Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору про поділ майна придбаного як спільна сумісна власність подружжя від 30 жовтня 2019 року. Він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 03 грудня 2019 року. Відповідачі перебували у родинних відносинах з ним, оскільки є родичами [PERSON] , а саме [PERSON] є матір`ю [PERSON] , а [PERSON] - її братом. Відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , проте не проживають у ній більше одного року, квартирою не цікавляться, витрати на комунальні послуги не сплачують. Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом, оскільки не проживають в спірній квартирі без поважних причин та не приймають участі в її утриманні. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд за згодою сторони позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору про поділ майна придбаного як спільна сумісна власність подружжя від 30 жовтня 2019 року (а.с. 8, 9). У спірній квартирі зареєстровані відповідачі, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва від 05 липня 2021 року (а.с. 12). [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 10), який було розірвано 03 грудня 2019 року (а.с. 11). З позову вбачається, що відповідачі з моменту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі більше одного року, квартирою не цікавляться, витрати на комунальні послуги не сплачують. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідачів у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази та покази свідків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він знає позивача з 90-х років, а з відповідачами не знайом та ніколи їх не бачив. Йому відомо, що з грудня 2019 року відповідачі не проживають у квартирі позивача. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] він допомагав позивачу у спірній квартирі, періодично до нього приходив. Інший осіб у квартирі немає. У квартирі позивача був приблизно п`ять разів у період з грудня 2019 року по жовтень 2020 року. Про наявність спорів щодо користування квартирою йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він знає позивача з 90-х років, а з відповідачами не знайом. З 2019 року він періодично відвідував позивача у його квартирі, відповідачів або речей інших осіб там ніколи не бачив. Останній раз у квартирі позивача був декілька місяців тому. Про скандали з приводу користування квартирою він ніколи не чув. У матеріалах справи містяться акти про не проживання особи у житловому приміщенні від 06 липня 2021 року та 25 червня 2020 року, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-17). З відповіді на адвокатський запит Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 08 липня 2021 року вбачається, що згідно відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» на спецлінію «102» заяви щодо неможливості користування житлом за адресою: [ADDRESS] не надходили (а.с. 37). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 1816 гривень судового збору, по 908 гривень з кожного.

Outcome: approved