Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" звернувся [PERSON] про зобов`язання відповідача подати заяву про припинення обтяження транспортного засобу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у 2018 році було придбано автомобіль марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий, у продавця - [PERSON] за договором купівлі-продажу транспортного засобу, який був оплатним та позивач під час укладання договору купівлі-продажу повністю розрахувався з [PERSON] за вказаний транспортний засіб. 22.12.2018 р. вказаний автомобіль було зареєстровано в Територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ України № 4642 за позивачем, який отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 22.12.2018 р. ТСЦ №4642. На момент державної реєстрації вказаного транспортного засобу за позивачем, жодних обмежень або заборон відчуження не було. Отже, [PERSON] є добросовісним набувачем та власником автомобіля марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 22.12.2018 р. ТСЦ №4642. 05.09.2020 під час продажу та оформлення угоди купівлі-продажу зазначеного автомобіля, позивач випадково дізнався, що на його майно 13.02.2020 р. ТОВ «Вердикт Капітал» зареєструвало приватне обтяження за №27485430 у формі застави рухомого майна із забороною відчуження. ТОВ «Вердикт Капітал» при реєстрації приватного обтяження достеменно знало, що транспортний засіб марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий належить на праві приватної власності [PERSON] . Наявність вказаного обтяження створюють перешкоди для позивача у розпорядженні транспортним засобом, порушують його права як власника, у зв`язку з чим, позивач не має можливості відчуження вищевказаного транспортного засобу. В зв`язку із викладеним, позивач просив суд зобов`язати відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про обтяження транспортного засобу - автомобіль марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий, що належить на праві власності [PERSON] у записі про обтяження рухомого майна № 27655320 від 07.04.2020 р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. У судове засідання відповідач та треті особи не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідач надав відзив на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки автомобіль марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., є предметом застави за кредитним договором, укладеним між ТОВ "Вердикт Капітал" та [PERSON] . Вважає, що позивачем не доведено ту обставину, що 21.06.2016 року та 22.12.2018 року на автомобілі були відсутні обтяження, що виключає набуття статусу добросовісного покупця у позивача. Відповідач подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності. Третя особа - Територіальний сервісний центр МВС №4642 надав заяву про розгляд справи без їх участі на розсуд суду. Також надав відомості щодо перереєстрації спірного автомобіля за період з 2007 по 2018 роки. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 22 грудня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу придбав у продавця - [PERSON] автомобіль марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий. Позивачем надано копію договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу. Договір укладено в РСЦ МВС в Львівській області № 4642. 22.12.2018 р. автомобіль було зареєстровано у вказаному сервісному центрі МВС за позивачем, який отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 22.12.2018 ТСЦ №4642. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий. Вищевказані обставини підтверджуються копією відповіді ТРЦ МВС № 4642 від 20.10.2020 за № Л-322/Аз, наданої на адвокатський запит, а також інформацією ТРЦ МВС, наданою на адресу суду. Суд дійшов висновку, що позивач правомірно набув право власності на автомобіль у законний спосіб, при цьому правовстановлюючі документи оформлені належним чином. Відповідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р120235 від 08.07.2021 року, реєстратором державного підприємства "Національні інформаційні системи" зареєстроване приватне обтяження за № 27655320 від 07.04.2020 р на автомобіль марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] . Боржником за цим обтяженням зазначено: [PERSON] , обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальнястю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", документ-підстава: Договір факторингу, серія та номер 05/12, виданий 20.04.2012, видавник ПАТ "УкрСиббанк", ТОВ "Кредекс Фінанс". При цьому розмір основного зобов`язання - 236175,64 грн., а термін дії обтяження до 07.04.2025 року. Наявність обтяження стосовно автомобіля марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., номер об`єкта: [NUMBER] , також підтверджується відповідачем у відзиві на позов та відповідно до наданих до відзиву документів. При цьому, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач є боржником чи поручителем по кредитному договору, на підставі якого укладено договір факторингу 05/12 від 20.04.2012, і який став підставою для внесення відповідного обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Крім цього, суд звертає увагу на те, що позивач не виступав поручителем за кредитним договором №15/2008/440890/2/405, що підтверджується договором поруки від 07.03.2008 року, а також не був заставодавцем за кредитним договором №15/2008/440890/2/405, що підтверджується договором застави від 07.03.2008 року. Згідно інформації, наданої третьою особою - ТСЦ МВС: спірний автомобіль було зареєстровано 29.11.2007 за [PERSON] , після чого цей автомобіль неодноразово перереєстровано за договорами купівлі-продажу. Остання перереєстрація - 22.12.2018 на ім`я позивача [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач набув право власності на вказаний автомобіль 22.12.2018 року та на час реєстрації права власності спірний автомобіль не перебував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Пунктом 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, визначено, що державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2021 року представник позивача звертався до відповідача із заявою про усунення перешкод в реалізації права власності на рухоме майно шляхом припинення обтяження. ТОВ «Вердикт Капітал» не надало відомостей, які підтверджень подання заяви про припинення обтяження, а витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна отримані 08.07.2021 р. та 22.07.2021 р. свідчать про невжиття заходів про припинення обтяження. Відповідно наданих відповідачем кредитного договору № 11261292000 від 07.03.2008 року, договору поруки від 07.03.2008 року, договору застави від 07.03.2008 року, вбачається, що позивач не є стороною укладених договорів, а кредитні договори оформлялися на ім`я [PERSON] . Вищезазначені обставини створюють перешкоди для позивача у розпорядженні транспортним засобом, порушують його права як власника, у зв`язку з чим, позивач не має можливості відчуження вищевказаного транспортного засобу. Ч. 3 ст. 577 ЦК України, встановлено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Ст. 28 Законом України «Про заставу», встановлені підстави припинення застави, так застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання, у разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Виходячи з положень ст. 44 вказаного Закону, запис про обтяження рухомого майна як і запис про припинення обтяження здійснюється реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна після подання відповідної заяви обтяжувачем. Порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміни та припинення обтяжень регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 № 1255-IV, Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5, зареєстрованою в Мін`юсті 29.07.2004 за № 942/9541. Обтяженням відповідно до ст. 3 Закону є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Згідно зі ст. 4 Закону обтяження поділяються на публічні (виникають на підставі закону або рішення суду) та приватні (забезпечувальні та договірні). За положеннями частини 2 Закону, обтяжувачем є уповноважений орган при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов`язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: відомості про обтяжувача; відомості про боржника; посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст; опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження. Згідно з частиною 7 статті 43 Закону реєстраторам Реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач на відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві. Відповідно до положень статті 43 Закону відомості про припинення обтяження вносяться до Реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Частиною 3 статті 44 Закону визначено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору Реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Реєстру. У разі невиконані цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. При цьому, пунктом 3.2 інструкції передбачено, що перед унесенням змін до запису реєстратор повинен знайти необхідний запис у Реєстрі. Ідентифікація запису в Реєстрі здійснюється за його реєстраційним номером. Для запобігання помилкам та гарантії внесення змін саме до того запису застосовується контрольна сума запису. Реєстраційний номер та контрольна сума запису надаються при реєстрації запису в Реєстрі та відображаються у витязі про реєстрацію в Реєстрі, один примірник якого видається обтяжувачу чи уповноваженій ним особі, а другий - надсилається боржнику. Реєстраційний номер запис. Реєстрі є незмінним протягом усього часу його існування, а контрольна сума перераховується після внесення кожної зміни до цього запису. Відповідно до п. 16 «Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 р. №830, зміни і додаткові відомості до запису в Реєстрі вносяться реєстратором на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Зміни і додаткові відомості до запису в Реєстрі вносяться в день прийняття заяви до розгляду реєстратором. У разі подання заяви в електронній формі в позаробочий час зміни і додаткові відомості вносяться до запису не пізніше наступного робочого дня. Згідно з п. 24 Порядку відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. З огляду на викладене, внесення до Реєстру відомостей про припинення обтяжень рухомого майна може бути здійснене лише на підставі: - належним чином заповненої заяви про реєстрацію змін обтяження рухомого майна встановленої форми, яка подається особисто обтяжувачем або уповноваженою ним особою, з обов`язковим пред`явленням відповідних документів (в даному випадку ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ"); рішення суду, із обов`язковим зазначенням необхідних ідентифікаційних даних відповідного запису - реєстраційний номер запису та контрольна сума. При здійсненні державної реєстрації обтяження рухомого майна реєстратор Реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. При цьому, реєстратор не уповноважений на прийняття власних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень та на здійснення правової оцінки відомостей, що містяться у заявах. З наведеного вбачається, що право на подання заяви про припинення обтяження до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна належить лише обтяжувачу, а саме ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", яке порушує права позивача. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 Цивільного процесуального кодексу України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме, те, що обтяження належного позивачу на праві власності транспортного засобу - автомобіль марки CHEVROLET, модель CAPTIVA, 2007 р.в., шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий, зареєстроване реєстратором ДП "Національні інформаційні системи" та зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 07.04.2020 за №27655320 без законних підстав обмежує здійснення власником своїх повноважень на розпорядження зазначеним майном, оскільки позивач не є за законом чи договором відповідальним по кредитному зобов`язанню, в забезпечення якого зареєстроване оспорюване обтяження, тому відомості про таке обтяження підлягають вилученню з Державного реєстру обтяжень рухомого майна з метою судового захисту порушеного права позивача, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved