Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про відкриття\~рахунку,\~видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту). В позовній заяві посилався на те, що між АТ «Мегабанк» та відповідачем [PERSON] 26 травня 2017 року було укладено кредитний договір №38-002-170-К. Відповідно до договору позивач (кредитор) надавав відповідачу [PERSON] (позичальник) кредит на споживчі цілі, а відповідач [PERSON] взяв зобов`язання щодо повернення кредиту. Позичальник свої зобов`язання по кредитному договору не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором від 26 травня 2017 року №38-002-170-К у розмірі 19536,24 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 01 липня 2021 року відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзиву на позовну заяву не подав. 09 серпня 2021 року судом у справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено. 25 листопада 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що в судове засідання 09 серпня 2021 року не з`явився з поважних причин, а також на інші обставини, які не були враховані судом при ухваленні вказаного рішення. Ухвалою суду від 24 грудня 2021 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 09 серпня 2021 року скасовано (а.с. 123). Під час нового розгляду відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, у якій просив суд застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності стосовно частини позовних вимог, а саме: до вимоги по стягнення неустойки, а також платежів за договором, що мали бути сплачені до 01 червня 2018 року (а.с. 215-218). Представник позивача Мизиненко Д.В., який брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. При цьому посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що позивач звернувся з позовом до суду без пропуску позовної давності. Тому проти заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в суді. Представник відповідача [PERSON] , який також участь у справі брав в режимі відеоконференції, в судовому засіданні, не заперечував тієї обставини, що за кредитним договором у [PERSON] виникла заборгованість, але посилався на пропуск позивачем строку позовної давності стосовно частини позовних вимог. Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26 травня 2017 року між АТ «Мегабанк» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір №38-002-170-К. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 10000 грн. терміном на 36 місяців з 26 травня 2017 року до 25 травня 2020 року. Відповідач зобов`язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом, сплату здійснювати згідно з графіком (а.с.16-18). Згідно з п. 1.1. вказаного договору, позивач відкриває відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] , в гривні, на підставі отриманої від клієнта Заяви-Анкети встановленого зразка, видає платіжну картку міжнародної платіжної системи, здійснює обслуговування картрахунку клієнта та надає кредитні кошти (встановлює ліміт овердрафту/кредитної лінії) в сумі та на умовах визначених договором. Пунктом 2.2. договору між сторонами узгоджені наступні умови кредитування: пільговий період для нарахування процентів по заборгованості - 55 днів, процентна ставка у пільговий період по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах у пільговий період з дати першого зняття коштів - (фіксована), % річних - 0,01%, процентна ставка за користування кредитною лінією по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах - (фіксована), % річних - 40,00 %, процентна ставка за користування кредитною лінією по операціям зняття готівки в термінальних пристроях - РОS-термінал, банкомат (фіксована), % річних - 38,00 %, дата встановлення ліміту кредитної лінії - 26 травня 2017 року, кінцевий строк до якого має бути погашена заборгованість за кредитною лінією у повному обсязі (до 10:00 годин) - 25 травня 2020 року. За порушення умов кредитного договору його сторонами передбачено застосування штрафних санкцій. Зокрема, пунктом 4.5 Додатку №1 до договору, що підписаний обома сторонами, за несвоєчасне внесення або внесення не в повному обсязі обов`язкового мінімального платежу відповідач сплачує штраф у розмірі 10% від суми невнесеного обов`язкового мінімального платежу. Відповідно до п. 4.7 Додатку до договору, що підписаний обома сторонами, передбачено сплату відповідачем штрафу у розмірі 40% від суми встановленого ліміту у разі порушення строків сплати обов`язкового мінімального платежу (в тому числі сплати не в повному обсязі) більше ніж на 90 календарних днів (а.с.17). Відповідно до\~частини першої\~статті\~1054\~ЦК України\~за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, позивачем АТ «Мегабанк» зобов`язання перед відповідачем [PERSON] по кредитному договору №38-002-170-К виконано, надано кредитні кошти. При цьому, як вбачається з виписок з особового рахунку [PERSON] з 26 травня 2017 року по 24 травня 2021 року, відповідачем одержано кредитні кошти в розмірі 9855,28 грн. (а.с. 13-14). Але відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав. Станом на 25 травня 2021 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за складає: заборгованість за кредитом в сумі 9855,28 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за період з 31 травня 2017 року по 24 травня 2021 року включно 4246,11 грн., штраф за прострочення сплати процентів згідно п. 4.5 Додатку №1 до Договору 1434,85 грн., штраф за прострочення сплати обов`язкового мінімального платежу більше, ніж на 90 днів згідно п. 4.7. Додатку №1 до Договору 4000 грн. Всього заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №38-002-170-К складає 19536,24 грн. Відповідач [PERSON] до ухвалення судом рішення заявив про сплив позовної давності до частини позовних вимог. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Перебіг\~строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття\~253 ЦК України). Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України:\~за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила\~(частина перша статті 261 ЦК України); а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування\~право позивача вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А тому перебіг позовної давності\~стосовно кожного щомісячного\~платежу починається після\~невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового\~платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Оскільки за умовами кредитного договору позичальник мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів\~до 25 числа кожного календарного місяця\~впродовж строку кредитування - з 26 травня 2017 року до\~25 травня 2020 року включно (п. 2.2. та п. 2.6. договору №38-002-170-К), -\~перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. За наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за кредитним договором\~визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу\~строку кредитування (Постанова Великої Палати Верховного Суду від\~28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 62-63, 93)). \~З огляду на те, що згідно умов кредитного договору позичальник мав повертати кредит і сплачувати проценти до 25 числа кожного календарного місяця в період до 25 травня 2020 року включно, право вимоги у позивача виникало по відношенню до кожного не внесеного відповідачем до 25 числа наступного місяця, платежу. Позивач звернувся до суду з даним позовом 09 червня 2021 року. Таким чином позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості та відсотків, які згідно графіка погашення заборгованості мали бути сплачені позивачем в період з 26 травня 2017 року по травень 2018 року включно. Згідно графіку погашення заборгованості в період з 26 травня 2017 року по 31 травня 2018 року відповдіач [PERSON] мав сплатити заборгованість за кредитом у розмірі 4054 грн. 79 коп. та заборгованість за відсотками у розмірі 4054 грн. 79 коп. Будь-які докази, які б підтверджували переривання перебігу позовної давності по відношенню до вказаних платежів в матеріалах справи відсутні. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви відповідача про застосування давності. Таким чином розмір заборгованості відповідача за кредитним договором в межах строку позовної давності становить: заборгованість за кредитом: 9855 грн. 28 коп. - 4054 грн. 79 коп. = 5800 грн. 49 коп.; заборгованість по нарахованим відсоткам: 4246 грн. 11 коп. - 4054\~грн.\~79\~коп. = 191 грн. 32 коп. Вказані суми заборгованості за кредитом та відсотками підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь штраф за порушення зобов`язання у розмірі 5434,85 грн. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). До\~вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Тому стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності, про застосування якої просить боржник. У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість\~стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Оскільки останній платіж за кредитним договором відповідач мав сплатити до 25 травня 2020 року, право вимоги сплатити штраф за не внесення цього платежу у позивача виникло 26 травня 2020 року. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення штрафу 09 червня 2021 року, тобто після спливу річного терміну позовної давності, який сплинув 26 травня 2021 року. Відповідно до частин 3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідач заявив про застосування позовної давності, позовна вимога про стягнення штрафу задоволенню не підлягає у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності до цієї вимоги. На підставі викладеного позов підлягає до часткового задоволення, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 5800,49 грн., нараховані та несплачені відсотки в розмірі 191,32 грн., а всього - 5991,81 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них вимог. Оскільки судом позов задоволено на 31%, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 703,70 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial