Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У серпні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі за текстом - позивач) звернулося до Подільського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування в порядку регресу витрат. Заочним Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06.12.2016 року позов задоволено частково, стягнуто на користь позивача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, в загальній сумі 13556 грн. 63 коп., та сплатою судового збору в сумі 1378 грн., всього суму 14934 грн. 63 коп. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири грн. коп. 63) 16.09.2020 року на адресу суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного Рішення суду від 06.12.2016 року. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17.09.2020 року заяву відповідача призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 02.04.2021 року Заочне Рішення Подільського районного суду міста Києва від 06.12.2016 року по справі № 758/10473/16-ц скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання 08.08.2022 року представник позивача не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.11.2014 приблизно о 12.20 год. сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю автомобіля Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, та автомобіля Тойота, д.н.з. [NUMBER] . Згідно Постанови Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/24129/14-п від 18.11.2014 року, ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Тойота, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5,6). У позовній заяві позивач зазначив, що згідно інформації з централізованої бази даних МТСБУ, станом на дату ДТП, відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення даний факт не заперечує (а.с. 71). Згідно до звіту № 10338 про оцінку колісного транспортного засобу від 08.12.2014, складеного ТОВ «ЕАК «Довіра», вартість відновлювального ремонту автомобіля Тойота, д.н.з. [NUMBER] , становить 13 556,63 грн. (а.с. 13-20). Як вбачається з наказів № 184 від 14.01.2015 року (а.с. 8), № 947 від 23.02.2015 року (а.с. 10) та платіжних доручень № 1/25010 від 15.01.2015 року (а.с. 7), № 9771 від 26.02.2015 року, позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування в загальному розмірі 13 556,63 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , відповідач є власником автомобіля Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 82). Відповідач на момент ДТП мав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії [NUMBER] , виданим 02.03.2005 року (а.с. 81). Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом - Закон) містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 39 Закону, МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди. Згідно положень п. 38. 2. ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Пунктом 13.1. статті 13 Закону встановлено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 Закону (пп. 7 п. 41.1. ст. 41 Закону). Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, на час скоєння даної ДТП, відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В той же час, відповідно до матеріалів справи, відповідач на момент ДТП мав статус учасника бойових дій, тобто належав до осіб, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 Закону. А отже, в даному випадку Законом не передбачено право позивача на отримання відшкодування понесених витрат у регресному порядку. Таким чином, враховуючи, що пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено виняток щодо права МТСБУ подати регресний позов до водія транспортного засобу, який звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, відповідно до пункту 13.1 статті 13 цього Закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то сплачений позивачем при подачі позову судовий збір не підлягає до стягнення. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed