Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , ( [INFO] , РНКОПП: [NUMBER] , паспорт громадянина України документ № [NUMBER] , запис № 19710913-03772, орган, що видав 8024) в якій просить строком на 6 (шість) місяців: заборонити [PERSON] ( [INFO] , РНКОПП: [NUMBER] , паспорт громадянина України документ № [NUMBER] , запис № 19710913-03772, орган, що видав 8024) перебувати в місці проживання [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] ( [INFO] , РНКОПП: [NUMBER] , паспорт громадянина України документ № [NUMBER] , запис № 19710913-03772, орган, що видав 8024) наближатись на відстані менше 300 метрів до місця проживання (перебування), роботи [PERSON] за адресою: м. Київ; Заявник зазначає, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] щодо розірвання якого наявний спір в Голосіївському районному суді м. Києва. З 2018 року стосунки між подружжям значно погіршилися і [PERSON] почав систематично вчиняти психологічне, фізичне та економічне домашнє насильство відносно [PERSON] . Так, в жовтні 2021 року [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою [ADDRESS] , душив [PERSON] , вимагаючи, щоб вона виїхала з цього будинку та з квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно нажите [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу. 23.01.2022 року приблизно о 1-й годині ночі [PERSON] перебуваючи за адресою: [ADDRESS] наніс заявниці тілесні ушкодження, внаслідок яких вона тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, до цього часу їй боляче рухатися. 22.08.2022 року [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , знову кричав та принижував [PERSON] , нецензурно виражався та ображав її, погрожував позбавити заявницю прав на їх спільне нерухоме майно, виганяв з помешкання. Щодо подій року 23.01.2022 року та 22.08.2022 року [PERSON] звернулася до Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області з заявами про вчинення кримінального правопорушення домашнє насильство за ст. 126-1 КК України. Через такі дії заінтересованої особи заявниця зазнає емоційних страждань, що призвели до значного погіршення здоров`я, втрати працездатності. Таким чином, заявниця вважає, що вона є особою, яка зазнавала і зазнає постійного домашнього насильства. Заявниця заявила клопотання про виклик у судове засідання свідків: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.08.2022 року відкрито провадження у справі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 25.08.2022 року від заінтересованої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 01.09.2022 року у зв`язку з перебуванням в складі сил територіальної оборони, яке відхилено судом з огляду на відсутність поважності причин неявки заінтересованої в судове засідання. Від заінтересованої особи [PERSON] заперечень, пояснень щодо обставин по заяві про видачу обмежувального припису не надходило. Відповідно до частин першої, другої статті 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу не пізніше 72 годин після надання заяви про видачу обмежувального припису до суду. Враховуючи скорочені строки розгляду заяви про видачу обмежувального припису, специфіку характеру та предмету правовідносин, які складаються між заявником та заінтересованою особою, необхідності оцінки ризиків для життя і здоров`я учасників таких правовідносин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до частини другої та третьої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України (частина восьма статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. У судовому засіданні 01.09.2022 року представники [PERSON] заяву підтримали та просити її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представники заявниці послалася на можливість продовження вчинення заінтересованою особою фізичного насильства щодо [PERSON] , у разі незастосування обмежувального припису судом. У судовому засіданні 01.09.2022 року свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] та [PERSON] з 1994 року та вони дружили родинами. В жовтні 2021 року [PERSON] , перебуваючи на телефонному зв`язку з [PERSON] , чула розмову, нецензурну лайку та погрози [PERSON] щодо Заявниці, задушити, вигнати її з помешкання. Згодом їй стало відомо, що в той день [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою їх проживання: [ADDRESS] , вимагав, щоб [PERSON] виїхала з цього будинку та з квартири за адресою: [ADDRESS] . У відповідь на відмову заявниці виконувати такі вимоги, [PERSON] накинувся на неї та почав її душити. [PERSON] повідомила що є свідком фізичних страждань заявниці внаслідок травм, завданих 23.01.2022 року [PERSON] , адже [PERSON] шкутильгає при ходьбі. А також повідомила про прояви моральних страждань заявниці: сором перед знайомими через публічні приниження з боку чоловіка, тривогах, переживаннях за себе та вплив конфліктів між батьками на дітей. Також [PERSON] повідомила, що їй відомо про події 22.08.2022 року, коли [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , кричав та принижував [PERSON] , нецензурно виражався щодо неї. Погрожував вигнати її з будинку, казав, щоб вона поверталася жити до її батьків у м. Переяслав-Хмельницький. Суд, заслухавши пояснення представників заявниці та показання свідка [PERSON] , дослідивши долучені до заяви документи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . 23.01.2022 року приблизно о 1-й годині ночі [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] вчинив фізичне насильство - наніс заявниці [PERSON] тілесні ушкодження. З цього приводу за заявою [PERSON] Обухівським РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування, про що слідчим їй надано витяг з ЄРДР № 12022116140000048 від 23.01.2022 за ч. 1 ст. 125 КК України. В межах досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу, якою встановлено що: 1.У гр. [PERSON] , 1972 р.н., мали місце тілесні ушкодження: синець на лівому плечі, часткові розриви м`язів лівого стегна, гематома м`яких тканин лівого стегна, струс головного мозку. 2.Дані тілесні ушкодження спричинені від дії тупих предметів, якими могли бути і руки чи ноги людини, за своїми властивостями можуть відповідати терміну їх виникнення, вказаному в постанові. 3.Синець на лівому плечі [PERSON] за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Стус головного мозку має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6 днів, але менше 21 доби). Травма лівого стегна - розриви м`язів стегна з гематомою за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки викликали тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби). 4.Тілесні ушкодження у [PERSON] могли утворитися при обставинах, викладених потерпілою під час проведення слідчого експерименту за її участю 16.02.2022 року. Обставини щодо нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] підтверджуються доказами: Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні 12022116140000048 за ст. 125 ч. 1 КК України, випискою із медичної карти стаціонарного хворого щодо [PERSON] , протоколом заяви про вчинене кримінальне правопорушення, поясненням [PERSON] у кримінальному провадженні 12022116140000048, протокол допиту потерпілої [PERSON] у кримінальному провадженні 12022116140000048. [PERSON] звернулася до ВП Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області з заявою про вчинення [PERSON] щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. 22.08.2022 [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , знову кричав та принижував [PERSON] , нецензурно виражався щодо неї, погрожував позбавити заявницю прав на їх спільне нерухоме майно (квартира) за адресою [ADDRESS] та будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до ВП Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області з заявою про вчинення [PERSON] щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як зазначається у п. 3, 6, 7, 8, 15 ч.1 ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону). Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявницею докази, пояснення свідка у судовому засіданні, з огляду на встановлені судом обставини, зважаючи на необхідність забезпечення безпеки постраждалої особи, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці, тому з метою захисту прав та інтересів заявниці слід видати строком на шість місяців обмежувальний припис відносно [PERSON] , встановити наступний захід обмеження прав [PERSON] та покласти на нього обов`язок: - заборонити перебувати за адресою: [ADDRESS] , на строк 6 місяців. Заінтересована особа зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тому тимчасове порушення права розпоряджатися щодо нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не завдасть надмірної шкоди. Крім того, питання щодо майнових прав на будинок не є предметом розгляду заяви про видачу обмежувального припису. Водночас суд звертає увагу, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Усі інші доводи та твердження учасників справи не спростовують вищевикладеним висновків суду. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved