Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання за нею права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . На день своєї смерті мати позивача проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 4,34 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Щорса на території Макіївської сільської ради згідно із сертифікатом серії ЧН № 0104575, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 577 від 25 жовтня 1996 року, виданим на ім`я [PERSON] . Фактично спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом позивач прийняла, оскільки проживала та була зареєстрована з нею на день її смерті за однією адресою, вступила в управління та володіння іншим спадковим майном. Крім позивача, інших спадкоємців першої черги, немає. Заповіт покійною не складався. За невідомих обставин сертифікат серії ЧН № 0104575 про право на земельну частку (пай) втрачено, про це надруковано відповідне оголошення в газеті «Носівські вісті» від 25 листопада 2021 року. Отримати дублікат сертифіката неможливо. Позивач звернулася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище спадкове майно. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай). Позивач просила судовим рішенням визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,34 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Щорса, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104575, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 577 від 25 жовтня 1996 року, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою судді від 22 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 травня 2022 року. Ухвалою суду від 12 травня 2022 року відкладено підготовче судове засідання до 11 липня 2022 року у зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача. Ухвалою суду від 11 липня 2022 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 09 серпня 2022 року. У судове засідання позивач не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій зазначила, що вона підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але до початку розгляду справи по суті направлено до суду заяву про розгляд цивільної справи без участі представника Макіївської сільської ради за наявними в матеріалах справи документами, з позовними вимогами ознайомлені, позов визнають і просять його задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 4,34 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Щорса на території Макіївської сільської ради. На її ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104575, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 577 від 25 жовтня 1996 року. Вартість земельної частки (паю) становить 107835,17 грн., що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.32-498/112-20 від 20 жовтня 2020 року (а. с. 12) та повідомленням управління в Ніжинському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.32-495/32-21 від 11 листопада 2021 року (а. с. 13). Також із повідомлення управління в Ніжинському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.32-495/32-21 від 11 листопада 2021 року убачається, що право на земельну частку (пай) посвідчується сертифікатом за формою, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про порядок затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай)». Сертифікат на право на земельну частку (пай) виписувався і видавався громадянину в одному екземплярі і реєструвався в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Тому на гр. [PERSON] дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) видати неможливо (а. с. 13). Судом установлено, що оригінал вищевказаного сертифіката на земельну частку (пай) втрачено, що підтверджується оголошенням в місцевій газеті «Носівські вісті» від 25 листопада 2021 року (а. с. 14). Судом установлено, що [INFO] в с. Макіївка Носівського (нині - Ніжинського) району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14 липня 2022 року (а. с. 38), а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 36) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 14 липня 2022 року № 1746/01-17 (а. с. 39). Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 8) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 06 травня 2021 року (а. с. 9). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час її смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 409 від 27 липня 2021 року (а. с. 10). Окрім того, із довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 753 від 11 листопада 2021 року вбачається, що після смерті матері [PERSON] [PERSON] фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном покійної (робила ремонт житлового будинку, обробляла земельну ділянку, користувалась її речами, вчасно сплачувала різні платежі) (а. с. 11). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, після смерті [PERSON] її дочці [PERSON] стало належати право на вищевказану земельну частку (пай), яке належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104575. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач в особі свого представника зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) площею 4,34 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Щорса, що знаходиться на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0104575, належало померлій [INFO] [PERSON] . Однак, державний нотаріус Перев`язко Л.М. відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0104575, що підтверджується відповідною постановою нотаріуса № 113/02-31 від 15 лютого 2022 року (а. с. 15). У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Видача дубліката чи повторного сертифіката на право на земельну частку (пай) законодавством не передбачена. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи вищевикладені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved