Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

22 лютого 2022 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] , від імені якого діє представник адвокат Васеньов Дмитро Олександрович із позовною\~заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу ) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення заяви і до досягнення дитиною 18 років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 13. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2018 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Позивач зазначає, що на теперішній час він з сином перебувають в Російській Федерації та дитина знаходиться на повному його утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Разом з тим, домовленості про участь відповідачки в утриманні сина між сторонами у справі не досягнуто. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 19 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , від імені якого діє представник адвокат Васеньов Дмитро Олександрович, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2009 року, про що зроблено актовий запис № 13 та підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Радсадівською сільською радою Миколаївського району, Миколаївської області Україна 15 вересня 2007 року (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 13 травня 2008 року (а.с. 8). Як вбачається з вказаного Свідоцтва про народження, [PERSON] , [INFO] , його батьками є батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с.8). Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Позивач зазначає, що на теперішній час він з сином перебувають в Російській Федерації та дитина знаходиться на повному його утриманні, що підтверджується довідкою від 21 травня 2021 року (а.с. 10). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом було встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на теперішній час проживає разом із батьком та знаходиться на його повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, відсутність відзиву та відповідних заперечень з боку відповідача, а також те, що обидва батьки повинні утримувати свою дитину, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] ,\~від імені\~якого діє\~представник \~адвокат Васеньов\~Дмитро Олександрович,\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитинипідлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а його позов було задоволено, то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved