Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

В липні 2022 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.08.2013 сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, серія [NUMBER] . У сторін під час шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось, через конфлікти та непорозуміння, різні погляди на життя та різні характери. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 27.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та наполягала на розірвання шлюбу. Вказала, що спір про поділ майна між сторонами відсутній. Зазначила, що сторони дійшли згоди у вихованні та утримані сина, а саме дитина буде проводити порівно час як із матір`ю та і батьком. Відповідач в судовому засіданні визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем, хоча хотів би зберегти сім`ю проте клопотання про надання строку для примирення не заявляв. Зазначив, що спір про поділ майна між сторонами відсутній. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області з 16.08.2013 (свідоцтво про шлюб 7 а.с.). В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 8). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, відповідач визнав позов, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 992,40 грн в рахунок відшкодування судових витрат, оскільки позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved