Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

До суду з позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтування заяви вказала, що 01 квітня 2015 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Кам`янською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.04.2015. За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей, [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. У зв`язку з чим, у травні 2022 році позивач разом із дітьми переїхала проживати окремо від чоловіка, за адресою по [ADDRESS] . Позивачка разом з малолітніми дітьми проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 29.06.2022 у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надав. За нормою ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідност.280\~ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст.191\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2015 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Також в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10-11). Також згідно довідки про склад сім`ї вбачається , що діти перебувають на утриманні позивача та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 3\~ст. 105 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, проживають окремо і є підстави для його розірвання. Діти проживають разом з матір`ю і спору з цього приводу між сторонами немає. Згідно ст.\~141\~СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Згідно п.17постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15.05.2006\~р.\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачкою та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дітей сторони не надали. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, в судовому порядку. Відповідно до положень ч. 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати та стягує з відповідача на користь позивача у розмірі 992 грн. 40 коп. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст.133, ч. 1,2,6ст.141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача на користь держави у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved