Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», в якому просив стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 63 595,11 грн., індексацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 2 329,36 грн. за весь період прострочення та судові витрати по справі, рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання. Свої вимоги мотивував тим, що він працював у філії «Долинська дорожня експлуатаційна дільниця» дочірнього підприємства «Івано-Франківській облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна компанія «Автомобільні дороги України» трактористом з оплатою праці згідно штатного розпису. За період роботи у вказаній філії заробітна плата виплачувалась йому нерегулярно, в зв`язку з чим станом на травень 2022 року виникла заборгованість в розмірі 63 595,11 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, заробітну плату не виплачує, що й стало причиною звернення в суд з даним позовом. В судове засідання позивач та його представник згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ІФ № 010655 від 15.06.2022 року (а.с. 9) адвокат Ільницький Я.І. не з`явилися, останній звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позов задоволити повністю. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з датою вручення 11.07.2022 року. За таких обставин суд 11.08.2022 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічна норма міститься і в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно з положеннями ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати. В рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 в справі № 1-18/2013 викладено правовий висновок, в якому зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 2 ст. 223 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем (пункт 1 резолютивної частини рішення). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою філії «Долинська дорожня експлуатаційна дільниця» ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (а.с. 6), заборгованість відповідача перед [PERSON] по заробітній платі за період з квітня 2021 року по березень 2022 року становить 63 595,11 грн. Згідно з розрахунками, які наведені у позовній заяві (а.с. 4), розмір індексації за несвоєчасну виплату позивачу заробітної плати за весь період прострочення становить 2 329,36 грн. Виходячи з викладеного, оскільки позивачу вчасно не була виплачена заробітна плата в повному обсязі, відповідачем не доведено відсутності в цьому своєї вини та не спростовано розрахунок заборгованості, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги та задовольняє їх у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 95,115 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 24,33 Закону України «Про оплату праці», рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013,

Outcome: approved