Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на своє, [PERSON] , утримання під час вагітності та в період після народження другої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення новонародженою дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 03 листопада 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] . Під час шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON] . Сторони шлюбні відносини не підтримують. Позивач не має змоги самостійно утримувати дочку та забезпечувати для неї належний матеріальний рівень проживання, так як вагітна другою дитиною. Інших доходів, окрім виплати допомоги при народженні першої дитини та по догляду за нею, позивач не має. Зазначає, що відповідач має постійне місце роботи, працює на ВП Рівненська АЕС, де отримує постійні та достатні заробітки, інших осіб, окрім їх дочки, на своєму утриманні не має. Водночас дочка має вроджену ваду лівобічна пієлоктазія, яка потребує періодичного нагляду. Вважає, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання дочки в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вагітна другою дитиною, тому потребує допомоги від чоловіка, який має можливість її утримувати під час вагітності та після народження дитини, до досягнення нею трьох років. Вказує, що має проблеми зі здоров`ям. Вважає, що чоловік має можливість сплачувати аліменти на її утримання в період вагітності та після народження дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення новонародженою дитиною трьох років. У відзиві на позов відповідач зазначає, що частково не погоджується із заявленими вимогами позивача, зокрема з розміром стягнення аліментів на користь позивача під час вагітності. Вважає, що позов має бути задоволений частково, оскільки не підкріплений належними доказами і ґрунтується виключно на припущеннях позивача, без належного врахування всіх суттєвих обставин справи та бажанні позивача отримати незаконну матеріальну вигоду. Зазначає, що у позові відсутні обставини, які підтверджували б те, що він не утримує доньку [PERSON] , навпаки, відповідач ніколи не відмовлявся від утримання та виховання доньки [PERSON] , постійно купував та купує необхідні речі, одяг, продукти харчування, тощо. Відповідач не заперечує обставину, що є працевлаштованим і отримує заробітну плату. Отримані кошти використовує на утримання спільної доньки [PERSON] , сім`ї та своїх непрацездатних та хворих батьків. Зокрема, більше трьох років відповідач допомагає матері, [PERSON] , 1956 року народження, яка є тяжко хворою, інвалідом ІІ групи та перенесла чотири складні операції по видаленню пухлин онкологічного захворювання. Вказує, що витрачає кошти на її лікування купуючи різні медичні препарати, необхідні для відновлення стану здоров`я матері. Під час першої та другої вагітності дружини [PERSON] відповідач постійно матеріально їй допомагає та підтримує, купував продукти харчування, лікарські препарати, їздили на відпочинок у різні країни світу, тощо. Стверджує, що на даний час у позивача відсутні підстави для заявлення вимоги про стягнення аліментів з відповідача, оскільки донька [PERSON] проживає разом з ним у одній квартирі. Зазначає, що його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі ј частини всіх доходів, оскільки сплата такого розміру аліментів поставить його у скрутне матеріальне становище. Просить позов задовольнити частково, стягнути з [PERSON] аліменти щомісячно в розмірі 1/7 частини його заробітку (доходу) на користь [PERSON] на її утримання на час вагітності, в іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю. Ухвалою суду від 27 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 17 серпня 2022 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що з 25 липня 2022 року вона та донька [PERSON] не проживають з чоловіком, оскільки він вигнав її з квартири з погрозами. Позивач з донькою змушена була переїхати в квартиру до своєї матері, де вони проживають на даний час. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, підтвердив, що з 25 липня 2022 року позивач та донька з ним не проживають. Зазначив, що дружину не виганяв, вона сама вирішила піти. Відповідач та його представник адвокат Мудрак О.С. просили позов задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти, в розмірі 1/7 частини його заробітку (доходу) щомісячно на користь [PERSON] на її утримання на час вагітності, в іншій частині позовних вимог просили відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків. 03 листопада 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Вараському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено актовий запис № 208, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 03 листопада 2018 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08 вересня 2020 року. Згідно довідки № 3133-4/22 від 08 серпня 2022 року сектору «Реєстрація» відділу «ЦНАП» Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За цією адресою також зареєстрований [PERSON] . Сторони підтвердили у судовому засідання, що позивач з донькою не проживають разом з відповідачем. Малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів на малолітню [PERSON] між сторонами у справі не досягнуто. У довідці Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня» від 08 липня 2022 року зазначено, що [PERSON] знаходиться під наглядом в жіночій консультації акушерсько-гінекологічного відділення з приводу вагітності, 28 - 29 тижнів. Згідно довідки лікаря кабінету ультразвукової діагностики ДЗ «СМСЧ-3 МОЗ України» від 18 лютого 2021 року діагноз [PERSON] лівобічна пієлоектазія. Відповідно до довідки медично-консультаційного центру «АРЦТ Плюс» від 05 серпня 2021 року діагноз [PERSON] полісегментарний остеохондроз хребта, патологія м/х дисків, ретроспонділолістез, больовий синдром, м`язево-тонічний с-м. Згідно виписки з картки хворого від 13 вересня 2021 року [PERSON] встановлено діагноз соматоформенний вегетативний розлад. Позивач зазначає, що не має змоги самостійно утримувати дочку та забезпечувати для неї належний матеріальний рівень проживання, так як вагітна другою дитиною. Інших доходів, окрім виплати допомоги при народженні першої дитини та по догляду за нею, вона не має. Відповідач не заперечує, що працевлаштований та має стабільну заробітну плату. Доказів на підтвердження матеріального стану сторін суду не надано. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Доказів того, що відповідач в добровільному порядку надає позивачу фінансову допомогу на утримання дитини суду не надано. Враховуючи викладене вище, суд вбачає наявність законних підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме її потребам. Положеннями ст 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини на утримання чоловіком під час вагітності незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів того, що стан його здоров`я та матеріальний стан не дозволяють йому сплачувати аліменти, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Враховуючи той факт, що з відповідача будуть стягуватися аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини під час вагітності в розмірі 1/5 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: partial