Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

23.06.2021 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 серпня 2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 18 серпня 2018 року, місце державної реєстрації: Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 459. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26.10.2018 року та здійснено відповідний актовий запис №1297. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.06.2021 року по справі №175/1772/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На даний час дитина проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Батько сина [PERSON] , участі у вихованні та повноцінному розвитку дитини не бажає приймати, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча зобов`язаний утримувати дитину. На даний час неповнолітній син сторін потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Дитина росте та потребує всебічного виховання, відвідування гуртків, у зв`язку з постійним підвищенням цін у позивача виникають труднощі із купівлею необхідних для дитини продуктів харчування та речей на всі сезони року, а також ліків у випадку хвороби дитини. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.06.2022 року позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному обсязі. 30.08.2022 року відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі. Наполягає на частковому задоволенні позову, просить врахувати наявність двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, на підтвердження чого надав копію свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис №138 та копію свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1397, де [PERSON] зазначений як батько. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2018 року по 09.06.2021 року. Від шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON] , його батьком є [PERSON] , відповідач у справі. З матеріалів справи також убачається, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач участь у вихованні дитини не приймає, життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства"\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в Сімейному кодексі\~України відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.\~191\~СК\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.181\~СК\~України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до змісту позовної заяви відповідач є працездатним, має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, а також те, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ту обставину, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язковим як для матері, так і батька, позивач вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач, будучи батьком дитини, зобов`язаний її матеріально утримувати. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, але надав заяву, у якій просить врахувати наявність двох дітей від іншого шлюбу. Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, враховуючи стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, який є працездатний, працює та може надавати матеріальну допомогу своїй дитині, враховуючи те, що у відповідача на утриманні є неповнолітні діти, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача є законними, однак вимога про стягнення аліментів розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до дня досягнення дитиною повноліття, є завищеними, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial