Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», третя особа Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції і просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 11 718,96 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на те, що 17.02.2017 року Деснянським районним судом м. Києва винесено судовий наказ у справі № 754/2165/17 за заявою ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення з позивача на користь ПАТ «Київенерго» боргу у розмірі 37 128,58 грн., з яких заборгованість за централізоване опалення - 8 694,58 грн., заборгованість за постачання гарячої води - 23 932,80 грн., 3% річних та інфляційна складова боргу - 4 501,20 грн. На підставі вказаного судового наказу від 17.02.2017 року Деснянським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ відкрито виконавче провадження № 55225131. 22.07.2019 року Деснянський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ у виконавчому провадженні № 55225131 замінено сторону виконавчого провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2021 року було скасовано судовий наказ 17.02.2017 року у справі № 754/2165/17, у зв`язку з чим 06.12.2021 року Деснянським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу 17.02.2017 року. При цьому, під час здійснення виконавчого провадження № 55225131 державним виконавцем було стягнуто з позивача на користь відповідача 11 718,96 грн., у зв`язку з чим, на підставі ст. 1212 ЦК України просила задовольнити позов у заявлений нею спосіб та стягнути з відповідача на її користь 11 718,96 грн. Ухвалою суду від 31.01.2022 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. 29.06.2022 року від представника відповідача Кравець Т.П. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що з 01.05.2018 року АТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання, у зв`язку із тим, що 24.04.2018 року Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581 про припинення укладеної з АТ «Київенерго» Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001. Таким чином, КП «Київтеплоенерго» стало виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води лише з 01.05.2018 року. 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 603-18, відповідно до якого останній набув право вимоги до позивача. При цьому, позивачем не надано жодного доказу, що саме сума у розмірі 11 718,96 грн. була стягнута за судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року та списано установою банку або вилучено державним або приватним виконавцем. 29.06.2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої 18.01.2022 року отримано відповідь Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, відповідно до якої в рамках виконавчого провадження № 55225131 з примусового виконання судового наказу № 754/2165/17, виданого 17.02.2017 року про стягнення з позивача [PERSON] на користь ПАТ «Київенерго» коштів, з боржника було стягнуто кошти в розмірі 13 160, 90 грн., з яких 11 718,96 сума заборгованості за виконавчим документом, 1 192,94 грн. виконавчого збору та 249,00 грн. витрати виконавчого провадження. Таким чином, оскільки судовий наказ № 754/2165/17 від 17.02.2017 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 55225131 скасовано, то кошти отримані відповідачем є безпідставно набутими, а тому підлягають поверненню. 05.07.2022 року від представника відповідача Кравець Т.П , надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких у відповіді Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві не зазначено на які рахунки були стягнуті кошти з позивача в рамках виконавчого провадження № 55225131 з примусового виконання судового наказу № 754/2165/17, виданого 17.02.2017 року. У зв`язку з наведеним вона носить інформативний характер та не є доказом отримання коштів відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року у справі № 754/2165/17 за заявою стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Київенерго» борг за надані послуги з центрального опалення в розмірі 8 694 грн. 58 коп. та борг за постачання гарячої води в розмірі 23 932 грн. 80 коп., суму інфляційної складової та 3% річних в розмірі 4 501 грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 800 грн. 00 коп. Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Луценко О.П. від 28.11.2017 року відкрито виконавче провадження № 55225131 з примусового виконання судового наказу № 754/2165/17, виданого 17.02.2017 року Деснянським районним судом м. Києва. Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Попик О.В. від 22.07.2019 року замінено сторону стягувача з ПАТ «Київенерго» на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2021 року у справі № 754/2165/17 судовий наказ від 17.02.2017 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва за заявою ПАТ «Київенерго» про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг скасовано, оскільки [PERSON] не є та не була власником квартири [ADDRESS] та ніколи не проживала та не була зареєстрована у вказаній квартирі. Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Попик О.В. від 06.12.2021 року закінчено виконавче провадження № 55225131 з примусового виконання судового наказу № 754/2165/17, виданого 17.02.2017 року Деснянським районним судом м. Києва, на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2021 року, якою скасовано судовий наказ № 754/2165/17. Залишок нестягнутих коштів становить 26 209,62 грн., залишок нестягнутого виконавчого збору становить 2 599,92 грн. Листом за підписом начальнику відділу Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ Дубас А. від 18.01.2022 року адвоката Фещенко І.С. повідомлено, що в рамках виконавчого провадження № 55225131 з примусового виконання судового наказу № 754/2165/17, виданого 17.02.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Київенерго» коштів, з боржника [PERSON] було стягнуто кошти в розмірі 13 160, 90 грн., з яких 11 718,96 сума заборгованості за виконавчим документом, 1 192,94 грн. виконавчого збору та 249,00 грн. витрати виконавчого провадження. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18). Як вбачається з матеріалів справи та вказана обставина не спростована відповідачем, судовий наказ від 17.02.2017 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва за заявою ПАТ «Київенерго» про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг був скасований, оскільки [PERSON] не є та не була власником квартири [ADDRESS] та ніколи не проживала та не була зареєстрована у вказаній квартирі. Отже, матеріалами справи не встановлено наявність між сторонами договірних правовідносин, а відповідач, заперечуючи безпідставність отримання вказаних коштів від позивача, не надав доказів протилежного. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу. Вказане питання Деснянським районним судом м. Києва в ухвалі про скасування не було вирішене. Відповідно до ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Згідно з ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року N 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням. Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі. За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки питання про стягнення сплачених грошових коштів за скасованим судовим наказом повинно розглядатись в порядку ст. 444 та ч. 3 ст. 171 ЦПК України шляхом пред`явлення заяви про поворот виконання судового наказу, а не шляхом пред`явлення позову про стягнення безпідставно набутих коштів. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу позивачу не відшкодовуються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed