Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Адвокат Лалаян\~Наріне Ашотовна звернулася\~до суду в\~інтересах [PERSON] з позовною заявою до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що позивач має намір оформити на умовах приватної власності за набувальною давністю житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Так, позивач все життя (з моменту народження) проживала біля своєї матері [PERSON] (голова двору) у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , опікувалася матір`ю та проводила похорон останньої (30 квітня 2006 року). Після смерті матері, позивач продовжує проживати за вищезазначеною адресою до теперішнього часу. Таким чином, позивач відкрито, безперервно володіє вищезазначеним будинком та використовує його для власних потреб понад 10 років. Зокрема, підтримує належний технічний стан будинку, проводить поточні дрібні ремонти, підтримує порядок у подвір`ї та біля двору, користується присадибною ділянкою, сплачує комунальні послуги, земельний податок, тощо. У зв`язку з наведеним просить визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 01 липня 2022 року ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 26 липня 2022 року. 26 липня 2022 року підготовче засідання відкладено на 05 серпня 2022 року. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень проти задоволення позовних вимог не має. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали\~справи у\~їх сукупності,\~всебічно та\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтується позовна\~заява,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~що мають\~істотне значення\~для її\~розгляду і\~вирішення по\~суті,\~суд дійшов\~наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією актового запису про смерть №04 від 02 травня 2006 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області (а.с. 44). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого комунальним підприємством «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації», на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , будинок побудований\~у 1962\~році (а.с.12-15). Відповідно до листа КП «БМБТІ» за №60 від 06.07.2022, станом на 01.01.2013 року, право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.42). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №108 від 08.06.2022, [PERSON] з 2011 року проживає постійно за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] добросовісно проживає у вищевказаному будинку, платить комунальні платежі вчасно та в повному обсязі, проводить поточний та капітальний ремонт (а.с.23). Згідно з копіями погосподарських книг №2 за 2011-2015 роки, №1 за 2016-2020 роки та №4 за 2021-2025 роки, номер об`єкта погосподарського обліку №0059-1, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , значиться головою домогосподарства (а.с.20-22). Разом з\~цим судом\~встановлено,\~що [PERSON] \~понад 10\~років відкрито\~володіє та\~користується домоволодінням\~по [ADDRESS] ,\~доглядає та\~обслуговує вказаний\~будинок,\~про що\~свідчатькопії погосподарських книг та довідка, видана Вільшанською селищною радою 08 червня 2022 року за №108.\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.\~ Відповідно до вимог пунктів 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу\~України в редакції від 01.01.2004 щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. За нормами ч. ч. 1, 3, 4\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперевно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через 15 років. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктами 13, 14 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав"\~роз`яснено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також ч.4\~ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповіднодо ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року визнаються дійсними за наявності однієї\~з таких\~умов:\~якщо реєстрація\~прав була\~проведена відповідно\~до законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення\~або якщо\~на моментвиникнення прав діяло законодавство, що не передбачає обов`язкової реєстрації таких прав. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 13 червня 2012 року за наслідками розгляду справи за №6-54цс12). Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року (надалі Інструкція), реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у погосподарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що право власності [PERSON] на будинок, розташований у [ADDRESS] , встановлено матеріалами справи, підтверджено технічним паспортом та записами в погосподарських книгах. З наведеного слід дійти висновку, що [PERSON] понад десять років відкрито та безперервно володіла вищевказаним житловим будинком, тому вона після десяти років такого володіння набула право власності за набувальною давністю на житловий будинок. За вказаних обставин справи суд доходить переконливого висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання за нею права власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved