Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за Кредитним договором № 22031000118689 у розмірі 142168,16 грн., а також стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 22031000118689, за умовами якого банк встановив відповідачу кредитний ліміт, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит та плату за користування кредитом. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Натомість, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26.01.2022 року становить 142168,16 грн., яка складається з наступного: суми залишку простроченого кредиту 124399,12 грн.; суми прострочених відсотків 2,32 грн.; суми прострочених комісій 17766,72 грн., а тому позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 28 березня 2019 року між позивачем і відповідачем був укладений Кредитний договір № 22031000118689, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у сумі\~148800,00 грн., а відповідач зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу картку, яку останній отримав, що підтверджується його розпискою (а.с. 9). Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача станом на 26.01.2022 року становить 142168,16 грн., яка складається з наступного: 124399,12 грн. залишок простроченого кредиту; 2,32 грн. залишок прострочених відсотків; 17766,72 грн. залишок прострочених комісій. В силу положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За викладених обставин, правомірними і такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми залишку простроченого кредиту у розмірі 124399,12 грн. та залишку прострочених відсотків у розмірі 2,32 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення прострочених комісій у розмірі 17766,72 грн, суд вказує наступне. Кредитний договір № 22031000118689 від 28 березня 2019 року, укладений між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору № 22031000118689 від 28 березня 2019 року, зокрема, встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту 1,99 % від суми кредиту. Частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. За змістом частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною 3 вказаної вище статті визначено перелік несправедливих умов договору. А відповідно до частини 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача (частина 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», дано визначення терміну послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як плата за обслуговування кредиту, не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання кредиту, у зв`язку із укладенням кредитного договору, відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту - позичальнику. Виходячи з викладеного, встановивши, що пунктом 1.2 кредитного договору № 22031000118689 від 28 березня 2019 року, зокрема, встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту з 1,99% від суми кредиту, приймаючи до уваги, що надання інших послуг за вказану комісію (плата за обслуговування кредиту) умовами кредитного договору не погоджено, суд дійшов висновку, що зазначений вище пункт правочину щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту є нікчемним в силу закону з моменту його укладення, а отже таким, що не створює юридичних наслідків для сторін, тому не потребує визнання його недійсним. За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача частково і стягнути з\~ [PERSON] на користь Акціонерного товариства\~«Банк Кредит\~Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 22031000118689 від 28 березня 2019 року у розмірі 124\~401,44 грн, яка складається з суми залишку простроченого кредиту та залишку прострочених відсотків, а в іншій частині позовних вимог відмовити. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1866 грн. 02 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial