Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

До Нетішинського міського суду Хмельницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, утримуваних з позивача за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.08.2016 на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 14.07.2016. Третьою особою у позові зазначено Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.08.2016 з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Проте, 12.02.2021 позивач звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області із заявою про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , так як відповідач належним чином його не виховувала та не утримувала. Рішенням органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 149/2021 від 11.03.2021 було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Малолітня дитина [PERSON] з лютого 2021 року проживає разом з позивачем, перебуває на його повному утриманні, але аліменти з нього продовжують стягувати за рішенням суду, які відповідач отримала, проте на утримання дитини їх не витратила та по позивачу не повернула. Враховуючи, що відповідачка до цих пір отримує аліменти та використовує їх на власний розсуд, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. 10 серпня 2022 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, але через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін. Частина 3 статті 200 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст.\~12,\~264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області №2/679/496/2016 від 16.08.2016 з позивача на користь відповідача на сина [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист на підставі даного рішення було видано 31.08.2016, та державним виконавцем Нетішинського ВДВС ГТУЮ на підставі заяви про примусове виконання від 05.09.2016 07.09.2016 було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду №2/679/496/2016 від 16.08.2016 про стягнення аліментів (а.с. 6, 9). Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 149/2021 від 11.03.2021 було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7-8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст. 180,\~181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, судом установлено, що з 11 березня 2021 року малолітня дитина сторін син [PERSON] , [INFO] , стала мешкати разом з позивачем - батьком [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з якої таким способом може бути, зокрема, припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частина 2 статті 188 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Аналізуючи в сукупності вищевикладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, слід дійти висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки з 11 березня 2021 року син сторін мешкає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, у зв`язку з чим правових підстав для стягнення з нього аліментів не має. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи, що позивач, розпоряджаючись своїм правом щодо предмету позову, просить припинити стягнення аліментів саме з дня подачі ним позову до суду 01.08.2022, а не з моменту коли дитина почала проживати з ним 11.03.2021, суд, із врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, задовольняючи позов, вважає за необхідне припинити стягнення аліментів, які були стягнуті з позивача на користь відповідача, починаючи з дня подачі цього позову до суду, а саме з 01.08.2022. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями\~статті 142 ЦПК України\~передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved