Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовна заява мотивована тим, що 04 листопада 2004 року рішенням Сєвєродонецького районного суду Луганської області вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 200 (двісті) гривень щомісячно, починаючи з 17 серпня 2004 року до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду міста Києві від 15 серпня 2019 року розмір аліментів збільшено до 1 (одного) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення даного рішення до повноліття дитини. З часу прийняття рішення відповідач жодного разу не виконав рішення суду щодо сплати аліментів на утримання своєї дитини. Участі в житті та вихованні доньки він не бере, зв`язок не підтримує, від сплати аліментів ухиляється, що підтверджується розрахунком заборгованості, виданої державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ференець С.С. Станом на вересень 2020 року борг відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини становить 61 589, 56 грн. Станом на день подання позовної заяви заборгованість не погашена. Додаткові витрати на дитину фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово або постійно. У період з 01 вересня 2018 року по 27 серпня 2020 року на розвиток, утримання та лікування доньки позивачкою було витрачено 45 985 грн 85 коп., які деталізовані в розрахунку розміру додаткових витрат на утримання дитини. Зокрема, серед фактично понесених мною витрат на розвиток, тримання та лікування доньки є: 1. Витрати на лікування доньки. Зазначає, що дані витрати були зумовлені особливими обставинами, так як доньці були виставлені діагнози «хронічний гастрит» та «вогнищевий нейродерміт», які потребують тривалого та дорогого лікування. Вибір приватного медичного закладу теж зумовлений особливими обставинами, так як державні медичні заклади відповідного профілю працюють виключно з понеділка по п`ятницю в робочі години (приблизно, з 8 до 18), а я, утримуючи доньку самостійно, не маю можливості відвідувати нею відвідувати лікаря в цей час, так як теж працюю. Зазначені витрати становлять 28 088,85 грн та підтверджуються Додатками № 7-28. 2. Витрати на ЗНО становлять 1 081,00 грн. та підтверджуються Додатками № 29-30. 3. Витрати на придбання сезонного одягу та взуття для дитини становлять 16 816,00 грн. та підтверджується Додатком № 31. Позивачкою надано розрахунок таких додаткових витрат на утримання дитини, а саме: Лабораторні дослідження, лабораторія «Сінево», чек № 4729 на суму 270 грн від 01.09.2018; Консультація дитячого дерматолога, ТОВ «Дерматолог», чек № 1672 на суму 450 грн від 31.05.2019; Стоматологічні послуги, ТОВ «Медгарант», ф/ч 2424 на суму 1080 грн від 12.07.2019; Консультація дитячого дерматолога, ТОВ «Медичний центр «ДОБРОБУТ- ПОЛІКЛІНІКА», р/а 2045003 на суму 640 грн від 06.10.2019; 5Консультація дитячого дерматолога, ТОВ «Дерматолог», чек № 497 на суму 200 грн від 12.11.2019; Лабораторні дослідження, лабораторія «Сінево», чек № 11483 на суму 460 грн від 19.11.2019; Механічна чистка обличчя відповідно до призначення лікаря, ТОВ «Дерматолог», рахунок б/н на суму1000 грн від 23.11.2019; 8Консультація дитячого гастроентеролога, ТОВ «Медичний центр «ДОБРОБУТ- ПОЛІКЛІНІКА», р/а 2159744 на суму 640 грн від 24.11.2019; Придбання ліків відповідно до призначення лікаря, Аптека № 9, чек № 397347 на суму 405,18 від 24.11.2019; Придбання ліків відповідно до призначення лікаря, Аптека № 9, чек№ 3000304201 на суму 17,70 грн від 06.12.2019; Придбання ліків відповідно до призначення лікаря, Аптека № 23, чек № 145825 на суму 91,14 грн від 07.12.2019; Лабораторні дослідження, лабораторія «Діла», чек № 33511 на суму 225 грн від 10.12.2019; Консультація дитячого дерматолога, лікування та придбання ліків, ТОВ «Дерматолог», акти надання послуг № 000073983, № 000074108, № 000074615, чек № 149579, акти надання послуг № 000074669, № 000074829, № 000116262, № 0000075122 на суму 2 819, 45 від 12.12.2019 -17.01.2020; Лабораторні дослідження, лабораторія «Сінево», чек № 12229 на суму 768 грн від 30.12.2019; Консультація дитячого гастроентеролога, ТОВ Медичний центр «ДОБРОБУТ- ПОЛІКЛІНІКА», р/а 2277604 на суму 640 грн від 19.01.2020; Придбання ліків відповідно до назначення лікаря, Аптека №9, чек № 405460 на суму 806,35 грн від 20.01.2020; Лабораторні дослідження, лабораторія «Синево», чек № 15018 на суму 1 263 грн від 21.01.2020; Консультація дитячого гінеколога та вакцинація, ТОВ «Медичний центр «ДОБРОБУТ-ПОЛІКЛІНІКА», р/а 2319811, р/а 2326457 на суму 3 428 від 05.02.2020; Консультація дитячого дерматолога ТОВ «Дерматолог», чек № 0147,придбання ліків відповідно до назначения лікаря, Аптека № 9, чек№ 1717516, аптека № 19, чек № 75 на суму 1862,95 від 13.02.2020-23.03.2020; Лабораторні дослідження, лабораторія «Сінево», чек № 15533 на суму 291 від 17.02.2020; Консультація дитячого гінеколога та вакцинація, ТОВ «Медичний центр «ДОБРОБУТ-ПОЛІКЛІНІКА», р/а 2420314, р/а 2420380 на суму 2300 грн від 18.03.2020; Консультація дитячого дерматолога, ТОВ «Дерматолог», акт надання послуг № 000120744; придбання ліків відповідно до призначення лікаря, аптека № 9, чеки № 1756424, № 4706на суму 1208,9 від 27-29.04.2020; Консультація дитячого гінеколога та вакцинація, ТОВ «Медичний центр «ДОБРОБУТ-ПОЛІКЛІНІКА», р/а 2450323 на суму 1320 грн від 28.04.2020; Придбання ліків відповідно до призначення лікаря, Аптека № 9, чек № 420432 на суму 452,90 грн від 28.04.2020; Консультація дитячого гінеколога, ТОВ «Медичний центр «ДОБРОБУТ- ПОЛІКЛІНІКА», р/а 2455998 на суму 610 грн від 05.05.2020; Придбання ліків відповідно до призначення лікаря, Аптека № 23, чек № 159474на суму 67,23 грн від 08.05.2020; Консультація дитячого дерматолога, ТОВ «Дерматолог», акт надання послуг 000121508 на суму 200 від 22.05.2020; Придбання ліків відповідно до призначення лікаря: аптека №2 Доброго дня, чек № 14; аптека №12, чек № 64701; аптека №9, чек № 1774782; аптека №9, чек № 8499;; аптека № 9, чек № 1799529 на суму 2272,05 грн від 22.05.2020-01.08.2020; Консультація дитячого гінеколога та вакцинація, ТОВ «Медичний центр «ДОБРОБУТ-ПОЛІКЛІНІКА», р/а 2420314, р/а 2420380 на суму 2300 грн від 27.08.2020 (додаток № 6). Також надано розрахунок витрат на ЗНО, що становлять 1 081,00 грн. та підтверджуються додатками № 29-30, а також витрат на придбання сезонного одягу та взуття для дитини, що становлять 16 816,00 грн відповідно до додатку № 31. Відповідно до статті 185 СК України просить стягнути з відповідача разово половину вищезазначених витрат, а саме, 22 992, 93 грн (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві гривні 93 коп.) Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України. Призначено судове засідання по справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину передано на розгляд Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Призначено судове засідання по справі. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки телефонограм. Відповідачем неодноразово подавались заяви про перенесення розгляду справи, які судом задовольнялися, судове засідання було відкладено на 18 січня 2022 року, 08 лютого 2022 року, 14 березня 2022 року, 10 серпня 2022 року. 22 лютого 2022 року [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що відповідач позов визнає частково. Вказує на те, що у провадженні суду знаходиться справа, оскільки позивачкою подана позовна заява до цього самого суду до цього відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та додаткових витрат на дитини, тому просить постановити ухвалу про залишення позову без розгляду. Судом не встановлено обставин про те, що в суді одночасно розглядається аналогічний позов, тобто , що у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому правові підстави для залишення позову без розгляду відсутні. Інших заяв процесуального характеру до суду не надійшло. Відповідно до вимог частини першої - третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. В силу положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Суд враховує, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. З метою недопущення надмірної тривалості судового провадження правових підстав для подальшого відкладення розгляду справи суд не вбачає. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого віддлом реєтрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 24 вересня 2002 року (а. с. 9). Рішенням Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 04 листопада 2004 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 200 (двісті) гривень щомісячно, починаючи з 17 серпня 2004 року до досягнення дитиною повноліття - [INFO] (а. с. 10 - 11). Рішенням Київського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києві від 14 серпня 2019 року скасовано в частині задоволення заявлених позовних вимог про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] та постановлено нове рішення, за яким збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Сєвєродонецього районного суду Луганської області від 04 листопада 2004 року, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до 1100 грн щомісячно, починаючи з 28 липня 2018 року до її повноліття. У іншій частині рішення суду залишено без змін (а. с.12-14). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ференець С.С. загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 13 вересня 2020 року становить 61 589, 56 грн (а. с. 18-19). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання/ Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Так, згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Як зазначив Верховнии? Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19), особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі, б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками, в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там), г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо. На підтвердження понесених витрат на лікування дитини - долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Квитанції та фіскальні чеки про оплату медичних послуг, придбання ліків долучаються до матеріалів справи в оригіналі. Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини. Як періодичні платежі стягуються додаткові витрати, пов`язані з каліцтвом чи хронічною, вродженою хворобою дитини. Суд може зобов`язати батька/матір сплачувати кошти на додаткові витрати щомісячно, щоквартально тощо. Правового висновку щодо присудження сплати додаткових витрат на лікування дитини до досягнення 18-річного віку, дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19), у якій зазначено, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Крім того, Верховний Суд у цій же постанові зазначив, що суд першої інстанції з урахуванням медичних документів, що підтверджують наявність у дитини хронічних захворювань та містять рекомендації лікарів, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 800,00 грн щомісячно (починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття), оскільки витрати на системне та довготривале лікування при такому стані здоров`я дитини є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України. Таким чином, періодична, постійна виплата додаткових витрат присуджується, зазвичай, у разі, якщо дитина має хронічні захворювання, потребує постійного лікування, специфічного догляду. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Матеріали справи свідчать, що у період з 01 вересня 2018 року по 27 серпня 2020 року [PERSON] понесено додаткові витрати на утримання дитини, що були зумовлені наявністю у дитини хронічних хвороб, відповідно до встановлених діагнозів, а саме, хронічного гастриту та вогнищевого нейродерміту, та необхідністю їх лікування, про що позивачкою надано відповідний розрахунок. Такі фактично понесені позивачкою витрати документально підтверджено наданими та наявними в матеріалах справи належними та достатніми доказами, а саме: консультативними висновками лікарів - спеціалістів, актами надання послуг, рахунками - актами та фіскальними чеками на загальну суму 28 088, 85 грн (а. с. 23 - 88). Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Водночас суд зауважує, що положення стосовно стягнення додаткових витрат на дитину стосується особливих обставин. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Водночас аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін. Стосовно стягнення з відповідача витрат на ЗНО становлять 1 081,00 грн, витрат на придбання сезонного одягу та взуття для дитини становлять 16 816,00 грн, суд виходить з того, що вказані витрати не викликані особливими обставинами, не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини, тому не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини у розумінні статті 185 СК України. Як свідчать матеріали справи з відповідача на підставі рішення суду стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки. Зазначені витрати, а саме витрати на ЗНО, на придбання сезонного одягу та взуття для дитини відносяться до матеріальних потреб дитини, а тому покриваються коштами, які отримує одержувач аліментів. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При цьому суд звертає увагу на те, що у разі, якщо розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, або має заборгованість зі сплати аліментів, то позивачка має право звернутися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, або про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину. Частиною третьою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, на підставі вищевикладеного суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину частково. З [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , підлягають стягненню половина фактично понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 14 044 грн 43 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частин першої, шостої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з [PERSON] на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial