Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 145 000 гривень. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного 21.02.2020 Договору позики ним відповідачу було надано в борг грошові кошти у сумі 145 000 гривень, які відповідач зобов`язувався повернути до 21 квітня 2021 року. В підтвердження отримання від позивача коштів, відповідач надав розписку. У зазначений термін відповідач борг не повернув. Позивач писав вимоги, проте відповідач на теперішній час хоч борг і визнає, проте грошові кошти не повернув. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Ухвалою від 26.07.2022 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Лучко О.М. в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також визнав позов. Дослідивши позовну заяву, заяву про визнання позову, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки підчас розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики в сумі 145 000 гривень. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. Таким чином, позивачу [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору в сумі 725 гривень. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору в сумі 725 гривень.

Outcome: approved