Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, призначених рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2017 року, який присуджений у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць, та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем з 14.02.2011 року по 23.11.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2017 року збільшено розмір стягнутих аліментів та стягнуто з відповідача у користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] . На даний час вона бажає змінити спосіб стягнення аліментів, з огляду на те, що сума аліментів у розмірі 1000 грн. є нижчою від встановленого законом мінімуму, а, отже, недостатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29.06.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, яка призначалася до розгляду. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 29.06.2022 року про відкриття провадження у справі останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. Судові повістки повернуті на адресу суду поштовою установою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин та з урахуванням положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того відповідач [PERSON] викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому згідно положень ч.11 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим про дату, місце та час розгляду справи. Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв про причини неявки чи про відкладення, відзиву не подав, суд на підставі п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності та згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі зареєстрованому 14.12.2011 року Казавчинською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, актовий запис №1 (а.с. 15). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2016 року даний шлюб розірвано (а.с. 14). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Казавчинською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, актовий запис № 1 (а.с. 8). На підставі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2017 року збільшено розмір стягнутих аліментів та стягнуто з відповідача у користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с. 11-13). Згідно довідки № 1534 від 17.06.2022 року, виданої Гайворонською міською радою Кіровоградської області, [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (а.с. 7). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні в новому розмірі аліментів, суд враховує вищевказані положення закону, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, обов`язок батьків рівною мірою утримувати дитину, а відтак суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved