Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

У вересні 2015 року до суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 933383 грн.72 коп. В позові заявлені вимоги обґрунтовуються тим, що між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0401/0508/71-044 від 27.05.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 49000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9% з кінцевим терміном повернення до 26.05.2038 року. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов`язання згідно графіку погашення кредиту. В цей же день, з метою забезпечення повернення кредиту між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 0401/0508/71-044-Z-1. Разом з цим, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 0401/0508/71-044-Р-1 від 27.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе на добровільних засадах зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору. 25 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 0401/0508/71-044 від 27.05.2008 року. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за тілом кредиту в сумі 820 472 грн. 73 коп., заборгованість за відсотками в сумі 112 910 грн. 99 коп., з них прострочені відсотки в сумі 105699 грн. 68 коп. Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20 листопада 2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 933\~383 (дев`ятсот тридцять три тисячі триста вісімдесят три) грн. 72 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 820\~472 (вісімсот двадцять тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 73 коп., заборгованість за відсотками в сумі 112\~910 (сто дванадцять тисяч дев`ятсот десять) грн. 99 коп., де 105\~699 (сто п`ять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 68 коп. прострочена заборгованість по відсоткам. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року (провадження № 2-п/225/1/2022, єдиний унікальний номер № 225/5317/15-ц) здійснено процесуальне правонаступництво позивача, а саме замінено Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» (код ЄДРПОУ 41818815, місцезнаходження: 03035, місто Київ, вул.Сурікова, буд.3). Ухвалою Дзержинського\~міського суду\~Донецької області\~від 25\~липня 2022\~року (провадження\~№ 2-п/225/1/2022,\~єдиний унікальний\~номер №\~225/5317/15-ц)\~заочне рішення\~Дзержинського\~міського\~суду Донецької\~області\~від\~20\~листопада\~2015\~року\~по\~справі №\~225/5317/15-ц\~за позовною\~заявою Публічного\~акціонерного товариства\~«Дельта Банк»,\~правонаступником якого\~є Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Юніко\~Фінанс» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором\~ скасоване та призначене судове засідання з розгляду справи. Представник позивача (ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс») в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений. Представник відповідача - адвокат Стрикаль О.В., який діє в інтересах [PERSON] , в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. У відзиві на позовну заяву від 11 серпня 2022 року, з даною позовною заявою [PERSON] та її представник не погоджуються, вважають, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» є безпідставними та такими, що суперечать законодавству України. Позовна заява по справі № 225/5317/15-ц є необґрунтованою та безпідставною з огляду на наступне: Позовна заява Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не містить обґрунтування щодо наявності у позивача права достроково вимагати виконання умов кредитного договору № 0401/0508/71-044 27 травня 2008 року, що вказує на безпідставність його позовних вимог. З умов кредитного договору № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року вбачається, що кредитні кошти надавалися на придбання квартири [ADDRESS] , а тому він є споживчим кредитом. Враховуючи, що між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» виникли кредитні відносини і кредитний договір № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року є споживчим, то на спірні правовідносини поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», яким визначено порядок дострокового стягнення кредитної заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту. Матеріали справи № 225/5317/15-ц не містять досудової вимоги ПАТ «ДельтаБанк» про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним, як і не містять доказів направлення її на адресу Відповідачів та доказів отримання її ними. Таким чином, Відповідач-1 на момент звернення Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на законних підставах користувався кредитними коштами, оскільки остаточною датою повернення коштів за вище вказаним кредитним договором є 26 травня 2038 року. За таких умов, у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи № 225/5317/15-ц вимоги, яка була надіслана Кредитором на адресу [PERSON] про дострокове повернення споживчого кредиту за кредитним договором № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року, відсутністю доказів її отримання відповідачем, то у [PERSON] відсутній обов`язок достроково повернути кошти за цим договором. ПАТ «Дельта Банк» при зверненні з позовною заявою не надано доказів належного виконання його зобов`язань, згідно з договором поруки № 0401/0508/71-044-Р-1 від 27 травня 2008 року, що є обов`язковою передумовою виконання зобов`язань поручителем [PERSON] , а також не надано доказів отримання нею від банку вимоги про погашення боргу, після отримання якої виникає зобов`язання Поручителя виконати боргові зобов`язання кредитора. Згідно з матеріалами справи між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» 27 травня 2008 року було укладено кредитний договір № 0401/0508/71-044 відповідно до якого відповідачу-1,- [PERSON] було надано кредит в розмірі 49 000,00 USD (сорок дев`ять тисяч) доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % з кінцевим терміном повернення 26.05.2038 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0401/0508/71-044 між відповідачем-2 і позивачем укладено договір поруки № 0401/0508/71-044-Р-1 від 27 травня 2008 року (далі Договір). Укладений договір поруки № 0401/0508/71-044-Р-1 від 27 травня 2008 року є підставою для виникнення у сторін зобов`язань відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України і згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, якщо дія поруки не припинилась з підстав, передбачених законом. ПАТ «ДельтаБанк» не надало і в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази надіслання [PERSON] на реквізити зазначені в Договорі, письмової заяви про невиконання Позичальником своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року (в т.ч. докази поштового відправлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення чи копії поштової квитанції про відправлення рекомендованого листа, опису вкладення у цінний лист). Доводи позивача, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 28.07.2015 р. за Відповідачем наявна заборгованість у сумі 933 383,72 грн. безпідставні та не підтверджені належними доказами, оскільки виписки за особовими рахунками не можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Належних доказів, зокрема виписок руху коштів по рахунку боржника, квитанцій про сплату кредиту ПАТ «ДельтаБанк» до матеріалів справи № 225/5317/15-ц не надано, у зв`язку з чим суд та відповідачі позбавлені можливості встановити розмір суми заборгованості за кредитом, право вимоги на яку, начебто набуло ТОВ ФК «Юніко Фінанс», що в свою чергу позбавляє суд та відповідачів можливості встановити і розмір заборгованості за відсотками за кредитним договором № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року. Матеріали справи № 225/5317/15-ц не містять первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та здійснення її часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки, виписки з рахунку боржника, тощо), тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості здійснений позивачем, є безспірним. Розрахунки боргу, підготовлені працівниками ПАТ «ДельтаБанк», щодо наявності грошового зобов`язання [PERSON] за основним боргом, відсотках за кредитним договором № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом існування заборгованості Відповідачів перед Позивачем. У позовній заяві Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» зазначає, що 27.05.2008 АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року (далі Договір), згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 49 000,00 дол. США на строк з 27.05.2008 р. по 26.05.2038. Разом з тим, матеріали справи № 225/5317/15-ц не містять кредитного договору № 0401/0508/71-044 укладеного 27 травня 2008 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] . З матеріалів справи № 225/5317/15-ц не вбачається, що [PERSON] є поручителем за кредитним договором № 0401/0508/71-044 укладеного 27 травня 2008 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] . Крім того, право вимоги до [PERSON] за договором поруки № 0401/0508/71-044-Р-1 від 27 травня 2008 року Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» не було продано 25 лютого 2012 року Публічному акціонерному товариству «ДельтаБанк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги. З матеріалів справи № 225/5317/15-ц, а саме витягу з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року укладеного 25 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк», вбачається, що у графі назва поручителя, прізвище [PERSON] , відсутнє. [PERSON] не вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», оскільки матеріали справи № 225/5317/15-ц не містять належних та допустимих доказів на підтвердження цього. На підтвердження своїх вимог ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» надало світлокопію договору про відступлення прав вимоги № 2305/К/1 укладеного 16 вересня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс». З світлокопії додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 2305/К/1 укладеного 16 вересня 2020 року не вбачається, що Новому кредитору було відступлено право вимоги за кредитним договором № 0401/0508/71-044 від 27.05.2008 року, який був укладений [PERSON] із Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого начебто є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». Долучені до матеріалів справи № 225/5317/15-ц світлокопії документів, не є належними доказами, які можуть підтвердити обґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Копії невідомого походження не є належними та допустимими доказами у справі. Копіями невідомого походження є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом. З матеріалів цивільної справи № 225/5317/15-ц вбачається, що Позивач станом на 11 серпня 2022 року оригіналів доданих до позовної зави документів для огляду в Дзержинському міському суді Донецької області не надав, а тому позовні вимоги по цій справі ґрунтується на підставі неналежних доказів. За таких обставин, представник відповідача та відповідач вважають, що підстав для задоволення позову Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0401/0508/71-044 від 27.05.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 49000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9% з кінцевим терміном повернення до 26.05.2038 року. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов`язання згідно графіку погашення кредиту (а.с. 5-20). В цей же день, з метою забезпечення повернення кредиту між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 0401/0508/71-044-Z-1. Разом з цим, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 0401/0508/71-044-Р-1 від 27.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе на добровільних засадах зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору (а.с. 27-28).. 25 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 0401/0508/71-044 від 27.05.2008 року (а.с. 37-45). Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року (провадження № 2-п/225/1/2022, єдиний унікальний номер № 225/5317/15-ц) здійснено процесуальне правонаступництво позивача, а саме замінено Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» (код ЄДРПОУ 41818815, місцезнаходження: 03035, місто Київ, вул.Сурікова, буд.3). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг № 0401/0508/71-044 року, станом на 28.07.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 933 383 грн. 72 коп., з них 820 472 грн. 73 коп. тіло кредиту, 112 910 грн. 99 коп. заборгованість по відсоткам, де 105\~699 грн. 68 коп. прострочена заборгованість по відсоткам (а.с. 36). Зміст кредитного договору свідчить про те, що кредит видавався на споживчі цілі - придбання житла. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц міститься висновок про те, що суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового коштів за договором про надання споживчого кредиту. Так, відповідно до положень цієї норми якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що на момент виникнення спірних правовідносин був встановлений обов`язковий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові дійшла висновку про те, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не змінює визначений вказаним Законом України порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" ( у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Згідно з п. 3.4. кредитного договору № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року позичальник має право достроково погасити заборгованості за кредитом (частково або в повному обсязі). Відповідно до п. 3.8. кредитного договору № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року сторони за взаємною згодою домовились без укладення будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною зобов`язань Позичальника щодо строку виконання Позичальником зобов`язань за цим договором та відповідних прав Банку вимагати від Позичальника виконання зобов`язань за цим договором при настанні наступних обставин: якщо Позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.3. та/або при невиконанні зобов`язань Позичальника, передбачених п.п. 5.1.7. та/або 5.1.10 та/або 5.1.11. цього договору та/або у випадках незгоди Позичальника укласти додаткову угоду до цього договору при настанні обставин, передбачених п. 9.2. цього договору; якщо у відношенні Позичальника, його майна є рішення чи вчинена дія з боку будь-яких державних органів або органів/осіб, що мають відповідні повноваження, які істотно ускладнюють чи роблять неможливим розпорядження майном Позичальника; якщо інформація і документи, що подані або повинні бути подані Позичальником Банку у відповідності чи у зв`язку з цим договором, надані Позичальником несвоєчасно, у неповному обсязі чи якщо така інформація та документи чи їх частина виявилися недостовірними; якщо Позичальник у строки, встановлені у п. 2.2. цього договору, не уклав з Банком договір про зміни та доповнення до іпотечного договору та/або не виконав зобов`язання, передбачені п.п. 5.1.8. п. 5.1. цього договору. При настанні зазначених вище обставин, які за згодою Сторін визнаються такими, що свідчать про суттєве порушення Позичальником умов цього Договору, Банк має право надіслати Позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору у будь-який час з моменту настання вказаних обставин. При цьому строк виконання Позичальником своїх зобов`язань (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним) за взаємною згодою Сторін, вважається таким, що настав, на десятий календарний день з дня направлення Банком Позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору, у порядку, передбаченому цим пунктом договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв`язку при відправленні листа з повідомленням про вручення, або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане Позичальником особисто у Банку. Згідно з п. 3.9. кредитного договору № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року, при порушенні умов, передбачених п. 5.1.8. цього договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством України (в тому числі у випадках, передбачених Законом України «Про іпотеку») передбачено право дострокової вимоги виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо Позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.1. цього договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а Позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору. Відповідно до п. 3.10. кредитного договору № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року у випадку порушення умов п.п. 3.8. та/або п. 3.9. та/або п. 6.1.2. цього договору та/або умов іпотечного договору, що укладений між Банком та Позичальником у відповідності до п. 2.1. цього договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється Банком Позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Банком за адресою Позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв`язку при відправлені листа з повідомленням про вручення або, дата, зазначена в повідомленні, яке отримане Позичальником особисто у Банку. Згідно з п. 10.6. кредитного договору № 0401/0508/71-044 від 27 травня 2008 року будь-які повідомлення, що направляються Сторонами одна одній, повинні бути здійснені у письмовій формі. Такі повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони доставлені адресату посильним, цінним листом, телексом чи телефаксом за адресою, вказаною у розділі 10 цього договору або адресою, повідомленою Позичальником відповідно до п.п.6.1.2 п. 6.1. цього договору. Отже, зміст даного договору свідчить про те, що вимога про дострокове повернення кредиту повинна бути здійснена у письмовій формі та вважаються направленими належним чином, якщо вони доставлені адресату посильним, цінним листом, телексом чи телефаксом за адресою, вказаною у розділі 10 цього договору або адресою, повідомленою Позичальником відповідно до п.п.6.1.2 п. 6.1. цього договору. Однак, матеріали справи № 225/5317/15-ц не містять досудової вимоги ПАТ „Дельта Банк про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним, як і не містять доказів направлення її на адресу відповідачів та доказів отримання її ними. Оскільки позивачем не дотримано визначений кредитним договором порядок направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких відповідачами не встановлений, на боржника та поручителя не може бути покладений тягар дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Установивши, що кредит надавався на споживчі цілі, строк його повернення на час звернення з цим позовом не настав (дата повернення кредиту 26 травня 2038 року), позивач не надав докази на підтвердження направлення та вручення позичальником досудової вимоги про дострокове повернення кредиту, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для дострокового стягнення усієї суми кредиту. При цьому,\~реєстрація на\~тимчасово окупованій\~території України\~відповідно до\~статті 5\~Закону України\~"Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України"\~не може\~звужувати обсяг\~існуючих прав\~громадян України\~та,\~окрім цього,\~дана обставина\~не виключала\~можливості повідомлення\~боржника про\~наявність боргу\~за кредитним\~договором та\~дострокового повернення\~боргу за\~договором будь-яким\~альтернативним способом,\~як-то:\~за телефоном\~або електронною\~поштою.Проте банк\~не надав\~суду жодних\~доказів повідомлення\~боржника у\~будь-який\~із можливих\~способів.(Постанова ВС від 08 грудня 2021 року у справі № 409/1398/18, провадження № 61-8551св21). Разом з тим, позивач вправі ставити питання про стягнення простроченої заборгованості, яка виникла на час звернення до суду з даним позовом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Як повідомив позивач в позові, у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість. Долучений до матеріалів справи розрахунок містить інформацію про наявну станом на 28.07.2015 року заборгованість на загальну суму 933 383 грн. 72 коп., з них 820 472 грн. 73 коп. тіло кредиту, 112 910 грн. 99 коп. заборгованість по відсоткам, де 105\~699 грн. 68 коп. прострочена заборгованість по відсоткам (а.с. 36). При цьому, в ст.81 ЦПК України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обґрунтуванням вимог заборгованості відповідачів за кредитним договором, позивач обґрунтовує виключно кредитним договором, договорами відступлення прав вимог та розрахунком заборгованості, який у свою чергу не містить інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, нарахування процентів, розмір процентної ставки тощо, а фактично є відображенням односторонньої інформації позивача про наявність заборгованості і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, а отже не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 року №566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідачів перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в п.27 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. З огляду на вказане, суд позбавлений можливості встановити розмір суми заборгованості за кредитом та розмір заборгованості за відсотками за кредитним договором. Що стосується вимог до поручителя, суд зазначає. Згідно ч. 1,2\~ст.553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 4\~Договору поруки\~№ 0401/0508/71-044-Р-1\~від 27.05.2008\~рокуу разі невиконання Позичальником умов основного зобов`язання в строк, Поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення Позичальником коштів, наданих в межах Основного зобов`язання та процентів за користування кредитом за першою вимогою Банку протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання Поручителем надісланої Банком письмової заяви про невиконання Позичальником своїх зобов`язань, передбачених Основним зобов`язанням, надісланою банком за адресою, зазначеною у реквізитах Поручителя в цьому Договорі. Оскільки в суді не було доведено розмір заборгованості, яка виникла внаслідок порушення боржником [PERSON] зобов`язання за кредитом, тому не має підстав для стягнення заборгованості і з поручителя. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80\~ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору несе позивач.

Outcome: dismissed