Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 18 лютого 2006 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинилися через втрату почуття любові та поваги один до одного, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач вважає, що подальші спільні шлюбні відносини з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам. Шлюбні відносини між ними припинені та поновлювати позивач їх не бажає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 18 лютого 2006 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було видано Свідоцтво про шлюб (Повторно) серії [NUMBER] (актовий запис № 77). Як встановлено судом, шлюбні відносини між сторонами припинилися через втрату почуття любові та поваги один до одного, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, збереження сім`ї неможливо та суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~Розв`язуючи вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн., суд виходить з норм статті 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави та за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~ \~ \~ \~Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги б/н від 20.12.2021 року, квитанція № 354916 від 25.12.2021 року, акт наданих послуг від 25.12.2021 року, що суд приймає як належні та допустимі докази розміру понесених витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим такі витрати за ст. 141 ЦПК України належить віднести на рахунок відповідача.

Outcome: approved