Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому вказала, що 11 травня 2003 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] .. Батьком Лесі є та записаний відділом ДРАЦС [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дочки. Їхня сім`я не склалася і в 2004 році вони припинили сімейні стосунки, 9 листопада 2004 року шлюб між ними було розірвано, про що свідчить рішення Бершадського районного суду про розірвання шлюбу. Відповідач на утримання дочки за рішенням суду сплачував щомісячно аліменти до її повноліття. У даний час Леся повнолітня і продовжує навчання у Вінницькому національному аграрному університеті ІІІ-ІV рівня акредитації, на першому курсі факультету технології виробництва і переробки продукції тваринництва та ветеринарії денної контрактної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року, що підтверджується довідкою № 046 від 05.05.2022 року Вінницького національного аграрного університету. Дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Джулинської ОТЕ № 487 від 27.04.2022 року. Постійне місце роботи відповідача їй не відоме, але він має побічні заробітки, періодично виїжджає за кордон працювати, він є матеріально забезпеченим і має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, але на даний час [PERSON] на утримання дочки не надає ніякої допомоги. З урахуванням вище викладеного вона звернулася в суд з даним позовом в якому просить щомісячно стягувати з відповідача аліменти в розмірі 3500 грн. на користь дочки [PERSON] , [INFO] , на її утримання до закінчення навчання. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений, в тому числі й через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Ні відзиву ні жодних клопотань від нього до суду не надходило. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 травня 2003 року сторони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] .. Батьком [PERSON] є та записаний відділом ДРАЦС [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дочки серії [NUMBER] . Їхня сім`я не склалася і в 2004 році сторони припинили сімейні стосунки, 9 листопада 2004 року шлюб між ними було розірвано, про що свідчить рішення Бершадського районного суду про розірвання шлюбу. Відповідач на утримання дочки за рішенням суду сплачував щомісячно аліменти до її повноліття. У даний час дочка [PERSON] повнолітня і продовжує навчання у Вінницькому національному аграрному університеті ІІІ-ІV рівня акредитації, на першому курсі факультету технології виробництва і переробки продукції тваринництва та ветеринарії денної контрактної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року, що підтверджується довідкою № 046 від 05.05.2022 року Вінницького національного аграрного університету. Дочка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Джулинської сільської ради № 487 від 27.04.2022 року. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання. При визначенні суми, яку потребує дочка відповідача на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує розмір ймовірної вартості витрат на навчання, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини та визначає їх у розмірі 3500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 16.05.2022 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 992 грн. 40 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved