Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7057 від 18 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Гамзатовою А.А., про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 500954044 від 30 липня 2014 року, який було укладено між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , в розмірі 30258,57 грн. та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його користь судові витрати по справі, у вигляді судового збору в розмірі 992,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., а всього 10992,4 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що йому стало відомо від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіт-формат», де він раніше працював, про те, що ними отримано від приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А.постанову про звернення стягнення з заробітної плати, пенсії, стипендії та інші доходи боржника від 27 грудня 2019 року у виконавчому провадженні ВП 60444491 при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса ГамзатовоїА.А., зареєстрованого за № 7057 від 18 жовтня 2019 року про стягнення з позивача, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 30258,57 грн. 11 травня 2022 року приватний виконавець за заявою адвоката позивача направив електронною поштою копії документів, а саме: супровідний лист приватного виконавця від 23 лютого 2022 року, кредитний договір № 500954044 від 30 липня 2014 року, який було укладено між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , виконавчий напис приватного нотаріуса № 7057 від 18 жовтня 2019 року, постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 60444491 від 30 жовтня 2019 року. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено із суттєвим порушенням вимог чинного законодавства України, а тому не підлягає виконанню. Позивач вказує, на те, що кредитний договір № 500954044 від 30 липня 2014 року, було укладено між ним та АТ «Альфа-Банк» без нотаріального посвідчення, тобто у простій письмовій формі. Тобто, для одержання виконавчого напису подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, при вчинені виконавчого напису, відповідачем не було надано виписки з карткового рахунку, з якого б вбачався реальний розмір заборгованості за кредитним договором. Позивач, як боржник у виконавчому провадженні, не погоджується з вказаною сумою заборгованості, оскільки йому не було відомо, яким чином був проведений розрахунок заборгованості за кредитним договором, а тому вважає, що зазначений розмір заборгованості нотаріусом в виконавчому написі, проведено з порушенням норм чинного законодавства, що свідчить про недотримання вимог законодавства нотаріусом щодо безспірності заборгованості. Позивач також зазначає, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису від 18 жовтня 2019 року, у приватного нотаріуса була відсутня правова підстава його вчинення, бо з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло більше трьох років. У зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду із даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 31травня 2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони не з`явилисяпро дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином в порядку, встановленому\~статтею 128 ЦПК України, про причин неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що між позивачем та АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є відповідач по справі, був укладений кредитний договір № 500954044 від 30 квітня 2014 року (а.с. 14). 18 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районногонотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис № 7075 на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», яким було задоволено вимоги відповідача по стягненню заборгованості з позивача в розмірі 30258,57 грн. (а.с.15). На підставі виконавчого напису № 7075 приватного нотаріуса ГамзатовоїА.А., 27 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.11). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Проте, у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, вчиняючи 18 жовтня 2019 року спірний виконавчий напис, приватний нотаріус ГамзатоваА.А. неправомірно керувалася пунктом 1 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, оскільки укладений між позивачем та кредитною установою кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Крім того, п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 році, в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Аналогічна правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 4 березня 2015 року у справі №6-27цс15, де зазначено, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Проте, як вбачається із матеріалів справи, зазначеним вимогам законодавства, оскаржуваний виконавчий напис не відповідає, оскільки був вчинений 18 жовтня 2019 року, тоді як кредитний договір було укладено 30 липня 2014 року. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, встановивши, що між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за кредитним договором, та враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3\~статті 12ЦПК України\~здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої\~статті 81ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при вивченні матеріалів справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у сумі 992,40 грн., враховуючи, що позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень\~статті 141 ЦПК України\~вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved