Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 301. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Та народжену у юридичному шлюбі (фактично припиненому), але не рідну по крові (батьківство оскаржується, відповідач не заперечує даного факту) [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2019 року вони з відповідачкою мешкають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету, фактично сімейні відносини припинені. Причиною конфлікту в сім`ї є зрада та народження відповідачкою дитини, батьком якої є інший чоловік. Їх спільне життя з відповідачкою не склалося, між ними сформувалися вкрай негативні стосунки, оскільки вони люди різних поглядів на життя та різних вподобань. Їхній неповнолітній син переважно проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Доволі часто проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Спору про місце проживання дитини з відповідачкою не має. Син забезпечений гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Між ними склалися доброзичливі, дружні стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Утримання спільного сина відбувається за їхньою домовленістю з відповідачкою. Він щомісячно бере участь у матеріальному забезпеченні дитини. Спору щодо виховання та утримання сина між ними як батьками не має. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, так як їхня сім`я повністю розпалася, її подальше збереження не має сенсу і суперечить її інтересам. Тому позивач просив суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 липня 2014 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 301 та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про визнання позову, у якій позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 301, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданим 12.07.2014 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим 04.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. Судом встановлено, що у юридичному шлюбі народилася ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим 23.07.2020 року Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, однак батьківство щодо останньої на даний час оскаржується у судовому порядку. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2019 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем, на думку позивача, є неможливим через подружню зраду з боку відповідача та народження відповідачем дитини, батьком якої є інший чоловік. Сім`ю зберегти неможливо. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2\~ст. 104 СК України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Крім того,\~ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07 листопада 2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Згідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що позивач категорично не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити принципу добровільності шлюбу та їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та принципу добровільності шлюбу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved