Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11.08.2018 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу спільних дітей не мають, однак вона має доньку [PERSON] , [INFO] , та в свідоцтві про її народження вказано її чоловіка [PERSON] , хоча він не є її біологічним батьком. Зауважує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. На даний час вона має плани створити сім`ю з іншим чоловіком та змінити своє сімейне життя. Її донька проживає з нею в гарних умовах та матеріально забезпечена. Вона працює та має відповідний заробіток, може утримувати свою доньку та забезпечувати її матеріально. На підставі викладеного, позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; визначити місце проживання її доньки [PERSON] , [INFO] , з нею, за адресою місця їх проживання, а саме: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2018 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 03.06.2022. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 11.07.2019 Іршавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, батьком [PERSON] , [INFO] , значиться [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, що дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Що стосується вимоги про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Позивач у позові стверджує, що від даного шлюбу з відповідачем спільних дітей не мають, однак вона має доньку [PERSON] , [INFO] , та в свідоцтві про її народження вказано [PERSON] , хоча він не є її біологічним батьком. Згідно з положеннями ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). На переконання суду, проживання дитини з матір`ю відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Беручи до уваги наведене, а також відсутність жодних заперечень від відповідача щодо вимог про визначення місця проживання дитини з позивачем, з урахуванням віку дитини та в інтересах дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання доньки разом з матір`ю за місцем її проживання. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved