Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

у січні 2022 року позивач звернувся до Голосіївського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Позивач просить стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» 4897,17 грн, основного боргу, 3% річних у розмірі 2 грн. та судові витрати. На мотивування позовних вимог вказує, що 05.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за № 88511, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» в сумі 17171 грн. На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. 20.04.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65208275. В межах даного виконавчого провадження було звернене стягнення на заробітну плату боржника та фактично частково стягнуто на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» шляхом утримання з заробітної плати 4897,17 грн, що підтверджено постановою приватного виконавця від 29.06.2021 ВП № 65208275 та довідкою від роботодавця боржника № 826 від 14.12.2021. В той же час, рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 04.11.2021 у справі № 759/17707/21, виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню. Дане рішення суду набрало законної сили. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, грошові кошти на його виконання стягнуті безпідставно, що підтверджено рішенням суду, та в силу ст. 1212 ЦК України кредитор набув право вимоги на цю суму до ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. ст. 512, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. 17 грудня 2021 між [PERSON] (кредитор) та [PERSON] (позивач) було підписано Договір цесії, за яким вона відступила на користь позивача право вимоги до відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ», код ЄДРПОУ 41697872) грошових коштів в сумі 4897 грн. 17 коп., які безпідставно стягнуті з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса від 05.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованим в реєстрі за № 88511, в тому числі право вимоги відсотки, штрафи, пені, збитків від інфляції, які кредитор має на дату укладання договору цесії. У зв`язку з цим новим кредитором у зобов`язанні став [PERSON] .Листом від 17.12.2021 сторони повідомили відповідача про здійснену уступку права вимоги та вимагали протягом 3-х днів погасити наявну заборгованість. Однак боржник не вчинив жодних дій щодо виконання взятих на себе зобов`язань та погашення заборгованості. Згідно ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки договору між позивачем/кредитором та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» не існує, відповідно необхідно застосувати розмір відсотків за користування чужими коштами, встановлений законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач повинен повернути не тільки безпідставно стягнути кошти, але і 3% річних та збитки від інфляції за період, коли підстава, на якій майно (кошти) було набуте, згодом відпала - з 17.12.2021 дати набрання законної сили рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що належним способом захисту його прав та інтересів є стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів. Протоколом автоматизованого розподілу справи від 31.01.2022 року визначена суддя Хоменко В.С. (а.с.19). Ухвалою судді Голосіївського районного суду Хоменко В.С. від 02.02.2022 року відкрито провадження з призначенням її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 24-25). Відповідач відзив на позов не подав. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за № 88511, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» в сумі 17 171 грн.(а.с.5). На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. 20.04.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65208275 (а.с.6). В межах даного виконавчого провадження було звернуто стягнення на заробітну плату боржника та фактично частково стягнуто на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» шляхом утримання з заробітної плати 4897,17 грн, що підтверджено постановою приватного виконавця від 29.06.2021 ВП № 65208275 та довідкою від роботодавця боржника № 826 від 14.12.2021р. (а.с.7,8). В той же час, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.11.2021 у справі № 759/17707/21, виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 07.12.2021 року (а.с.9-11). Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема, договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання невигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам наддав його для мети, що не булла досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття стягувачем грошових коштів, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а тому такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20. Згідно ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річнихвід простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Згідно наведеного позивачем розрахунку: Розрахунок заборгованості за період з 17.12.2021 по 22.12.2021 (6 днів), Основний борг - 4 897 грн 17 коп. 3% річних:4 897,17 грн х 3% : 365 х 6 днів = 2 грн. 00 коп. Всього 4 897,17 грн + 2,00 = 4 899,17 грн. Суд погоджується з наданим розрахунком оскільки він не спростований відповідачем. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.ст. 512, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Судом встановлено, що 17 грудня 2021 між [PERSON] (кредитор) та [PERSON] (позивач) було підписано Договір цесії, за яким вона відступила на користь позивача право вимоги до відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ», код ЄДРПОУ 41697872) грошових коштів в сумі 4897 грн. 17 коп., які безпідставно стягнуті з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса від 05.04.2021 р. У зв`язку з цим новим кредитором у зобов`язанні є [PERSON] . Листом від 17.12.2021 повідомлено відповідача про здійснену уступку права вимоги та вимагали протягом 3-х днів погасити наявну заборгованість на користь нового кредитора (а.с.14). Доказів недійсності договору цесії від 17.12.2021 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , за яким [PERSON] відступила на користь позивача право вимоги до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» грошових коштів в сумі 4897 грн 17 коп., які безпідставно стягнуті з [PERSON] стороною відповідача не надано. Доказів про вчинення відповідачем дій на повернення безпідставно стягнутих грошових коштів відповідачем не надано. З урахуванням наведеного та враховуючи доведеність позовних вимог, відсутність відзиву відповідача, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню. За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат стороною позивача суду не надано. На підставі наведеного та

Outcome: approved