Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач в особі директора Вужиловської В.В. в травні 2022 року звернулася до Ананьївського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом про стягнення з відповідачів на користь Ананьївського дитячого будинку-інтернату аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] батьком [PERSON] .. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2008 року справа №2-2042 відповідачів було позбавлено батьківських прав. [PERSON] з 03.12.2015 року перебуває в Анаьївському дитячому будинку-інтернаті на повному державному утриманні, як дитина з інвалідністю. Батьки, які позбавлені батьківських прав не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного закладу охорони здоров`я у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Розпорядженням Ананьївського районного суду Одеської області від 02.06.2022 року справа №491/350/22 була передана до Ширяївського районного суду Одеської області у зв`язку із неможливістю утворення складу суду. Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 01.07.2022 року вищезазначену цивільну справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У наданий в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема шляхом розміщення відповідного Оголошення на офіційному сайті Приморського районного суду м. Одеси. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалися. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився у м. Одеса, [INFO] , про що 06.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одеса зроблено актовий запис №2007. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2008 року,\~ [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Згідно виписки із наказу по Ананьївському дитячому будинку-інтернату № 42 від 03.12.2015 року [PERSON] зараховано до складу на повне державне забезпечення на основі путівки Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації № 529 від 27.10.2015 року. Згідно довідки від 12.05.2022 року №291 неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає в Ананьївському дитячому будинку інтернаті з 03.12.2015 року по теперішній час на повному державному забезпеченні. Рішенням Ананьївського районного суду м. Одеси від 12.03.2020 року по справі № 491/1193/18 неповнолітнього [PERSON] визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено опікуном Ананьївський дитячий будинок-інтернат в особі директора або особи, яка займає дану посаду. Згідно рішення Виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 25.10.2018 року № 112, директора Ананьївського дитячого будинку-інтернату Вужиловську В.В. призначено державним опікуном над вихованцями закладу. Із довідки Ананьївського дитячого будинку-інтернату від 12.05.2022 року № 292 вбачається, що на теперішній час опікуном [PERSON] являється директор вищезазначеного закладу - [PERSON] . Відповідно до\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.2\~ст.193 СК України\~\~якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства\~\~та стягнення аліментів - якщо дитина постійно проживає у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, а батьки не беруть участі в її\~\~утриманні, адміністрація цього закладу має право пред`явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст.245\~СК України. Відповідно до п.17\~цієї Постанови зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182\~СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 02.06.2016року «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частиною першою\~ст.191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку батьків, утримувати неповнолітню дитину. Згідно зі ст.ст.\~1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частити 7 та 8\~ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У\~статті 182 СК України\~передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається\~Законом України «Про Державний бюджет України»\~на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Враховуючи те, що неповнолітній [PERSON] на сьогоднішній день знаходиться на утриманні Ананьївського дитячого будинку-інтернату, судом його визнано недієздатним, а директор дитячого будинку [PERSON] виступає його опікуном, переслідуючи мету зберегти право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розміру аліментів на утримання дитини, як таких, що відповідають положенням закону. У зв`язку з наведеним та

Outcome: approved