що мають істотне значення (у контексті приписів ч. 1 ст. 161 СК України) можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною; можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради Вінницької області від 29.07.2022 №26, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 04.08.2022 №189, яка вирішила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного вище, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав і законних інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , найкращим інтересам дитини буде відповідати місце його проживання разом з матір`ю, а відтак позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, судові витрати підлягають розподілу між сторонами у відповідності до ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved