Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Рух справи 21.04.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 19.04.2022, за підписом позивача в якій вона просить Суд: - стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 4 000,00 грн, щомісячно до досягнення повноліття. - стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 4 000,00 грн, щомісячно до досягнення повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2022 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.06.2022 вказаний позов прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з відповідачем має двох спільних дітей, а саме синів: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Вказує, що проживає з дітьми окремо від відповідача та самостійно утримує обох спільних дітей. Зазначає, що батько дітей (відповідач) систематично ухиляється від участі в утриманні дітей. У зв`язку з такими обставинами просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій сумі у розмірі по 4 000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення кожним із них повноліття. Щодо правової позиції відповідача 24.06.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов відзив, за підписом відповідача, в якому він просить суд визнати позов таким, що не підлягає задоволенню. В обгрунтування вимог відповідач вказує, що позовна заява подана з порушенням ч. 2 ст. 175 ЦПК України, адже позовна заява підписана не уповноваженою особою, оскільки сама позивачка перебувала за кордоном до середини травня 2022 у зв`язку з чим, не могла власноруч підписати позов. Також відповідач звертає увагу на те, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, проживають разом, ведуть спільне господарство, виховують дітей. Зауважує, що з кінця лютого 2022 року його дружина та сини виїхали за кордон, але це були вимушені заходи пов`язані з війною та задля безпеки. При цьому, наголошується, що відправляючи дружину разом з дітьми за кордон відповідач дав їм з собою 250 000,00 грн готівкою, а згодом, протягом лютого-червня 2022 я перераховував гроші на картку дружини. Щодо ціни позову вважає, що ціна позову є необгрунтованою, позивачем не надано жодного доказу в розумінні ст. 86 ЦПК України, тобто не надано жодного допустимого доказу на підтвердження ціни позову. Відповідач стверджує, що утримувати своїх дітей ніколи не відмовлявся, дружина ніколи не працювала, тягар по утриманню дітей починаючи з 2013 року лежить на ньому. Щодо відповіді на відзив 05.07.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, за підписом позивачки, датована 30.06.2022, в якій вона вказує, що позовна заява підписана нею особисто та передана з-за кордону. Звертає увагу на те, що відповідачем до Солом`янського районного суду міста Києва подано позов про розірвання шлюбу (справа № 760/5476/22). Зазначає, що з 24.02.2022 до цього часу ані вона, ані діти відповідача не бачили, на прохання позивачки щодо допомоги з виїздом в безпечне місце у зв`язку з війною в Україні, відповідач не відізвався, допомоги не надавав. Вказує , що твердження відповідача про надання 250 000,00 грн є неправдивими, як і про те, що отримання від відповідача в лютому-червні 2022 року грошових коштів на утримання синів. Щодо пояснень відповідача 27.07.2022 до Солом`янського районного суду надійшли письмові пояснення по справі за підписом відповідача, в яких він звертає увагу на те, що позивач та відповідач тимчасово не проживають разом через війну в Україні, але продовжують перебувати в шлюбі, виховують дітей, відповідач систематично бере участь у розвитку та вихованні дітей засобами Інтернет зв`язку та надає готівкові та безготівкові кошти на утримання дітей. Також відповідач наполягає на тому, що відправляючи свою дружину разом з дітьми за кордон він дав їм з собою 250 000,00 грн готівкою. Відповідач наголошує на тому, що ніколи не ухилявся від надання матеріального забезпечення своїх синів та зауважує на тому, що дружина ніколи не працювала та не працює, а тому весь тягар по утриманню синів лежав і лежить на ньому. Щодо посилань позивачки на те, що вона та діти не бачили відповідача з 24 лютого 2022 року, вказує, що це від нього не залежало, адже він є діючим співробітник СБУ та громадянин України призовного віку, а тому йому заборонено виїзд не тільки за межі України, але і за межі Київського гарнізону. Зазначає, що фізично не міг бачитися з дітьми (заважує, що позивач без його згоди вивезла дітей за кордон), але надав їм матеріальне забезпечення та продовжує надавати матеріальне забезпечення за вимогою їх матері. Наголошую на тому, що рішення суду стосовно сплати аліментів відсутнє, а отже твердження позивача, що він не сплачую аліменти хибне. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 30.01.2013 між [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 92 (а.с. 10). 04.12.2019, позивачка - [PERSON] змінила ім`я на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 04.12.2019 виданого Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві (а.с. 11). Зі змісту копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2019, виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві, вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON] (а.с. 8). Також, зі змісту копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2019, виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві, вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON] (а.с. 9). В матеріалах справи наявні відомості, отримані з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової служби України про суми виплачених доходів та утриманих податків фізичної особи (відповідача у справі) з І кварталу 2019 по І квартал 2022 (з 01.01.2019 по 31.03.2022) /а.с. 39-43/. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20). Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Отже, перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. При цьому добровільний порядок сплати аліментів не виключає права стягувача аліментів у будь-який час звернутися з заявою про стягнення аліментів до суду. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з правовою позицією викладеною у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 490/4522/16-ц від 04.07.2018, суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При вирішенні питання про стягнення аліментів у даній справі суд враховує що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, працює, має постійний дохід. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При прийнятті рішення судом враховано, що відповідач є працездатним, зобов`язаний утримувати дітей в межах, необхідних для їх зростання і виховання, повноцінного здоров`я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку, при цьому він має можливість сплачувати аліменти. За таких обставин, виходячи з найкращого та максимально можливого врахування інтересів дітей, суд приходить висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн на кожну дитину на місяць. При цьому суд враховує, що будь-яких обставин, визначених у ст. 182 СК України та доказів на спростування можливості сплати аліментів у вказаному розмірі відповідачем не наведено та не надано. Натомість така можливість підтверджена наявними в матеріалах справи відомостями, отриманими з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової служби України про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідача з І кварталу 2019 по І квартал 2022 (з 01.01.2019 по 31.03.2022) /а.с. 39-43/. Висновки суду Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 4 000,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову (19.04.2022, а.с. 13) і до повноліття кожного з них. При цьому, суд враховує, що батько дитини зобов`язаний приймати участь в утримані своєї дитини до досягнення нею повноліття, а не перекладати свої обов`язки на позивача та/або інших осіб. Судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дітей за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Також, суд вважає, за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо судового збору Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved