Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час навчається на першому курсі Національного університету «Львівська політехніка» на денній формі навчання по контракту. На даний час син досяг повноліття, однак відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має можливість, а самій їй важко утримувати повнолітню дитину, яка навчається, та забезпечити сину належний рівень життя. Тому [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до закінчення сином навчання, але не довше досягнення ним 23-річного віку. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати. Відповідач 28.07.2022 подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в його задоволенні. Свою позицію мотивує тим, що на його думку у позивача відсутнє право на звернення до суду з даним позовом, оскільки на даний час син проживає у м. Львів. Також позивач не надала суду жодних доказів про її доходи, а також понесення нею витрат на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, зокрема про вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання сина за місцем його навчання. Також на думку відповідача заявлений позивачкою розмір аліментів нічим не обґрунтований та не надано жодних доказів, які стосуються витрат та утримання сина, а також наявності у нього можливості сплачувати аліменти. Також відповідач вказує, що перебуває у скрутному матеріальному становищі. 03.08.2022 позивач подала відповідь на відзив, в якому просила задоволити позов у повному обсязі та зазначила про безпідставність викладених у відзиві обставин. На її думку, відповідач хоче уникнути сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча інших утриманців у нього немає. На даний час син проживає з нею та вона самостійно несе всі витрати, пов`язані з його навчанням. У судове засідання позивач не з?явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному чинним законодавством порядку, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 20.07.2016 (а.с. 9). В шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час досягнув повноліття (а.с. 8). Згідно довідки № 503, виданої Підмихайлівським старостинським округом 27.06.2022, [PERSON] проживає при матері та перебуває на її утриманні (а.с. 10). Згідно Договору № 173-16 від 29.07.2021 про навчання Національному університеті «Львівська політехніка» [PERSON] навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» за спеціальністю «Право», ступінь вищої освіти бакалавр (а.с. 12). Також між Національним університетом «Львівська політехніка» та позивачем [PERSON] був укладений Договір № 173-16к від 29.07.2021 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, за умовами якого позивач взяла на себе зобов`язання щодо оплати навчання [PERSON] . Загальна вартість платної послуги на весь термін навчання без врахування індексу інфляції становить 124\~000,00 гривень, вартість послуги за 2021/2022 рік 31\~000,00 гривень (а.с. 11). Як вбачається з довідки № 0063/21 від 17.08.2021 [PERSON] зарахований студентом 1-го курсу денної форми навчання Інституту права, психології та інноваційної освіти Національного університету «Львівська політехніка». Термін навчання до червня 2025 року (а.с. 13). Згідно ст.199\~Сімейного кодексу\~України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хоча і навчається у м. Львів, однак проживає разом з матір`ю [PERSON] , то в силу положень ст. 199 Сімейного кодексу України у матері наявне право на звернення до суду з даним позовом. Згідно зі статтею 200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У даному випадку суд враховує пояснення сторін, викладені ними у заявах про справі. При цьому, суд зважає на те, що [PERSON] досягнув повноліття, однак продовжує навчання на денній формі та не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як матері, так і батька, оскільки самій матері матеріально утримувати сина є непосильним. Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині. Суд критично оцінює твердження відповідача про неможливість надання такої допомоги через скрутне матеріальне становище, оскільки жодних доказів перебування в такому становищі він не надав. Твердження відповідача про ненадання [PERSON] жодних доказів, які стосуються витрат на утримання сина є необґрунтованими, так як позивач долучила до позовної заяви докази, які підтверджують вартість навчання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи відсутність у відповідача інших осіб на утриманні, його стан здоров`я та наявність офіційного місця роботи, суд вважає, що відповідач має змогу надавати майнову допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан повнолітньої дитини - сина сторін [PERSON] , майновий стан обох сторін, в тому числі те, що позивач та відповідач є працевлаштованими, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені. Позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до закінчення дитиною навчання, але не довше досягнення дитиною 23- річного віку. Суд звертає увагу, що на даний час [PERSON] досягнув повноліття, а тому визначення аліментів в частці, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є некоректним та суперечить вимогам чинного законодавства. Підсумовуючи вищенаведене, з огляду на те, що обов`язок утримувати дітей, в тому числі повнолітніх, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років виникає в обох батьків в рівній мірі, зважаючи на те, що [PERSON] досягнув повноліття та продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач на даний час є офіційно працевлаштований та отримує дохід, беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів саме у частці від доходу відповідача,

Outcome: approved