Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] є споживачем філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком № [NUMBER] . Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року, та тарифів затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 02.11.2017 року № 1344, від 26.06.2018 року № 599, від 23.10.2019 року № 1251, від 04.02.2020 року № 283, від 16.12.2020 року № 2499. Відповідач в свою чергу користувався такими послугами. [PERSON] плату за надані Водоканалом послуги не сплачувала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 5882,14 грн. за період з 01.02.2018 року по 18.01.2021 року. Оскільки, у спірному періоді між Водоканалом та Споживачем не існувало договірних відносин, споживання [PERSON] послуг водопостачання та водовідведення у період заборгованості фактично відбувалось без достатньої правової підстави. Отримання таких послуг без встановлення обов`язку щодо їх оплати стали наслідком збереження відповідачем власного майна, яким є грошові кошти. Нарахована сума заборгованості представляє собою грошові кошти, які відповідач залишила у себе за рахунок Водоканалу без достатньої правової підстави. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг. Оскільки відповідач не погасила заборгованість добровільно, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованість в розмірі 5882,14 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 05.10.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась без поважних причин, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованою та проживає відповідач [PERSON] , [INFO] , що вбачається з відповіді на судовий запит за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Одеській області від 14.09.2021 року та підтверджується наявною в матеріалах справи копією Паспорту громадянина України Серії [NUMBER] виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області. Згідно з Довідкою № 1104 від 20.03.2014 року (виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок відкрито на [PERSON] , проживають та зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (а.с.10). [PERSON] є споживачем філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком № [NUMBER] . Як вбачається із наявного в матеріалах справи обґрунтованого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку [NUMBER] споживач: [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , мешканців 2. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованість [PERSON] за період з 01.02.2018 року по 18.01.2021 року складає 5882,14 грн. (а.с. 8) Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року, та тарифів затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 02.11.2017 року № 1344, від 26.06.2018 року № 599, від 23.10.2019 року № 1251, від 04.02.2020 року № 283, від 16.12.2020 року № 2499. Відповідач в свою чергу користувався такими послугами. У спірному періоді між Водоканалом та Споживачем не існувало договірних відносин, споживання [PERSON] послуг водопостачання та водовідведення у період заборгованості фактично відбувалось без достатньої правової підстави. Отримання таких послуг без встановлення обов`язку щодо їх оплати стали наслідком збереження відповідачем власного майна, яким є грошові кошти. Нарахована сума заборгованості представляє собою грошові кошти, які відповідач залишила у себе за рахунок Водоканалу без достатньої правової підстави. На підставі викладеного, у відповідача виникли зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані комунальні послуги. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному розмірі. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року з розгляду справи № 210/5796/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 07 липня 2020 року з розгляду справи № 7128916/17-ц. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово комунальні послуги». Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» житлово комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць; оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За положенням ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Так, ТОВ «Інфокс» в особі філії «ІнфоксВодоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення, згідно Закону України «Про житлово комунальні послуги» та відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року, та тарифів затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 02.11.2017 року № 1344, від 26.06.2018 року № 599, від 23.10.2019 року № 1251, від 04.02.2020 року № 283, від 16.12.2020 року № 2499, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . Тобто, відповідач є споживачем житлово комунальних послуг, які надає ТОВ «Інфокс» в особі філії «ІнфоксВодоканал». Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити оплату за комунальні послуги. Між тим, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що за значеною адресою відповідач не користувався такими послугами у зв`язку з не проживанням або за будь-яких інших причин. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з статті 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, зобов`язання зі сплати комунальних послуг, що надаються ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфорксводоканал», за адресою: [ADDRESS] , покладаються на відповідача. Згідно приписів ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , маючи обов`язок своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинила виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачує заборгованість добровільно, що стало наслідком звернення ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованість в розмірі 5882,14 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved