Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно. Посилається в позові на те, що є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , 2013 року народження, що підтверджується записом у свідоцтві про народження останньої. З батьком її доньки, [PERSON] , вони проживали у цивільному шлюбі, офіційно шлюб не реєстрували. За їх спільною з відповідачем заявою, поданою до органу реєстрації, останній визнав себе батьком [PERSON] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження. Зазначає, що звернулася до відповідача з проханням матеріально підтримувати доньку, сплачуючи аліменти у належному розмірі, так як вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а донька проживає з нею. Відповідач, у свою чергу, дав усну обіцянку, що зобов`язується сплачувати аліменти на доньку [PERSON] . Однак, відповідач ухиляється добровільно (відповідно до досягнутої між ними домовленості) сплачувати аліменти, чим не виконує обов`язку щодо утримання батьками неповнолітніх дітей. Вказує, що як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не здійснюється, у шлюб не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей не має. Крім того, посилається на те, що, що вiдповiдач має власний дохід, оскільки є учасником (партнером), а також президентом правління Товариства з обмеженою відповідальністю «NEVOSTEO PLUS», що зареєстроване за законами Республіки Польща, та володіє основним пакетом акцій у товаристві. Відповідачу належать 90 (дев`яносто) відсотків акцій Товариства. Основним напрямком діяльності товариства є фізіотерапевтична діяльність, яка проводиться у власній клініці, що розташована в м. Вроцлав, Республіка Польща. Зазначене підтверджується втягом з Державного судового реєстру Республіки Польща (загальнонаціональний реєстр суб`єктів підприємницької діяльності Республіки Польща), а також QR-кодом із посиланням на офіційний сайт відповідача та скріншотом, на якому зафіксована інформація з офіційного сайту відповідача та товариства. З огляду наведене вище, зазначає, що вiдповiдач має можливість надавати грошову допомогу в належному розмірі на утримання доньки без суттєвого впливу на його фінансовий стан. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.03.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 24.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що належність йому частини відсотків акцій товариства, про які зазначає позивач у позові, не доводить будь-який розмір його доходу. Так, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 18.06.2021 за період з 01 кварталу 2020 року по 02 квартал 2021 він отримав дохід у розмірі - 174, 83. Зазначає, що згідно довідки TOB "NevOsteo Plus" станом на 18.06.2021 він є безробітним. Згідно довідки про проживання без праці і доходу від 18.06.2021, він не має доходу і не займається жодною прибутковою роботою, оскільки чекає картку на проживання. Окрім того, вказує, що за час їх окремого проживання з позивачем, він регулярно надавав матеріальну допомогу позивачу та їх спiльнiй дочці. Враховуючи наведене, просить стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 22 січня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 251, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] . Батьком дитини вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Встановлено, що дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, при цьому, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Згідно ст. 180, ч.3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Звертаючись до суду, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що вiдповiдач має власний дохід, оскільки є учасником (партнером), а також президентом правління Товариства з обмеженою відповідальністю «NEVOSTEO PLUS», що зареєстроване за законами Республіки Польща, та володіє основним пакетом акцій у товаристві, а також надає суду докази на підтвердження цього. Однак, зазначені докази, а саме копія витягу з Державного судового реєстру Республіки Польща викладені іноземною мовою, що позбавляє суд можливості ідентифікувати зміст наявної в ньому інформації. При цьому, обгрунтування позивачем заявлених вимог та необхідності стягнення зазначеної нею суми у розмірі 5000,00 грн. належністю відповідачу основного пакету акцій ТОВ «NEVOSTEO PLUS», що зареєстроване за законами Республіки Польща, та тим, що він є учасником та президентом правління вказаного товариства, не є належним підтвердженням та не доводить розміру доходу відповідача. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування необхідності стягнення аліментів з відповідача, а саме: в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., щомісячно. Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення відповідача щодо його матеріального становища. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 18.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи обставини справи, на думку суду, вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Крім того, відповідач просив вирішити питання щодо стягнення з з позивача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 8175,00 грн., на що суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, в матеріалах справи є належним чином завірена копія договору про надання правової (юридичної) допомоги №18/06/21 від 18 червня 2021 року, який був укладений між адвокатом АО «Лекслаб» та клієнтом [PERSON] , копія Додаткової угоди №1 про оплату послуг згідно договору №18/06/21 від 18 червня 2021 року, копія Меморіального ордеру №2PL620543 від 18 червня 2021 року. Згідно п.3 додаткової угоди, сторони погодили, що до комплексу наданих робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової (юридичної) допомоги входить: 1.Консультація по стягненню аліментів: 1000х1=1000,00 грн. 2.Складання відзиву: 1500х2=3000,00 грн. 3.Подання відзиву: 175х1=175,00 грн. 4.Участь у судовому засіданні: 4000х1=4000,00 грн. Всього: 8175, 00 грн. З огляду на наведене, оцінивши надані відповідачем матеріали в обґрунтування розміру понесених ним витрат на правничу допомогу, враховуючи, що адвокат не приймав у часті у розгляді даної справи у судових засіданнях, суд вважає їх обґрунтованими частково. Так, суд вважає, що виправданими є витрати по наданню правової допомоги у розмірі 2500,00 грн., що включає консультацію по стягненню аліментів - 1000,00 грн., складання відзиву - 1500,00 грн. В той же час, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, що у свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу на представництва відповідача у суді у розмірі 4000,00 грн., а витрати на подання відзиву, що складають 175,00 грн., не відносяться до витрат на правничу допомогу адвоката. Разом з тим, суд вважає, що витрати у сумі 8175,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн.

Outcome: partial