Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

15 лютого 2022 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] , за підписом представника [PERSON] , до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову вказала, що сторони під час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти придбали автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2009 року випуску, VIN (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , право власності на який зареєстровано на ім`я відповідача. Вважає, що спірний автомобіль належить їм із відповідачем на праві спільної сумісної власності, а тому просить визнати за нею право власності на ? частину транспортного засобу та стягнути з відповідача компенсацію за її частку\~ в розмірі 96273, 00 грн., а також понесені судові витрати. 23 лютого 2022р. ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, надано учасникам справи час для подачі заяв по суті спору, за клопотанням позивача витребувано докази та призначеного судове засідання на 21 березня 2022р. о 11 год. 00 хв. 10 березня 2022р. в суд надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач [PERSON] позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що спірний автомобіль був придбаний ним не за спільні кошти подружжя, а за кошти, отримані відповідачем у позику та від продажу автомобіля, який перебував у його особистій власності. Наголошує, що спільні, подаровані на весілля кошти подружжя витратило на побутові потреби, а в подальшому позивач не працювала та перебувала на його утриманні і кошти, які отримувала на банківську картку, витрачала виключно у власних інтересах. Не погоджується із звітом про оцінку майна №11022022_1102021, оскільки визначення вартості спірного транспортного засобу проведено без огляду автомобіля, а відтак, без врахування його реального стану (недоліків та несправностей). 15 березня 2022р. в суд надійшла відповідь на відзив від 14.03.2022р., згідно якої позивач [PERSON] вважає аргументи відповідача безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Наполягає, що спірний автомобіль придбано за рахунок спільних (заощаджених/подарованих) коштів подружжя. Так, стверджує, що за час перебування у шлюбі доходи отримував не лише відповідач, а й вона, продаючи власні розробки учбових матеріалів. Окрім того, перед купівлею спірного транспортного засобу подружжя продало раніше придбаний ними у шлюбі автомобіль Mercedes-Benz за 4500, 00 доларів США. Вважає, що станом на 30 жовтня 2021р. у подружжя було достатньо власних коштів, за які й було придбано автомобіль Volkswagen Passat, варістю 8000, 00 доларів США. Заперечує, що їй було відомо про позику, яку взяв відповідач, та що кошти від такої позики були витрачені в інтересах сім`ї. Ухвалою суду від 21.03.2022р. за клопотанням учасників справи витребувано докази, викликано свідків та призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Чернівецькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. 06 квітня 2022р. за клопотанням відповідача замінену експертну установу, проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи доручено Чернівецькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. У зв`язку із надходженням клопотання експерта 29 квітня 2022р. відновлено провадження у справі та ухвалою від 11.05.2022р. задоволено клопотання експерта і зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Після надходження висновку експерта провадження у справі відновлено та ухвалою суду від 15.07.2022р. за клопотанням позивача долучено та витребувано додаткові докази. В судове засідання 03 серпня 2022р. не з`явилися відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , жодних заяв та клопотань не подали. Заслухавши думку учасників справи, які не заперечували проти продовження розгляду справи, зважаючи на присутність у судовому засіданнів режимі відеоконференції представника відповідача [PERSON] , суд постановив проводити судове засідання за наявної явки учасників справи. В судових засіданнях позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Під час дачі пояснень 21 березня 2022р. [PERSON] повідомила, що з 22 серпня 2020р. перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано за спільною заявою сторін 09 березня 2022р. Пригадала, що на весілля подружжя отримало у подарунок 30000,00 грн. та 900,00 доларів США. Також зазначила, що, навчаючись у ВУЗі, з лютого 2021р. за порадою матері відповідача почала розробляти учбові матеріали, від реалізації яких щодня отримувала доходи до 2000, 00 грн.; загальну суму отриманих доходів оцінює в 300000, 00 грн. Вказала, що кошти надходили як на її, так і на відповідача банківські рахунки. Пояснила, що, маючи певні заощадження, сторони вирішили придбати автомобіль для потреб сім`ї та 13 травня 2021р. за спільні кошти в розмірі 4500,00 доларів США купили автомобіль Mercedes-Benz. В подальшому, подружжя продовжило накопичувати кошти та, відчуживши автомобіль Mercedes-Benz, в жовтні 2021р. [PERSON] за спільні кошти подружжя в розмірі 8000,00 доларів США придбав у м. Житомирі спірний автомобіль. Стверджує, що наявних у подружжя грошей було достатньо для здійснення покупки, а тому потреби у позиці не було, про таку позику відповідач її не інформував та отримані кошти в інтересах сім`ї не використав. В судових засіданнях відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечили, в тому числі з підстав, наведених у відзиві. Під час дачі пояснень 21 березня 2022р. [PERSON] повідомив, що, перебуваючи із позивачем у зареєстрованому шлюбі, сторони проживали у м. Харкові за рахунок подарованих на весілля грошей в сумі 36000, 00 грн., оскільки ніхто із них не працював. Вказав, що в подальшому працевлаштувався оператором катка та його середньомісячний дохід становить близько 11000,00 грн., а позивач займалася навчальними розробками, які поширювала через мережу Facebook за плату. Не заперечував, що кошти від діяльності [PERSON] надходили як на її, так і на його картковий рахунок. Також відповідач підтвердив, що станом на квітень 2021р. сторони заощадили 2100,00 доларів США. Зауважив, що до шлюбу у його власності уже перебував автомобіль Mazda, а у травні 2021р. подружжя отримало в користування автомобіль Mercedes-Benz, кошти від подальшого відчуження якого отримав його власник [PERSON] . Наполягає, що у зв`язку із відсутністю спільних коштів на купівлю спірного автомобіля, незважаючи на тимчасове погіршення сімейних відносин із [PERSON] , беручи позику для купівлі транспортного засобу, він у телефонному режимі погодив таку із позивачем. Повідомив, що автомобіль Volkswagen Passat придбав 30 жовтня 2021р. в м. Житомирі за 6800,00 доларів США. Свідок [PERSON] , мати позивача, в судовому засіданні 30 березня 2022р. показала, що зі слів сторін по справі їй відомо, що як весільні подарунки подружжя отримало 30000, 00 грн. та 900, 00 доларів США. Підтвердила, що після укладення шлюбу сторони проживали у м. Харкові, де її донька навчалася у ВУЗі, а також розпочала займатися освітніми проектами, зокрема, розробкою тематичних уроків, квестів, ігор, роздаткового матеріалу. Вказала, що в подальшому за рекомендацією матері відповідача донька із [PERSON] через мережу Інтернет за оплату реалізовувала розроблені освітні проекти. За заощаджені сторонами кошти подружжя придбало автомобіль Mercedes-Benz, а надалі - Volkswagen Passat, однак, документів про купівлю-продаж транспортних засобів свідок не бачила. Свідок [PERSON] , батько відповідача,\~ в судовому засіданні 30 березня 2022 року показав, що доходи подружжя, в тому числі подаровані на весілля 36000,00 грн., серед яких 200,00 Євро та 300,00 доларів США, останні витрачати на особисті та побутові потреби. Стверджує, що на час купівлі спірного автомобіля сторони не мали заощаджень і тому у жовтні 2021р. його син взяв у борг 1700, 00 доларів США у нього в присутності тещі [PERSON] та 5000,00 доларів США в [PERSON] в присутності дружини останнього [PERSON] , про що складені боргові розписки. На даний час борг не повернуто. Зазначив, що був присутнім під час купівлі спірного автомобіля за 6800,00 доларів США. Свідок [PERSON] , мати відповідача, в судовому засіданні 30 березня 2022 року показала, що спірний автомобіль є власністю її сина та був придбаний останнім за позичені гроші. Так, вказала, що у жовтні 2021р. [PERSON] отримав позику у розмірі 1700, 00 доларів США від [PERSON] та в розмірі 5000, 00 доларів США від [PERSON] .\~ Пояснила, що за наявних непорозумінь між дітьми та наміру [PERSON] розлучатися, враховуючи, що батьки позивача фінансової допомоги при купівлі автомобіля не надавали, було прийнято рішення надати кошти сину під розписку. Спірний транспортний засіб син придбав за 6800, 00 доларів США. Не заперечуючи наявність у сторін під час шлюбу самостійного доходу, в тому числі від реалізації освітніх проектів позивача, вважає, що останні мали задовільні умови життя, однак самостійно, без позики придбати автомобіль не могли. Зауважує, що після весілля сторони, які проживали у м.Харкові, витратили як подаровані на весілля кошти, в сумі 36000,00 грн., серед яких 200,00 Євро та 300,00 доларів США, так і подальші свої доходи на особисті та побутові потреби сім`ї. Повідомила, що під час шлюбу син із невісткою користувалися автомобілями Mercedes-Benz та [PERSON] , які належали товаришу сина [PERSON] та батьку [PERSON] відповідно. Свідок [PERSON] , бабуся відповідача, в судовому засіданні 30 березня 2022 року показала, що сторони мали намір придбати автомобіль у зв`язку із чим [PERSON] позичив своєму сину 1700,00 доларів США строком на 3 роки, про що складено розписку. Спірний транспортний засіб було придбано за 6800,00 доларів США, усі кошти на який були отримані в позику. Також пригадала, що після весілля у серпні 2020р. сторони повідомили їй, що у подарунок отримали 36000,00 грн. Свідок [PERSON] , чоловік двоюрідної сестри відповідача, в судовому засіданні 30 березня 2022 року показав, що оскільки відповідач бажав придбати автомобіль Volkswagen Passat, то 29 жовтня 2021р. [PERSON] в присутності свого батька [PERSON] та дружини свідка [PERSON] позичив у нього 5000,00 доларів США строком на 2 роки, про що складено розписку, оригінал якої знаходиться у свідка; [PERSON] при\~ позиці коштів присутня не була. Свідок [PERSON] , батько позивача, в судовому засіданні 06 квітня 2022 року показав, що на весілля сторонам було подаровано 30000,00 грн. та 900,00 євро/доларів. У квітні 2021 року сторони мали намір придбати автомобіль марки Daewoo Lanos, однак через незадовільний стан останнього передумали. Вказав, що у травні 2021 року донька із зятем заощадили близько 4000,00 доларів США та придбали у м.Хмельницькому автомобіль марки Mercedes-Benz. Зауважив, що в приватній розмові із [PERSON] останній повідомив, що автомобіль належить йому на праві власності, придбаний за 4500,00 доларів США. В подальшому сторони продали автомобіль Mercedes-Benz та за спільні заощадження придбали спірний транспортний засіб, вартістю 8000, 00 доларів США. Підтвердив, що під час шлюбу його донька [PERSON] отримувала самостійний дохід від реалізації творчих розробок на платформі Facebook, до чого також був залучений [PERSON] . Вказав, що після подачі спільної заяви про розлучення відповідач подав на сайті «Ria» оголошення про продаж автомобіля марки Volkswagen Passat за 8100,00 доларів США з метою уникнення подальшого поділу спільного майна подружжя. Вважає, що подані відповідачем розписки це шахрайська схема, оскільки донька про позику нічого не знала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 15 липня 2022 року показав, що в березні квітні 2022р. на сайті «Autoria» побачив оголошення про продаж автомобіля марки Volkswagen Passat, яке його зацікавило. В телефонному режимі власник авто [PERSON] повідомив, що розлучається із дружиною та має намір продати транспортний засіб до винесення судом рішення про поділ майна. Також зазначив, що зі слів [PERSON] йому відомо, що автомобіль марки Mercedes-Benz був придбаний за спільні кошти подружжя та перебував у власності сторін. Згідно письмових свідчень [PERSON] від 17.05.2022р., засвідчених приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю., зареєстрованих в реєстрі за № 342, останній повідомив, що на сайті «Auto.ria» знайшов оголошення про продаж автомобіля марки\~ Volkswagen Passat В6, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , за 8100, 00 доларів США,\~ продавець [PERSON] . Під час телефонної розмови [PERSON] повідомив [PERSON] , що у них із дружиною був автомобіль марки Mercedes-Вenz, після продажу якого вони купили автомобіль марки Volkswagen Passat В6, 2009 року випуску (а.с. 134 том 2). Також судом досліджено письмові свідчення [PERSON] від 19.04.2022р., засвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сагайдак О.П., зареєстровані в реєстрі за № 223, згідно яких остання вказала, що у травні 2021р. подружжя придбало за спільні кошти автомобіль марки Mercedes-Вenz E300, 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , а 15 листопада 2021р. [PERSON] стало відомо про покупку сторонами спірного автомобіля марки Volkswagen Passat, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] (а.с. 131-132 том 2). Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 22 серпня 2020 року позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), який було розірвано Сокирянським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за спільною заявою сторін 09 березня 2022 року, що підтверджується свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] та про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6, 194 том 1). Під час шлюбу сторони отримували доходи, в тому числі позивач розробляла учбові матеріали, які розповсюджувала за оплату через мережу Інтернет, а кошти надходили на банківські карти подружжя (а.с. 120-132 том 1). Розмір отримуваних сторонами доходів підтверджується виписками по рахунку [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-60 том 1, а.с. 2-76 том 2). Так, позивач [PERSON] за період з 01 вересня 2020р. по 30 жовтня 2021р. отримала дохід в розмірі 139244, 92 грн., на кінець періоду залишок коштів по рахунку становив 3321, 15 грн. А відповідач [PERSON] за період з 01 серпня 2021р. по 30 жовтня 2021р. отримав дохід в розмірі 139705, 21 грн., на кінець періоду залишок коштів по рахунку становив 24269, 79 грн. З 12 травня 2021р. по 26 жовтня 2021р. на ім`я відповідача [PERSON] був зареєстровано автомобіль марки Mercedes-Вenz E300TD, кузов: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] , вартість якого на момент купівлі по ДКП 40000,00 грн., на момент продажу по ДКП 49000, 00 грн., що підтверджується інформацією ТСЦ № 7345 РСЦ\~ ГСЦ МВС в Чернівецькій області від 22.07.2022р. № 31/24/546-15-2022 (а.с. 157, 168 том 2). При цьому, позивач [PERSON] наполягає, що автомобіль марки Mercedes-Вenz було відчужено за 4000, 00 доларів США, в підтвердження чого надала скрін-шоти опублікованих оголошень (а.с. 133-139, 141 том 1). Отримана із ТСЦ № 7345 РСЦ\~ ГСЦ МВС в Чернівецькій області інформація спростовує пояснення відповідача щодо перебування вищезгаданого автомобіля Mercedes-Вenz виключно у користуванні, а не власності подружжя. На час розгляду справи у суді за відповідачем [PERSON] зареєстровано два транспортні засоби: з 04 листопада 2016р. MAZDA 626 2.2 2200. (1991), чорна, V -2200 та з 30 жовтня 2021р. спірний транспортний засіб Volkswagen, модель Passat, 2009 року випуску, VIN (шасі) [NUMBER] , об`єм двигуна 3168, реєстраційний номер [NUMBER] , що не заперечується сторонами та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , інформацією ТМЦ МВС № 7345 РСЦ ГСЦ МВС у Чернівецькій області від 17.03.2022р. № 31/24/186-15-2022 та інформацією РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області від 19.02.2022р. № 31/22/2-К-3аз (а.с.115, 143, 155 том1). Згідно звіт про оцінку майна № 11022022_1102021, виконаного ТзОВ «Експерт-А» на замовлення позивача, станом на 11 лютого 2022р. проведено оцінку автомобіля марки «Volkswagen», модель «Passat», державний номерний знак [NUMBER] , 2009 року випуску, номер шасі [NUMBER] , із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості, з використанням порівняльного підходу, з метою визначення ринкової вартості автомобіля в цінах, що склалися на дату оцінки для прийняття відповідних рішень; вартість автомобіля у технічно справному стані згідно років випуску з ПДВ становить 192546,00 грн. При цьому, як зазначено у розділі 2.5. звіту «Вихідні дані» оцінка проведена на основі заяви замовника, даних технічного паспорта та фотографій об`єкта (а.с. 61-82 том 1). Натомість за результатами проведення за клопотанням відповідача [PERSON] судової транспортно-товарознавчої експертизи судовим експертом Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Дончаком І.В. надано висновок експерта № СЕ-19/126-22/2182-АВ від 07.06.2022р., згідно якого ринкова вартість автомобіля марки\~ «Volkswagen», модель «Passat», 2009 року випуску, VIN (шасі) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , станом на 06 квітня 2022р. становить 126077,73 грн. Висновок експерта надано відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказ Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003\~ № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003р. за № 1074/8395, в межах кваліфікації судового експерта за результатами огляду колісного транспортного засобу та проведених за формулою розрахунків (а.с. 96-114 том 2). Заперечуючи доводи позивача про купівлю спірного автомобіля за спільні кошти подружжя, відповідач надав дві розписки, згідно яких [PERSON] отримав в борг для купівлі автомобіля марки «Volkswagen», модель «Passat», В6, 2009 року випуску, 28 жовтня 2021р. в м. Новодністровськ 1700, 00 доларів США від\~ [PERSON] та 29 жовтня 2021р. в м. Вінниця 5000, 00 доларів США від\~ [PERSON] (а.с. 105-106 том 1). На даний час сторони не дійшли згоди щодо добровільного поділу спільного майна. За загальним правилом ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017р. у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018р. у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018р. у справі № 404/1515/16-ц та Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020р. у справі № 725/1776/18. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями,\~ що виникли\~ в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності, зокрема, майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Отже, тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У постанові Верховного Суду від 03.02.2020р. у справі № 235/5146/16-ц вказано, що правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд зробив висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та обставини справи, беручи до уваги презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ним в період шлюбу, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль марки «Volkswagen», модель «Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, номер шасі [NUMBER] , належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 19.06.2013р. у справі №6-55ц13 договір, що є укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сім`ї, а на інші потреби, не створює обов`язків для іншого з подружжя. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що [PERSON] заперечує факт своєї обізнаності та надання згоди на отримання [PERSON] позики в інтересах сім`ї, зважаючи, що кошти у борг були отримані відповідачем у відсутності позивача, що не заперечується сторонами та підтверджується показами свідків, беручи до уваги доходи подружжя за час шлюбу та відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження використання відповідачем отриманих в позику коштів в інтересах сім`ї, суд приходить до висновку, що договори позики від 28.10.2021р. та від 29.10.2021р. укладені не в інтересах сім`ї, а тому боргові зобов`язання за вищевказаними договорами позики при поділі майна подружжя не можуть бути враховані. При визначені вартості спірного автомобіля Volkswagen, модель Passat, 2009 року випуску, VIN (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , суд бере до уваги вартість майна, визначену за висновком експерта № СЕ-19/126-22/2182-АВ від 07.06.2022р., яка становить 126077,73 грн. При цьому, відхиляє поданий позивачем звіт про оцінку майна №11022022_1102021, оскільки такий проведено без огляду транспортного засобу та, як наслідок, без врахування його реального стану на час вирішення питання про поділ майна. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1984, 80 грн., що підтверджується\~ квитанцією № 7 від 14.02.2022р. (а.с. 1) Таким чином, з відповідача на користь позивача, з врахуванням ціни позову та заявлених позовних вимог, підлягає стягненню 1260, 78 грн. судового збору за подання позову (1925, 46*63038,87/96273,00). Відповідачем під час розгляду справи було оплачено вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі 175, 80 грн. за рахунком-фактурою № 2182 від 13.04.2022р. (а.с. 240 том 1), що підтверджується квитанцією № 9268-7595-8408-6864 від 12.05.2022р. (а.с. 84 том 2). Таким чином, з позивача на користь відповідача, з врахуванням розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню витрати пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи в розмірі 60, 69 грн. (175, 80-(175, 80*63038,87/96273,00). Виходячи із положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу судові витрати в розмірі 1200, 09 грн. (1260, 78-60,69). В іншій частині судових витрат сторони звільняються від обов`язку їх сплачувати одна одній. Окрім того, з врахуванням ціни позову та розміру сплаченого судового збору, позивачу слід повернути надміру сплачений судовий збір в розмірі 59, 34 грн. (1984, 80-1925, 46). Інші витрати учасниками справи не заявлялися. На підставі ст.ст. 60-61, 69-71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 183, 319, 325, 355, 364, 368, 372 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved