Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 року по 2011 рік. Рішенням Оболонського районного суду від 26.07.2011 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін є спільна дочка - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає разом із позивачем, але у зв`язку з тим, що остання продовжує навчання на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена. Водночас, від позивача 26.08.2022 до суду надійшла заява, в якій остання уточнила, заявлені вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій в розмірі 2000,00 грн., починаючи з дня пред`явлення позову та розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. При цьому, 26.08.2022 від відповідача до суду надійшла заява, у якій визнає позовні вимоги позивача у розмірі 2000,00 грн. та просить здійснювати розгляд справи у його відсутність. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась. 26.08.2022 від третьої особи - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, у зареєстрованому шлюбі між [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.07.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.06.2002 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1061 розірвано, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2011 і до її повноліття (а.с.11). З огляду на дату народження [PERSON] , [INFO] , остання досягнула повноліття, отже стягнення аліментів на її утримання припинилось. Відповідно до договору укладеного між Закладом вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» №00920-пп від 23.072021, предметом цього договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу - [PERSON] закладом, строк надання освітньої послуги з 01.09.2021 по 30.06.2025, договір діє до 30 червня 2025 року. Згідно з даними довідки №9745 від 27.09.2021 Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» [PERSON] є студентом 1 курсу, денної форми навчання на контрактній основі вказаного закладу, час закінчення університету 30.06.2025. У зв`язку з навчанням третя особа - [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Судом встановлено, що дочка проживає з матір`ю - позивачем у справі. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальною можливістю урахування інтересів дитини. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини У силу ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частино 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, якщо: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Відповідно до наведених норм сімейного законодавства України, суд аналізує обставини виникнення спору з урахуванням необхідності встановлення справедливого та розумного розміру аліментів на утримання повнолітніх дітей на період їх навчання. Статтею 81 ч.1 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з наступного. [PERSON] досягнула віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та навчається, при цьому навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Відповідач є працездатною особою, працює в ТОВ «МЛ «Діла» та отримує заробітну плату, погодився сплачувати аліменти в уточненому позивачем розмірі. Ураховуючи викладене вище, обставини, що зазначені позивачем і визнані відповідачем, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також зважаючи на розмір щомісячного доходу відповідача, суд вважає, що аліменти слід встановити в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] - двадцяти трьох років. Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім та таким, що відповідає потребам дитини. Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності. Ураховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 06.10.2021. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 908,00 грн. в дохід держави.

Outcome: approved