Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 17 лютого 2022 року з позовною заявою про зобов`язання вчинити дії. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 17 лютого 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді від 18 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 18). Відповідач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» 18.05.2022 року надав суду відзив на позовну заяву та 09.06.2022 року письмові пояснення. Позивач [PERSON] 10.06.2022 року надав до суду відповідь на відзив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Описова частина Короткий зміст позовної заяви В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2006 року його квартира за адресою: [ADDRESS] на законних підставах від`єднана від централізованої системи опалення будинку та в квартирі встановлене індивідуальне опалення. З грудня 2021 року КПТМ «Криворіжтепломережа»\~в системі\~«НОВА-КОМ»\~почало нараховувати\~кошти за\~обсяг теплової\~енергії за\~грудень \~197,39\~грн.,\~за січень\~2022\~роу \~345,25\~грн.,\~за лютий\~2022\~року \~364,32\~грн.На звернення позивача про незаконні дії по нарахуванню коштів з вимогою скасувати нарахування відповідач відповів відмовою, посилаючись на ч.6 ст.10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та на розділи ІІІ,V Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Позивач вважає, що відповідач КПТМ «Криворіжтепломережа» уникає пошуку консенсусу в надає необґрунтовані й неповні відповіді з яких неможливо визначити які послуги він споживає. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач посилається на ч.6 ст. 10 ЗУ Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. В будинку [ADDRESS] місці загального користування не існує, а допоміжні приміщення не опалюються, на сходових клітинах і в підвалі будинку мережа опалення відсутня, і теплова енергія не витрачається. Таку послугу, як «втрати теплової енергії у трубопроводах» позивач не споживав, оскільки такої послуги не існує. Крім того, в будинку [ADDRESS] поза межами опалюваних приміщень та допоміжних приміщень неізольовані трубопроводи внутрішньо будинкової системи опалювання відсутні, і відповідно картки будинку з порталу Криворізького ресурсного центру, в підвалі будинку прокладено 137 м мережі опалення, яка ізольована і знаходиться в задовільному стані, тому витрати відсутні. Позивач вважає, що послуги теплопостачання він не вживає, та просить суд зобов`язати КПТМ«Криворіжтепломережа» (50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9) скасувати нарахування з а обсяг теплової енергії станом на за грудень 197,39 грн., за січень 2022 роу 345,25 грн., за лютий 2022 року 364,32 грн. за адресою: [ADDRESS] , і в подальшому не нараховувати. Аргументи учасників справи В судовому засіданні 01 вересня 2022 року сторони присутні не були, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову, в обґрунтування зазначив, що послуги з теплопостачання відносяться до житлово-комульніх послуг. КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому мешкає позивач. З 05.11.2021 року відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами-власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачанням теплової енергії від 05.10.2021 р., що укладений у порядку ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Цей договір має форму публічного договору приєднання та набуває чинності через 30 днів з моменту опублікування його на сайті підприємства (опубліковано 05.10.2021). Зазначає, що відповідно до ч.2 ст. ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку цієї статті та методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку від 22.11.2018 р. № 315 Крім того, відповідач вказує, що доводи позивача про не постачання теплоносія до МЗК і допоміжних приміщень обумовлено відсутністю опалювальної арматури, опалювальних радіаторів, труб опалення, у підвалі опалювальна арматура, транзитні труби термоізольовані, не заслуговують на увагу, оскільки по перше, такі доводи не підтверджені належними доказами, та також обов`язки по утепленню місць загального користування законодавством покладено на власника, балансоутримувача будинку або виконавця заходів з утеплення місць загального користування будинку. І відповідач не є учасником таких відносин, і не повинен нести негативні наслідки з можливим невиконанням вказаними суб`єктами своїх обов`язків. З приводу звернення позивача про проведення перевірки відповідач вказує, що Методікою розподілу визнано, що співвласники будівлі можуть прийняти рішення про застосування при розподілі обсягу теплової енергії на опалення МЗК та допоміжних приміщень результатів енергетичного аудиту. Доказів проведення аудиту не надано. Крім того, в поясненнях від 09.06.2022 року надані дані щодо розподілу тепла між квартирами будинку [ADDRESS] та місцями загального користування, а також розрахунки сум нарахувань за послугу постачання теплової енергії, а також розрахунки по кв. [ADDRESS] (а.с. 37-39). У відповіді на відзив позивач зазначив, що спір полягає не в тому, чи розподіляється на власників приміщень, обладнаних індивідуальн6ими системами опалення, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місці загального користування, а в том, що чи була витрачена теплова енергія на опалення місць загального користування. В будинку [ADDRESS] відсутня мережа опалювання в місцях загального користування, про що був складений відповідний акт, де витратити теплову енергію на опалення місць загального користування фізично неможливо. Відповідач не надав суду докази, що місця загального користування в будинку [ADDRESS] опалюються. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно Акту від 28 вересня 2007 року про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання квартира [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на законних підставах від`єднана від централізованої системи опалення будинку та в квартирі встановлене індивідуальне опалення (а.с. 5). Відповідно до інформаційної довідки позивачу Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» нараховані суми до сплати по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 6). 10.01.2022 року [PERSON] подав до директора КПТМ «Криворіжтепломережа» заяву про скасування нарахувань за послуги теплопостачання, в якій просив провести перевірку місць загального користування в будинку, а також стан ізоляції транзитних стояків в квартирі позивача (а.с.7). 27.01.2022 року [PERSON] подав до директора КПТМ «Криворіжтепломережа» скаргу про незаконні дії по нарахуванню коштів за теплову енергію в якій вимагав скасувати нарахування за обсяг теплової енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с.8) Згідно листа КПТМ «Криворіжтепломережа» від 11.02.2022 року, адресованого [PERSON] відповідно до ч. 6 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання (а.с.10-11) Згідно Акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] від 17 лютого 2022 року, за підписами сусідів засвідчено, що в під`їзді № 1 на сходових клітинах відсутня мережа опалення (а.с.16). Відповідно до Акту про подачу теплової енергії, складеного представником КПТМ «Криворіжтепломережа» в присутності майстра ТОВ «Сітісервіс-КР» 30.10.2021 року була подана теплова енергія до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.41). Нормативно-правове обґрунтування З наявних у справі доказів убачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі - Правил), затвердженими Кабміном, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг,затвердженою Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, від 22.11.2018р. № 315, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Пунктом 35 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що до спільного майна багатоквартирного будинку належать, зокрема, і приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до ч. 2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Верховний Суд у своїй постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18 зазначив, що співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Відповідно до частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що квартира відповідача обладнана автономною системою опалення. У спірний період позивачу проводилися нарахування плати за місця загального користування. Згідно поданої картки будинку в будинку мається площа допоміжних приміщень у розмірі 1027,800 м2. Надання теплової енергії підтверджена Актом про подачу теплової енергії, складеного представником КПТМ «Криворіжтепломережа» в присутності майстра ТОВ «Сітісервіс-КР» 30.10.2021 року. При тому, що позивачем наданий акт про відсутність мереж опалення, суд зауважує, що обов`язки по утепленню місць загального користування законодавством покладено на власника, балансоутримувача будинку або виконавця заходів з утеплення місць загального користування будинку. І відповідач не є учасником таких відносин. Крім того,\~відповідно до\~ст.\~27\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. З матеріалів справи встановлено, що позивач звертався зі скаргою до відповідача, однак ним не було викликано управителя для перевірки якості наданих послуг та не було складено Акт-претензію відповідно до вимог ст. 27-28 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] недоведеними та необґрунтованими, тому відмовляє у задоволенні позову. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed