Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

ВЧ [NUMBER] НГУ в особі представника - Драганчука Я.Я. звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до наказів командира ВЧ [NUMBER] НГУ (по стройовій частині) № 141 від 20 червня 2019 року, № 203 від 22 серпня 2019 року, № 204 від 23 серпня 2019 року та № 261 від 28 жовтня 2019 року відповідача було зараховано в списки військової частини, оголошено про прийняття його на військову службу за контрактом, виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 14 096,00 грн. та призначено на посаду гранатометника 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення. Відповідно до наказів командира ВЧ [NUMBER] НГУ (по стройовій частині) № 136 від 04 червня 2020 року та № 121 від 12 травня 2021 року відповідача було направлено для проходження строкової військової служби та виключено зі списків військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із вислуженням встановлених строків строкової військової служби та направлено на військовий облік до Новокодацького РВК міста Дніпра. Відповідач, за час проходження військової служби за контрактом, отримав на речовому складі військової частини предмети речового майна на загальну суму 6 193,62 грн. та одноразову грошову допомогу при укладанні першого контракту про проходження військової служби в сумі 14 096,00 грн. Речовою службою тилу військової частини [NUMBER] було підготовлено довідку-розрахунок в якій визначено суму на утримання вартості речового майна та перед звільненням було оголошено та повідомлено відповідачу. Відповідно до довідки № 1799 від 16 листопада 2021 року сума утримання з відповідача складає 4 311,30 грн. Крім того, в період проходження військової служби в частині відповідачем, за виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту, невідшкодованими залишаються 4 120,31 грн. Відповідно до довідки фінансової служби невідшкодована загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача щодо відшкодування коштів вартості виданих йому предметів речового майна, строки експлуатації (носіння) якого не закінчилися та відшкодування виплати одноразової грошову допомогу при укладанні першого контракту (пропорційно вислуженого часу) складає 8 413,61 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, з метою захисту інтересів держави в особі позивача змушений звернутись до суду з позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача збитки на загальну суму 8 413,61 грн., яка складається з суми відшкодування виплати одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту у розмірі 4 102,31 грн. та відшкодування вартості виданих предметів речового майна, строк експлуатації (носіння) якого не закінчився у розмірі 4 311,30 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення або розгляд справи без його участі суду не надавав. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 64), а також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 57, 63, 66, 70), заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Пунктами 2, 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника. Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. 19 серпня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом вставлено, що згідно витягів з наказів командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, полковника [PERSON] за № 141 від 20 червня 2019 року, та тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, полковника [PERSON] за № 203 від 22 серпня 2019 року, № 204 від 23 серпня 2019 року та № 261 від 28 жовтня 2019 року [PERSON] було зараховано до списків особового складу військової частини і на всі види забезпечення та прийнято на військову службу за контрактом та призначено навідником 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення (ВОС-124281П) наказом командира військової частини Національної гвардії України від 22 серпня 2019 року № 59 о/с з укладенням контракту про проходження військової служби в Національній гвардії України з 22 серпня 2019 року по 21 серпня 2022 року з присвоєнням особистого номера Г-020540. Також було виплачено одноразову грошову допомогу за укладення першого контракту в розмірі 14 096,00 грн. та встановлено вважати таким, що з 28 жовтня 2019 року приступив до виконання обов`язків за посадою гранатометника 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення (ВОС-103061П) на підставі наказу командира військової частини Національної гвардії України від 28 жовтня 2019 року № 75 о/с (а. с. 8-11). Матеріалами справи підтверджено, що згідно витягу з наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України підполковника [PERSON] за № 136 від 04 червня 2020 року [PERSON] увільнено від займаної посади та з 05 червня 2020 року призначено стрільцем 2-го відділення 3-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону (ВОС-100915П), а також оголошено про направлення для проходження строкової військової служби, з яким відповідно до наказу командира військової частини Національної гвардії України від 04 червня 2020 року №29 о/с розірвано контракт про проходження військової служби через службову невідповідність та стягнуто виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту за 27 місяців в розмірі 10 572,00 грн. (а. с. 12). Також матеріалами справи підтверджено, що згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) - підполковника [PERSON] за № 121 від 12 травня 2021 року [PERSON] було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з виплатою грошової допомоги при звільненні у розмірі 8 посадових окладів (а. с. 13). Як вбачається судом з довідки-розрахунку вартості речового майна на утримання солдата [PERSON] за № 1799 від 16 листопада 2021 року, за підписом начальника речової служби - майора [PERSON] та начальника фінансової служби (головного бухгалтера) - [PERSON] , сума до утримання з відповідача складає 4 311,30 грн. (а. с. 14). Крім того, в матеріалах справи наявна довідка начальника фінансової служби (головного бухгалтера) - [PERSON] , з якої вбачається, що станом на 19 листопада 2021 року загальна сума невідшкодованих коштів колишнім військовослужбовцем за контрактом [PERSON] (з урахуванням раніше відшкодованої суми) становить 8 413,61 грн., що складається з 4 102,31 грн. - одноразової грошової допомоги при укладанні першого контракту та 4 311,30 грн. - вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися (а. с. 15). В матеріалах справи також наявний власноручно написаний рапорт-зобов`язання [PERSON] від 12 травня 2021 року, написаний на ім`я командира військової частини [NUMBER] [PERSON] , в якій відповідачем зазначено, що йому повідомлено про невідшкодовану суму збитків у розмірі 5 602,31 грн., яку він зобов`язувався повернути до 30 травня 2021 року (а. с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом. Частинами 1, 2 статті 1 ЗУ «Про Національну гвардію України» передбачено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони. Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 21 ЗУ «Про Національну гвардію України» грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України здійснюється в порядку та розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення резервістів Національної гвардії України визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, резервістів, військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період та працівників визначає Інструкція з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 475 від 07 червня 2017 року. Згідно із абз. 6 п. 2 та п. 6 розділу І Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період речове майно - предмети обмундирування, взуття, білизни, постільних речей, спорядження, спеціального, концертного та постового одягу, нагрудні знаки і знаки розрізнення, санітарно-господарське, культурно-просвітницьке та спортивне майно, верхолазне спорядження, спеціальне спорядження для службових собак, технічні засоби речової служби та запасні частини до них, інструмент та матеріали для пошиття, ремонту та хімічного чищення речового майна, намети, брезенти, декоративні тканини і килимові вироби, музичні інструменти для штатних військових оркестрів, прапори, папір, канцтовари, бланки та книги обліку і звітності, мило та мийні засоби. Строки експлуатації (носіння) предметів речового майна особистого користування військовослужбовців строкової служби та курсантів обчислюються з дня фактичної їх видачі для носіння або експлуатації. Чергова видача предметів речового майна здійснюється після закінчення встановлених нормами забезпечення строків носіння раніше отриманих предметів. Пунктами 13 та 18 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період передбачено, що вартість предметів речового майна, утраченого з вини курсантів вищих військових навчальних закладів, військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, відшкодовується ними в установленому законодавством порядку. У разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, а також у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна. Грошова компенсація зазначеним військовослужбовцям нараховується пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення. Пунктом 12 розділу VI Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період встановлено, що для розрахунків з особами у випадках, коли при їх звільненні вартість обмундирування підлягає відшкодуванню, складається довідка-розрахунок на утримання вартості речового майна Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку вартості речового майна на утримання солдата [PERSON] за №1799, виданої 16 листопада 2021 року, строки експлуатації (носіння) виданих відповідачу предметів речового майна, яке було відповідачем отримане під час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, що не завершилось, у зв`язку з чим виникла необхідність утримання їх вартості з урахуванням строку перебування їх у носінні, на загальну суму 4 311,30 грн. Згідно із п. п. 1, 2, 3 розділу ХХІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України від 15 березня 2018 року № 200 військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, передбаченого Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку вони призначені, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам сержантського і старшинського складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам офіцерського складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року. Право на отримання одноразової грошової допомоги настає з дня видання наказу командира військової частини про вступ до виконання обов`язків за посадою, на яку призначено військовослужбовця. Одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, який видається на підставі інформації, наданої кадровим (стройовим) підрозділом військової частини про заключення військовослужбовцем першого контракту про проходження військової служби. Одноразова грошова допомога підлягає стягненню з військовослужбовців, визначених у пункті 1 цього розділу, у сумі, обчисленій у повних календарних місяцях пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту, у разі дострокового припинення (розірвання) першого контракту та звільнення з військової служби (направлення для проходження строкової військової служби) у зв`язку із: систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; через службову невідповідність. Також судом встановлено, що відповідачу було виплачено одноразову грошову допомогу при укладенні першого контракту про проходження військової служби в сумі 14 096,00 грн., що підтверджується витягом з наказу № 204 від 23 серпня 2019 року. Відповідач був достроково звільнений з лав Національної гвардії України, строк військової служби за контрактом з 05 червня 2020 року, а період з 22 серпня 2019 року по 04 червня 2020 року був зарахований відповідачу до строку військової служби в календарному обчисленні 00 років 04 місяці 21 день та загальний строк строкової військової служби станом на 04 червня 2020 року становить 00 років 06 місяців 23 дні. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зважаючи, що відповідача звільнено з військової служби через службову невідповідність, він зобов`язаний відшкодувати вартість предметів речового майна, яке було відповідачем отримане під час проходження військової служби у військовій частині, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився. Також відповідачу необхідно було відшкодувати виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту в розмірі 4 102,31 грн. Також суд враховує, що відповідач фактично визнав факт спричинених позивачеві збитків, оскільки власноручно написав рапорт-зобов`язання від 12 травня 2021 року, в якому зазначив про його обізнаність про існування несплачених ним збитків та необхідність виплати коштів. Отже, позивачем було доведено наявність підстав для стягнення з відповідача вказаних сум, а докази повного виконання вказаного обов`язку або оспорення відповідних довідок та наказів позивача у суду відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 2270,00 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved