Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

У січні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі по тексту - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Окружного адміністративного суду від 29.04.2020 року, справа № 640/12378/19, зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві виплатити пенсію [PERSON] за травень-липень 2018 року та лютий-квітень 2019 року, та судові витрати в сумі 768,40 грн. [INFO] [PERSON] помер. 25.05.2021 року позивачка вступила в спадщину після померлого [PERSON] , що складається з недоотриманої пенсії в сумі 51073,49 грн. З метою отримання спадкового майна, [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із вимогою виплатити грошові кошти у розмірі 51073,49 грн. На неодноразові звернення в Пенсійний фонд, позивачці було повідомлено, що її заяву буде опрацьовано відповідно до постанови КМУ № 1165 від 10.11.20212 року. Вважає, що така відповідь є необґрунтованою та такою що порушує права спадкоємця на отримання спадкового майна, тому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на свою користь кошти набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] у сумі 51073,49 грн. Ухвалою суду від 20.01.2022 року в справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 21.02.2022 року відповідач направив до суду відзив на позов, який фактично найді шов 04.05.2022 року. У відзиві відповідач просить суд відмовити у позові в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , перебув на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком, розраховану відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Питання призначення та виплат пенсії внутрішньо переміщеним особам, регулюються спеціальними актами законодавства. Відповідачем на виконання рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2020 року проведено нарахування пенсійних виплат [PERSON] за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року, та з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року в сумі 51 073,49 грн. Позивачу було повідомлено, що для вирішення питання щодо отримання пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину, необхідно звернутись до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві для заміни сторони виконавчого провадження та прийняття до обліку рішення суду щодо його виконання до п. 7 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду. 25.03.2022 року на електронну пошту суду від відповідача надійшли доповнення до відзив, в якому просили закрити провадження у справі в зв`язку з наявністю спору, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 14.04.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив та доповнення, в якому позивачка зазначила, що відповідач помилково посилається на норми КАС України, оскільки дії УПФ з невиплати пенсії вже визнані незаконними і пенсійний фонд зобов`язаний здійснити виплату в порядку спадкування. Протокольною ухвалою суду від 11.08.2022 року в справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка не з`явилась, від адвоката надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомленні належним чином, причину неявки не повідомили. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2021 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Обертун С.М. за реєстровим №252, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємцем майна свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видане свідоцтво проправо на спадщину за законом за реєстровим № 252 від 25.05.2021 року, складається з суми недоотриманої в зв`язку із смертю пенсії в сумі 51 073,49 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2020 року у справі № 640/12378/19, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії [PERSON] за травень-липень 2018 року та лютий-квітень 2019 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату [PERSON] пенсії за травень-липень 2018 року та лютий-квітень 2019 року. Відповідачем на виконання рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2020 року проведено нарахування пенсійних виплат [PERSON] за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року, та з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року в сумі 51 073,49 грн. 26.05.2021 року позивачка звернулась до відповідача з заявою, вищезазначеним свідоцтвом про право на спадщину за законом та іншими визначеними законодавством документами, з метою отримання суми не отриманої в зв`язку із смертю [PERSON] пенсії в сумі 51 073,49 грн. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.08.2021 року № 22171-21686/Ю-02/8-2600/21 позивачці було повідомлено що для вирішення питання щодо отримання пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину, необхідно звернутись до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві для заміни сторони виконавчого провадження та прийняття до обліку рішення суду щодо його виконання до п. 7 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду. Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначала, що відповідачем не було сплачено недоотриману пенсію у зв`язку із смертю [PERSON] за свідоцтвом про право на спадщину за законом за реєстровим №252 від 25.05.2021 року у сумі 51 073,49 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зі змісту ст. 1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Разом з тим, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Крім того, положення частин 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Зазначені положення, і в даному випадку суд погоджується з доводами представника позивача, визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 05.07.2020 по цивільній справі № 750/8819/19. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач у встановленому законом порядку набула права власності на грошову суму в розмірі 51073,49 грн., шляхом її спадкування у відповідності до положень ст. 1227 ЦК України, а тому має право на їх виплату у розмірі на момент смерті спадкодавця. Стороною відповідача свідоцтво про право на спадщину не оскаржувалось, тому грошова сума, набута позивачем в порядку спадкування, повинна бути виплачена в повному обсязі згідно свідоцтва про право на спадщину за законом з урахуванням виплаченої суми. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки рішення суду було зобов`язано здійснити виплату [PERSON] пенсії за травень-липень 2018 року та лютий-квітень 2019 року, тобто за період його життя, такі кошти були нараховані, та не оспорювались. Щодо закриття провадження по справі слід зазначити, що судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи. Разом з тим, предметом даного спору є майнові права позивача щодо успадкованих коштів. Так в позовні позивач не ставить вимоги про призначення пенсії чи зобов`язання здійснення нарахування такої, а відтак дискреційні повноваження відповідача не є предметом даного спору. Питання щодо майнового спору повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.05.2021 року, видане [PERSON] не є предметом спору у даній справі. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.05.2021 року, видане [PERSON] не оспорено та є чинним. Така правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 06.07.2020 року у справі № 750/8819/19 та від 20.02.2020 року у справі № 428/5418/18. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved