Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд надати дозвіл на відкриття візи неповнолітньому [PERSON] , який народився [INFO] , з метою отримання вищої освіти в Університеті Менеджменту Польща за адресою: ul.Kaweczynska 36. 03-772 WARSZAWA, строком з 1 серпня 2022 року до повноліття, тобто до [INFO] без письмової згоди батька [PERSON] . В обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину та є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб з відповідачем розірваний. Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Після закінчення загальноосвітньої школи син бажає навчатися за кордоном в Університеті Менеджменту Польща за адресою: ul.Kaweczynska 36. 03-772 WARSZAWA, строком чотири роки, з 1 серпня 2022 року. Отримати згоду відповідача на виїзд дитини за кордон відповідачка не може, оскільки відповідач веде аморальний спосіб життя та не підтримує стосунків з сином. Позивач вважає, що така позиція відповідача і батька шкодить інтересам їх дитини, а тому вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивачки звернулася до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність (а.с.31). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.01.2005 року. У зв`язку з тим, що подружнє життя не склалося, Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 14.11.2017 року шлюб між ними було розірвано (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.16). Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12.10.2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.06.2017 року та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] (а.с.10). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який зроблений Другим Суворовським ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), станом на 20.04.2022 року у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 85 700 грн. (а.с.13,14-15). Згідно ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 51 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. У п.3, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Встановлено, що для виготовлення візи для навчання в Республіці Польша, необхідний дозвіл батька для виїзду за кордон. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка діє в інтересах своєї неповнолітньої дитини, виїзд дитини за межі України носить тимчасовий характер. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що намір дитини до досягнення повноліття буде сприяти її духовному та фізичному розвитку, відповідати інтересам дитини. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи, що місце проживання та перебування відповідача не відоме, отримати необхідний дозвіл відповідача в позасудовому порядку не видається можливим, що в свою чергу перешкоджає дитині отримати візу з метою здобуття освіти в учбовому закладі Республіки Польща, суд дійшов висновку, що надання дозволу на виготовлення документів для виїзду за кордон та тимчасовий виїзд неповнолітнього до Республіки Польща з метою навчання, без згоди батька відповідає якнайкращим інтересам дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved