Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] , заборгованості по сплаті аліментів за період з 02.03.2021 року по 01.02.12022 рік у розмірі 59577,75 грн.. та пеню по сплаті аліментів за вказаний період у розмірі 18209,.81 грн., а всього 77787,56 грн.. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що під час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] . 17 березня 2021 року судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції від 14.02.2022 року, станом на 01.02.2022 рік [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] за період з 02.2021 року по 01.02.12022 рік у розмірі 59577,75 грн. За таких обставин, оскільки відповідачем аліменти не сплачує, позивач має право на стягнення пені за прострочений період, яка станом на 01.02.2022 року становить 18209,81 грн.. яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 18.04.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали суду про відкриття провадження та копія позовної заяви разом із доданими до неї додатками, яка направлялась на адресу відповідача, повернулись до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», станом на 15.08.2022 року відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст.. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмовідокази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. ( ст.191 Сімейного кодексу України) Судом встановлено, що 17 березня 2021 року, Дніпровським районним судом міста Києва видано судовий наказ № 755/4669/21 про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 09 вересня 2021 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП66757790 з примусового виконання вищезазанченого судового наказу (а. с. 6) Виходячи з положень ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Положеннями статті 194 Сімейного кодексу України врегульований порядок стягнення аліментів за виконавчим листом та заборгованості за аліментами в примусовому порядку, яка виникла внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів. Згідно ч. 13 Закону України «Про виконавче провадження», довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Відповідно до розрахунку заборгованості від 14 лютого 2022 року ВП №66457790, виданої головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І. І., заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №755/4669/21, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 28 травня 2021 року про стягнення з стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 7) Звертаючись з даним позовом, позивач просить, зокрема, стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованості по сплаті аліментів за період з 02.03.2021 року по 01.02.2022 рік у розмірі 59577,75 грн., вказана сума заборгованості визначена державним виконавцем у розрахунку заборгованості. Відповідно до п.п. 9, 10 Розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5),виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом. З аналізу наведених норм, можна прийти до висновку, що ця заборгованість повинна стягуватись в межах того ж виконавчого провадження, яке було відкрито в порядку виконання судового наказу Дніпровського районного суду від 28.05.2021 року і для її стягнення додаткового судового рішення не потребується а в разі наявності заборгованості по аліментам та досягнення дитиною повноліття, виконавче провадження не закінчується а таке стягнення заборгованості проводиться в загальному порядку. В разі, якщо позивачка вважає недостатнім контроль державного виконавця за стягненням з відповідача заборгованості за аліментами, вона вправі оскаржити його дії чи бездіяльність у порядку, визначеному ст.ст.447, 448 ЦПК України. Тобто, заявляючи такі вимоги, позивачка обрала неефективний спосіб захисту порушеного права. Крім того, суд зазначає, що ухвалення судового рішення про задоволення вимог в цій частині, може призвести до подвійного стягнення заборгованості з боржника. Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері грунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем, такого підходу при нарахуванні пені за прострочення сплати аліментів дотримується Верховний Суд у постанові від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. При визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №755/4669/21, виданого 28.05.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, суд бере за основу наданий позивачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 14 лютого 2022 року за період з березня 2021 року по січень 2022 року, та виходячи з розрахунку: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. За наведених обставин, сума пені, яка буде складати за весь час невиконання рішення суду по аліментам буде становити: Березень 2021 року: 5258,00 (сума заборгованості по аліментам) * 307 день (з 1 квітня 2021 року по 01.02.2022 в межах наданого розрахунку позивачем) * 1% = 16142,06 грн.; Квітень 2021 року: 5105,50 * 277 * 1% = 14142,24 грн.; Травень 2021 року: 4821,75 * 246 * 1% = 11 861,51 грн.; Червень 2021 року: 5113,75 * 216 * 1% = 11 045,70 грн.; Липень 2021 року: 5239,00 * 185 * 1 % = 9692,15 грн.; Серпень 2021 року: 5089,50 * 154 * 1% = 7837,06 грн…… Суд звертає увагу, що в даному випадку, розрахунок заборгованості не є вичерпним, та з урахуванням наданих позивачем матеріалів справи, занадто перевищує 100% заборгованості по сплаті аліментів, яка з урахуванням довідки становить 59577,75 грн. В той же час, як встановлено частиною першою ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини другої статті 2 ЦПК України ) Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та зобов`язань, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України ). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України ). Враховуючи викладене, оскільки позивач, у зв`язку з невиконанням з боку боржника, виконавчого листа №755/4669/21, виданого 28.05.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва, має право на отримання неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, однак, враховуючи, встановлений процесуальним законодавством принцип диспозитивності, суд з урахуванням позовних вимог, присуджує до стягненню з відповідача на користь позивача розмір пені по сплаті аліментів за період з 02 березня 2021 року по 01 лютого 2022 рік у розмірі 18209,81 грн. в іншій частині позовних вимог позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial