Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 28 квітня 2022 року до Томашпільського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач [PERSON] просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №43640 вчинений 18.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, в якому запропоновано звернути стягнення з громадянина України [PERSON] , [INFO] , несплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»». Позов обґрунтований наступним. В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича перебуває на виконанні ВП №67997850 від 24.12.2021 року, сторонами якого є [PERSON] , [INFO] та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»». Про існування даного виконавчого провадження за ВП №67997850 від 24.12.2021 року боржник дізнався на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. було завантажено в автоматизовану систему виконавчих проваджень нотаріуса №43640 разом із заявою про відкриття виконавчого проваджень вих. №3240425 від 04.10.2021 року, постановою про відкриття виконавчого провадження №67997850 від 24.12.2021 року, постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 67997850 від 17.02.2022 року. 18.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, в якому запропоновано звернути стягнення з [PERSON] грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»». Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусів, і як наслідок неправомірне виконавче провадження, зокрема в матеріалах виконавчого напису відсутні докази на підставі яких відступлено право вимоги на підставі кредитного договору №813626950 від 10.11.2018 року укладеного з ТОВ «Манівео швидка допомога» на користь ТОВ «Таліон плюс». Позивач вказує, що у приватного нотаріуса на момент винесення виконавчого напису не було підстав вважати заборгованість безспірною, оскільки відповідачем не було надано нотаріусу кредитний договір. Нотаріус не вчинив жодної дії на встановлення факту безспірності заборгованості. Таким чином доказів існування заборгованості у нотаріуса при винесенні виконавчого напису не було. Також позивач не погоджується із сумою загальної заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, тобто в даному випадку існує спір про те, що заборгованість визначено невірно. Позивач відмічає, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, таким чином нотаріусом порушено норми законодавства, оскільки останній мав право вчинити виконавчий напис виключно на нотаріально посвідченій угоді. Позивач наголошує, що нотаріус зобов`язаний був перевірити отримання вимоги стягувача боржником. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 5500 гривень. 19 травня 2022 року відповідачем було подано до суду відзив, згідно якого останній просить відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивовано наступним. 10 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та позивачем було укладено кредитний договір №813626950. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» переуступив право грошової вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 03 січня 2019 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимог №20190103. 18.05.2021 року було вчинено виконавчий напис №43640 щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 8828,90 грн. Відповідач зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином відповідач вважає, що нотаріусом було виконано вимоги закону та винесений нотаріусом виконавчий напис не є таким, що не підлягає виконанню. Відповідач вказує, що приватним нотаріусом не пропущено строк позовної давності для вчинення виконавчого напису. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 18.05.2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за №43640, правонаступником усіх угод прав та обов`язків ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору №20190103 відступлення прав вимоги від 03.01.2019 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для відступлення виконавчого напису перебуває в межах з 03.01.2019 року по 03.01.2022 року. Відповідач також вказує, що в частині стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн., ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 10000 грн. є неспівмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 29 квітня 2022 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчиненого 18 травня 2021 року реєстровий номер № 43640, що перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. та на підставі якого 24.12.2021 року відкрито провадження ВП №67997850. Ухвалою Томашпільського районного суду від 29 квітня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 31 травня 2022 року. 19 травня 2022 року відповідачем було подано до суду відзив. Ухвалою Томашпільського районного суду від 31 травня 2022 року розгляд справи відкладено на 21 червня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 червня 2022 року розгляд справи відкладено на 08 липня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 08 липня 2022 року розгляд справи відкладено на 17 серпня 2022 року. Доводи учасників процесу. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак представник позивача, адвокат Цокало Т.М., надіслав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, та без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах відзиву міститься клопотання про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просить відмовити. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, в судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапеко Євген Михайлович в судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча і був належним чином повідомленийпро дату, час та місце розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяви представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що до суду звернувся [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 29.11.2005 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області. Як вбачається з копії виконавчого напису, приватним нотаріусом Остапенком Є.М., 18 травня 2021 року, було здійснено виконавчий напис № 43640 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів в сумі 8828,90 грн., за кредитним договором № 813626950 від 10.11.2018 року. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем 24.12.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67997850 про примусове виконання напису приватного нотаріуса №43640 виданого 18.05.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в сумі 8828,90 гривень та стягнення з боржника винагороди в розмірі 882,90 гривень та 17.02.2022 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №67997850 заборгованості в сумі 10380,79 гривень. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» чинної на момент винесення виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15 . Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Заслуговують на увагу, посилання позивача на відсутність законодавчих підстав для вчинення виконавчого напису. Так, згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (із змінами, внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662), передбачено можливість стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, за умови подання нотаріусу оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, тобто Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначеним пунктом 2, визнано незаконною та не чинною. Таким чином, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапека Є.М. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» заборгованість в сумі 8828,90 гривень, відповідно до кредитного договору № 813626950 від 10.11.2018 року. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи що позивачем доведено обставини на які він посилається у своєму позові, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" звільнено від сплати судового збору та позовні вимоги задоволені повністю, то він має бути стягнутий із відповідача у розмірі 992,40 гривень в дохід держави. Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником позивача в позові було надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме на суму 5500 грн. На виконання вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України до позову додано Договір про надання правничої (правової) допомоги №441/13-04/2022 від 13.04.2022 року укладений між адвокатом Цокало Т.М. та Волинцем В.О., акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до договору №441/13-04/2022 про надання правничої допомоги від 21 квітня 2022 року, з якого слідує, що клієнт претензій до наданих адвокатом послуг не має, та містить опис виконаних адвокатом робіт, детальний опис робіт із зазначенням виду робіт фіксованої ставки, часу затраченого адвокатом та виконаних адвокатом робіт, згідно якого загальна вартість послуг становить 5500 грн. квитанції №441 від 21.04.2022 року з якої слідує, що по договору №441/13-04/2022 від 13.04.2022 року [PERSON] сплачено 5500 грн. У відповідності до висновку Великою Палатою Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначеним справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи, що позов було задоволено повністю, а також, що розмір наданої позивачу [PERSON] правової допомоги є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172,

Outcome: approved