Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є пенсіонеркою за віком. Протягом 2020-2021 року отримує пенсію в розмірі від 1 638,00 грн до 1 800,00 грн., а розмір пенсії не дає можливості забезпечувати себе всім необхідним самостійно. Також позивачка страждає на декілька хронічних захворювань та потребує коштів на ліки. Відповідачка [PERSON] , будучи донькою позивачки, не приймає участі у матеріальному утриманні непрацездатної матері. Відповідачка має на своєму утриманні одну неповнолітню дитину. Інша донька позивачки [PERSON] проживає разом з позивачкою та надає матеріальну допомогу матері. За таких обставин, позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову довічно. Ухвалою суду від 11.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 31.01.2022 від представника відповідачки адвоката Давиденка О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній зазначив, що позовні вимоги [PERSON] відповідачка не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. [PERSON] подала до суду відповідь на відзив. У судовому засіданні позивачка [PERSON] , її представники адвокат Лещенко Ю.В. та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідачки адвокат Давиденко О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав обставини викладені у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що позивачка є рідною матір`ю відповідачки. Згідно з відповіді Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві № 393/21.7-80 від 02.02.2022, згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, виявлено актові записи: - про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1613 від 09.06.1981, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві; - про шлюб [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 875 від 22.11.1997, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві; - про шлюб [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 26 від 24.12.2004, складений виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Згідно із копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] є пенсіонеркою за віком. Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] виданої ТВБВ № 1002670103 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк», за період 01.01.2020 - 23.09.2021, розмір пенсії яку отримувала [PERSON] складає від 1638,00 грн. до 1800,00 грн. Як на підставу своїх вимог, позивачка посилається на ст. 202, 205 СК України, що відповідачка, як її повнолітня дитина, повинна піклуватися про неї та утримувати, оскільки вона є пенсіонеркою та потребує матеріальної допомоги. Єдиним джерелом її доходу є пенсія. Розмір пенсії є недостатнім для задоволення її життєвих потреб, лікування та сплати комунальних послуг. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов: - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); - непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю); - потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому варто закцентувати увагу на тому, що обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц), хоча, звичайно, цей чинник ураховують при визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Як встановлено судом, позивачка є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію. Сума пенсії складає за період з 01.01.2020 по 23.09.2021 від 1 638,00 грн до 1800,00 грн. Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік. Так, прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 1638 грн, із 01 липня 2020 року - 1712 грн., з 01 січня 2021 року становить 1 769 грн, з 01 липня 2021 року - 1 854 грн. Отже сума нарахованої позивачці пенсії відповідає сумі прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020/2021 рік». Слід вказати, що необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Позивач повинен довести необхідність отримання такої допомоги. Позивачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на ліки та харчування. Посилання позивачки на незадовільний стан здоров`я не підтверджують обставин її щомісячних витрат на лікування, які перевищують її дохід у вигляді пенсії. Виходячи зі змісту ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пенсії забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому позивачку не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 1 ст. 202 СК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність її позовних вимог. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, позивачка отримує пенсію за віком в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім того, з документів наданих представником відповідачки до відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідачка [PERSON] не працює, згідно довідки Державної податкової служби м. Києва № 47/К/25-15-56-04-22 від 25.01.2022 доходи у [PERSON] з 01 кварталу 2019 року по 3 квартал 2021 року станом на 25.01.2022 відсутні. [PERSON] має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із довідкою Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області № 71 від 25.01.2022 [PERSON] дійсно проживає, але не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею проживає та знаходиться на її утриманні [PERSON] - [INFO] . Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання непрацездатної матері слід відмовити. Судові витрати в справі - судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позову в суд, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed