Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності та усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Свої вимоги мотивує тим, що у [ADDRESS] ,\~розташований двоквартирний\~житловий будинок. [PERSON] \~є власником\~квартири [ADDRESS] ,\~на підставі\~рішення Галицького\~районного суду\~м.\~Львова від\~04\~грудня 2015\~року у\~справі №\~461/2622/14-ц,\~рішення Апеляційного\~суду Львівської\~області від\~26\~січня 2016\~року у\~справі №\~443/1521/13,\~ухвали Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~28\~вересня 2016\~року.\~Це також\~підтверджується інформаційною\~довідкою №\~300228141\~від 18.\~02.\~2022\~року.\~В одній\~квартирі з\~ [PERSON] \~проживає [PERSON] . Позивач вказує, що він є власником частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі дублікату договору дарування, серія та номер: 422, виданого 18.07.2019 року, та дублікату договору купівлі - продажу, серія та номер: 421, виданий 18.07.2019 року. Зазначене також підтверджується інформаційною довідкою № 300227518 від 18. 02. 2022 року. Окрім вказаних квартир у будинку також наявні допоміжні приміщення, а саме: допоміжне приміщення І загальною площею 2,0 м2, допоміжне приміщення II загальною площею 10,4 м2, допоміжне приміщення ІП загальною площею 9,9 м2, допоміжне приміщення IV загальною площею 3,5 м2, допоміжне приміщення V загальною площею 11,3, допоміжне приміщення VI загальною площею 7,1 м2, допоміжне приміщення VII загальною площею 5,8 м2, допоміжне приміщення VIII загальною площею 21,8 м2, допоміжне приміщення IX загальною площею 14,6 м2, допоміжне приміщення X загальною площею 4,2 м2, допоміжне приміщення XI загальною площею 1,0 м2, допоміжне приміщення XII загальною площею 1,0 м2, сходова XIII загальною площею 8,0 м2, що вбачається з технічного паспорта на будинок. Позивач стверджує, що влітку 2021 року відповідачі розпочали ремонт в своїй квартирі. При цьому, будівельні матеріали для ремонту квартири, будівельні відходи (сміття) та допоміжне будівельне приладдя вони розмістили на сходовій та допоміжних приміщеннях цокольного поверху. За власного ініціативою [PERSON] та [PERSON] встановили двері та замки до допоміжних приміщень, чим обмежили [PERSON] у доступі до них. [PERSON] зазначає, що він неодноразово намагався врегулювати ситуацію, що виникла з приводу допоміжних приміщень, усно. Окрім цього, листом від 01.10. 2021 року позивач звернувся до відповідачів з проханням прибрати будівельне сміття та надати комплект ключів від допоміжних приміщень. Однак, у відповіді на лист від 05.01.2022 року відповідач зазначив, що заперечує право спільної сумісної власності на допоміжні приміщення, а вимоги [PERSON] вважає безпідставними. На думку позивача такі дії відповідачів суперечать нормам чинного законодавства. Тому просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.07.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 28.07.2022 року. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.08.2022 року відкрито загальне судове провадження у справі. 23.08.2022 року відповідачі: [PERSON] та [PERSON] скерували на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду відзив на позовну заяву в якому зазначили, що позовні вимоги заперечують просять відмовити в задоволенні позову, розгляд справи просять здійснювати у їх відсутності. Зазначили, що жодних перешкод у користуванні майном позивачу вони не чинять, а тільки реалізовують своє законне право на користування допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку в якому вони проживають. Також, [PERSON] та [PERSON] вважають, що оскільки позивач ніколи не користувався такими приміщеннями, тому втратив своє право на користування даними приміщеннями. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на таке. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №300228141 від 18.02.2022 року вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня 2015 року у справі № 461/2622/14-ц, рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року у справі № 443/1521/13, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2016 року / а. с. 6-7/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №300227518 від 18.02.2022 року [PERSON] є власником 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі дублікату договору дарування, серія та номер: 422, виданого 18.07.2019 року, та дублікату договору купівлі - продажу, серія та номер: 421, виданий 18.07.2019 року /а. с. 8-9/. Будинок [ADDRESS] є двоквартирним. Окрім зазначених двох квартир у будинку також наявні допоміжні приміщення, а саме: допоміжне приміщення І загальною площею 2,0 м2, допоміжне приміщення II загальною площею 10,4 м2, допоміжне приміщення ІП загальною площею 9,9 м2, допоміжне приміщення IV загальною площею 3,5 м2, допоміжне приміщення V загальною площею 11,3, допоміжне приміщення VI загальною площею 7,1 м2, допоміжне приміщення VII загальною площею 5,8 м2, допоміжне приміщення VIII загальною площею 21,8 м2, допоміжне приміщення IX загальною площею 14,6 м2, допоміжне приміщення X загальною площею 4,2 м2, допоміжне приміщення XI загальною площею 1,0 м2, допоміжне приміщення XII загальною площею 1,0 м2, сходова XIII загальною площею 8,0 м2, що вбачається з технічного паспорта на будинок /а. с. 13-20/. Листом від 01.10. 2021 року позивач [PERSON] звернувся до відповідачів з проханням прибрати будівельне сміття та надати комплект ключів від допоміжних приміщень / а. с. 11/. Згідно з відповіді на лист від 05.01.2022 року, [PERSON] зазначив, що заперечує наявність права у [PERSON] спільної сумісної власності на допоміжні приміщення перелічені у листі позивача. Жодне з приміщень, яке наведене у технічному паспорті [PERSON] відповідачами не використовується. Вимоги [PERSON] вважає безпідставними. На думку позивача такі дії відповідачів суперечать нормам чинного законодавства. Вважає, що право власності позивача у будинку [ADDRESS] обмежене правами на кватиру [ADDRESS] , межі якої визначено у технічному паспорті / а. с. 12/. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За статтею 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче - огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. У відповідності зі ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно зі ст. ст. 6,7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням, додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм, додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства. Відповідно до статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Окрім того, ст. 392 ЦК України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не визнають право спільної сумісної власності [PERSON] на допоміжні приміщення та чинять перешкоди у користуванні ними, тому суд, оцінюючи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, оскільки вказані допоміжні приміщення є спільним майном багатоквартирного будинку та відповідно є спільною сумісною власністю співвласників, а тому за позивачем слід визнати право спільної сумісної власності на допоміжні приміщення у будинку [ADDRESS] та зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у здійснені права на користування допоміжними приміщеннями.

Outcome: approved