Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини. В позові посилається на те, що вони з відповідачкою 14 березня 2002 року уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі РАГСу Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрацій зроблено відповідний запис за № 137. У шлюбі у них народилася двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є дорослою та проживає окремо. На протязі останніх двох років їхні відносини погіршилися, у них зникло взаєморозуміння та повага один до одного, в зв`язку з чим їхній шлюб фактично припинив своє існування. Шлюб між ними фактично існує формально, вони не підтримують сімейні відносини, відповідно, проживати у такому шлюбі він не бажає. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вони дійшли до спільного переконання, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у них на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного та втрачено почуття любові і поваги. Разом з тим він переконаний, що їх син [PERSON] \~ має проживати з ним, оскільки відповідачка виїхала та проживає за кордоном. На даний момент ближчого родича, окрім заявника у нього немає, тобто подбати про нього окрім нього нікому. Вихованням та матеріальним забезпеченням сина займається він один. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати та визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом батьком. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Подав до суду заяву, згідно якої просив\~ розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив чи заперечення проти позову від відповідачки не надходили. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2002 року, який зареєстрований\~ у відділі РАГСу Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 137, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 14.03.2002 р.\~ (а.с. 4) Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що стверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07.07.2009 р. (а.с. 14),\~ та донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є дорослою та проживає окремо. Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є наявність у сторін різних поглядів на сімейне життя, через що між ними виникали непорозуміння, які стали причиною припинення шлюбних відносин. На час розгляду справи сторони не підтримують між собою шлюбних взаємовідносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо\~ і позивач висловив своє небажання зберегти шлюб між ними. Позивач в позовній заяві категорично наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши неможливість відновлення шлюбу між ним та відповідачкою.\~ За таких обставин суд констатує, що сім`я сторін розпалася. Від відповідачки жодних заперечень щодо цих обставин до суду не надходило. \~\~ Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Одночасно, в судовому засіданні з`ясовано, що відповідачка на даний час проживає та працює за кордоном. Неповнолітній син сторін [PERSON] залишився проживати спільно з позивачем за адресою: [ADDRESS] , а також знаходиться на його утриманні та вихованні. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що безперервне проживання сина [PERSON] , [INFO] з батьком в цьому випадку забезпечить його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, а тому слід визначити місця проживання малолітнього сина сторін: [PERSON] , [INFO] , спільно з батьком [PERSON] та залишити його на утриманні та вихованні позивача. Визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на її взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Вищезазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17, провадження № 61-9074св20. Враховуючи наведене та

Outcome: approved