Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , з посиланням на те, що 15.04.2002 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 02.07.2021 року №378/401/21, яке набрало чинності 03.08.2021 року. Відповідач вселилася у будинок в якості члена сім`ї (невістки) власника житла [PERSON] і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. 30.04.2002 року місце проживання відповідача було зареєстровано у вказаному будинку. На підставі договору дарування жилого будинку він є власником житлового будинку [ADDRESS] . В серпні 2016 року відповідач вибула на інше постійне місце проживання за невідомою адресою. Періодично відповідач відвідує неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка за взаємною згодою проживає з ним. Він має іншу сім`ю. У належному йому будинку відповідач не проживає з часу вибуття, не перебуває в сімейних стосунках, жодних зобов`язальних відносин щодо оренди житла між ним та відповідачем не існувало та не існує. Між ним, як власником та відповідачем будь-якої домовленості щодо збереження користування житлом не було, витрати по утриманню будинку відповідач не несе і ним не цікавиться. Таким чином, відсутні правові підстави для збереження реєстрації відповідача в будинку та права користування ним. Збереження реєстрації відповідача в будинку без фактичного проживання суперечить вимогам Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та створює йому, як власнику, перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Проте, зареєструвати своє нове місце проживання, відповідач наразі не погоджується. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини викладені в позовній заяві, позов просить задовольнити. Додатково суду пояснив, що відповідач останні шість років не проживає в будинку [ADDRESS] . Відповідач проживає та працює за кордоном. В цьому році відповідач на Україну не приїздила, останні два місяці він з нею не спілкується взагалі. Відповідач в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву від неї до суду не надходив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона проживає неподалік, по сусідству з домоволодінням [PERSON] .. [PERSON] в будинку [ADDRESS] уже не проживає більше п`яти років, тривалий час вона перебуває за кордоном. Кілька разів вона раніше приїздила до місця проживання [PERSON] , але це було давно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона проживає по сусідству з домогосподарством [PERSON] в [ADDRESS]. Влітку 2016 року [PERSON] виїхала за кордон. В минулому році вона приїздила до [PERSON] , оскільки останній доглядав її матір. Більше [PERSON] вона не бачила. Весною минулого року у [PERSON] померла її мати, проте на її похорони та не приїхала. Свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом позивача. [PERSON] в будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] , не проживає близько 5 - 7 років, оскільки поїхала за кордон на заробітки. За цей період вона приїздила до [PERSON] 2 - 3 рази і знову поїхала за кордон. [PERSON] він бачив востаннє 1 - 2 роки назад, точної дати не пам`ятає, на подвір`ї будинку [PERSON] .. Останній у вказаному будинку доглядав її матір до смерті, що сталася в минулому році. На похорони своєї матері [PERSON] не з`явилась. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копій: договору дарування житлового будинку від 16.04.2007 (а.с. 8), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 9) [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . У період з 15.04.2002 по 03.08.2021 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до акту від 18 лютого 2022 року, у вищевказаному житловому будинку з 30.04.2002 року зареєстрована [PERSON] , проте там з серпня 2016 року не проживає, оскільки вибула на інше місце проживання (а.с. 11). Відповідно до довідок Ставищенської селищної ради № 5-211 від 21.02.2022 року та №5-430 від 27.05.2022 року у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає з серпня 2016 року [PERSON] (а.с. 12, 18). Збереження реєстрації відповідача в будинку без фактичного проживання суперечить вимогам Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та створює позивачу, як власнику, перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із положеннями Житлового кодексу України до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України). Відповідно до статтей 2, 3, 6, 7 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 167 Житлового Кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Обставини викладені в позовній заяві та підтверджені позивачем в судовому засіданні, відповідачем спростовані не були. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в будинку позивача не проживає понад шість місяців та не веде спільне з позивачем господарство, суд вважає, що відповідач втратила право користування належним позивачу вказаним житловим будинком. Судові витрати по справі позивач просить покласти на нього.

Outcome: approved