Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду 13.12.2021 з позовною заявою, уточнивши її 10.01.2022, в якій просить суд усунути розбіжності у відомостях про зареєстроване право власності на нерухоме майно шляхом внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що на підставі свідоцтва про право власності її батькові [PERSON] за життя належав будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , після чого відкрилася спадщина. Звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, [PERSON] отримала постанову від 04.10.2021 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з наявністю у Державному реєстрі речових прав розбіжностей у відомостях про зареєстровані права на нерухоме майно. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявні відомості про зареєстроване право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 14787579 від 13.07.2006 на ім`я [PERSON] , з поміткою, що назва вулиці нечинна. Однак, під час реєстрації право власності на дане домоволодіння за [PERSON] , реєстратором зазначені відомості по [ADDRESS] , що знаходиться у Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, однак не зазначено відомості про район. Однак, [ADDRESS] також існує і у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, домоволодіння належало [PERSON] . Згідно рішення Криворізької міської ради від 22.04.2009 №3172, у Інгулецькому районі м. Кривого Рогу вулиця «[ADDRESS]» перейменована на вулицю «[ADDRESS]». У Державному реєстрі нерухомого майна вказано, що назва [ADDRESS] не чинна, однак відомості в реєстрі на назву [ADDRESS] не виправлені, що призвело до розбіжностей у відомостях про реєстрацію права власності на домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , якому насправді належить будинок, розташований по [ADDRESS] . Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відсутні та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася лише [PERSON] , однак із зазначених вище підстав спадщина прийнята не була, а тому свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалась. Оскільки виявлена помилка позбавляє позивачку в отриманні спадщини та володінні і розпорядженні спадковим майном, вона змушена звернутися з позовом до суду, в якому просить усунути розбіжності у відомостях про зареєстроване право власності на нерухоме майно шляхом внесення змін до розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька право власності на спадкове майно - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.01.2022 позов прийнято у провадження з відкриттям загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.06.2022 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить проводити судовий розгляд за її відсутністю, обставини, викладені у позовній заяві, підтверджує, просить задовольнити позов у повному обсязі. Представником відповідача виконавчого комітету Криворізької міської ради Піц А.М. подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, поштові відправлення повернулися без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 30). [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14.11.1986 районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Саксаганської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу, на підставі рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів №327 від 03.10.1986, акта прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконавчого комітету Саксаганської Ради народних депутатів №327 від 03.10.1986, належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що зареєстровано КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі №243, сторінка №48, запис 56818 (а.с. 10, 13-16). Дане домоволодіння складається із житлового будинку «А» загальною площею 50,0 м?, житловою площею 30,6 м?, літньої кухні «Б», сараю «В», сараю «Г», гаражу «Д», вбиральні «Е», водоколонки І, огорожі/воріт №1-3 (а.с. 17-22). За життя [PERSON] склав 11.06.2020 заповіт, яким розпорядився заповісти своє майно та всі майнові права своїй донці [PERSON] , [INFO] (а.с. 29). [PERSON] , як єдина спадкоємиця за заповітом після смерті батька [PERSON] , 25.02.2021 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В. в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Приватним нотаріусом заведено спадкову справу №15/2021, номер у Спадковому реєстрі 67259759 (а.с. 27, 28). Звернувшись 04.10.2021 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , позивачці приватним нотаріусом Русавською Т.В. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.10.2021. В ході перевірки документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, а також проведення необхідних перевірок у Єдиних та Державних реєстрах, було виявлено наявність реєстрації будинку [ADDRESS] за іншою особою в реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 31). У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. ст. 1223, 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається з отриманої приватним нотаріусом Русавською Т.В. інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №277618983 від 01.10.2021, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] (а.с. 11-12). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту - Закон №1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Частиною першою статті 5 цього Закону № 1952 передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону № 1952 відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1952 за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Частиною 2 ст. 26 Закону №1952 визначено, що у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку. Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення. Звернувшись 12.10.2021 до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради із заявою, [PERSON] , отримала рішення від 19.10.2021, яким у зв`язку з відсутністю можливості вірно ідентифікувати заявника та адреси об`єкта нерухомого майна, зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32-33). З матеріалів справи вбачається, що спадкодавцю [PERSON] за життя належав житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] . При державній реєстрації права власності 13.07.2006 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , державним реєстратором було допущено помилку та вказано власником [PERSON] , якому належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На звернення позивачки, архівним відділом виконкому Криворізької міської ради 07.10.2021 надано відповідь №С-173, відповідно якого рішенням XXXIV сесії V скликання від 24.12.2008 №2920 «Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, [ADDRESS] », з метою впорядкування адресного господарства, виключення дублювань назв вулиць вирішено, виконкомам районних у місті рад, враховуючи найменшу кількість житлових будинків на вулицях, які мають однакову назву в інших районах міста, зокрема в Інгулецькому районі - [ADDRESS] , забезпечити проведення організаційної роботи щодо їх перейменування та в термін до 01.04.2009 надати пропозиції на розгляд міської ради. У додатку до вказаного рішення у переліку мікрорайонів, майданів, площ, бульварів, [ADDRESS] пунктом 681 встановлено наявність [ADDRESS] . Рішенням ХХХVІІІ сесії V скликання від 22.04.2009 №3172 «Про внесення змін і доповнень у додаток до рішення міської ради від 24.12.2008 №2920»Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, проспектів, бульварів, [ADDRESS] », вирішено перейменувати назву вулиці в Інгулецькому районі з «[ADDRESS]» на «[ADDRESS]» (а.с. 23-26). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №1952 відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно із положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відтак, вказані відомості у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, внесені у запис щодо об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] (назва нечинна), без зазначення адреси об`єкта нерухомості як вулиця «[ADDRESS]», що розташована в Інгулецькому районі, власником якого є [PERSON] , позбавляє [PERSON] , як спадкоємця померлого [PERSON] , отримати спадщину, володіти і розпоряджатись спадковим майном, щопорушує права позивачки. З огляду на викладені обставини, з метою захисту спадкових прав позивачки та забезпечення їх подальшої реалізації, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved