Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

1.Позовні вимоги. У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Кам`янської міської ради, третя особа Друга Кам`янська державна нотаріальна контора «про визнання права власності в порядку спадкування за законом», заявив позовні вимоги, а саме: Визнати за нею, [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом правовласності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . 2.Позиція позивача. [INFO] помер батько позивача, - [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, в тому числі, і на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (попереднє найменування місто Дніпродзержинськ). Як спадкоємець І черги за законом позивач звернулась в установленому законом порядку до Другої Кам`янської Держнотконтори (колишня Третя Дніпродзержинська Держнотконтора) із заявою про прийняття спадщини, реєстрація спадкової справи 56995995 відбулась 16 січня 2020 року. Позивачем заявлено, що вона є єдиною спадкоємицею, посилаючись на те, що відсутні інші спадкоємці ні за законом, ні за заповітом. 17 вересня 2020 року позивачка звернулась до [PERSON] для оформлення спадщини, в тому числі і на 1/2 частку квартири за адресою [ADDRESS] , але отримана Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2020 року, так як видача свідоцтва про право на спадщину на майно, підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, які посвідчують право власності щодо належності цього майна спадкодавцеві. Позивачем надане до нотаріальної контори свідоцтво про право власності на квартиру, де власником зазначений батько, як [PERSON] , в той час як за паспортними даними він є [PERSON] . Так, 04.07.2006 року на ім`я позивача, [PERSON] та ім`я батька позивача [PERSON] , згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» була приватизована квартира за адресою [ADDRESS] , на підставі розпорядження Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 04.07.2006 року за № 5/1721 -р. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно про належність позивачу та її батьку на праві спільної часткової власності квартири за адресою [ADDRESS] видано 04.07.2006 року. Зареєстровано право власності в ОКП БТІ 21.08.2006 року за реєстраційним № 15808260 в книзі 129 за номером запису 21599. При отриманні свідоцтва, позивачка та її батько не надали значення помилці в написанні прізвища батька, будучи юридично недосвідченими, і не могли припустити наслідки цієї помилки, де прізвище батька було зазначено як « [PERSON] ». Випадки документальної фіксації некоректних українських записів прізвищ під впливом їх російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російською мовою спостерігаються досить часто. Розбіжності між українськими записами прізвища виникають внаслідок відхилення від чинних правописних норм при його міжмовних (українсько-російському й російсько- українському) перетвореннях, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності. \~ \~ \~ \~' В квартирі за адресою [ADDRESS] , позивачка зареєстрована та проживає з 2000 року, та є її постійним місцем проживання разом з неповнолітньою дитиною. Після смерті батька, фактично прийнявши спадщину, позивач сплачує комунальні платежі, боргів не має та підтримує квартиру в належному санітарно-технічному стані та вважає, що є підставою в судовому порядку визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири за адресою [ADDRESS] після смерті батька, іншого способу захисту інтересів позивача законом не передбачено, так як вона є спадкоємцем першої черги, проживала на час смерті зі спадкодавцем. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 3.Позиція відповідача. Представником Кам`янської міської ради, подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, та заявлене про прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. 4.Позиція 3-ої особи. Представником Другої Кам`янської державної нотаріальної контори подано клопотання про розгляд справи без їх участі. 5.Процесуальні питання. У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Кам`янської міської ради, третя особа Друга Кам`янська державна нотаріальна контора «про визнання права власності в порядку спадкування за законом». 07 жовтня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/6760/20, передано судді Івченко Т.П. 12 жовтня 2020 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області провадження по цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 19 листопада 2020 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] найшла заява про розгляд справи без її участі. 09 квітня 2021 року через канцелярію суду від відповідача, Кам`янської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, прохає прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. 12 квітня 2021 року через канцелярію суду від третьої особи, Другої Кам`янської державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. 22 квітня 2021 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання «про витребування доказів». Згідно змісту клопотання, прохає: копії спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] 20 квітня 2021 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання позивача [PERSON] «про витребування доказів» - задоволено. 01 червня 2021 року через канцелярію суду від Другої Кам`янської державної нотаріальної контори на виконання Ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла завірені належним чином копії матеріалів спадкової справи. 15 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторонами подано заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 6.Фактичні обставини. [PERSON] , народилася [INFO] , у місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, що підтверджено свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] згідно до актового запису № 3033 від 25 вересня 1983 року проведеного міським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, відповідно до якого батьком зареєстрований [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Прізвище [PERSON] змінено позивачем на [PERSON] при реєстрації шлюбу від 31 серпня 2002 року, актовий запис № 471 від 31 серпня 2002 року проведений Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджено копією свідоцтва (а.с. 10). Згідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04 липня 2006 року, позивачем [PERSON] і її батьком прізвище якого викладено як [PERSON] , набуте право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру [ADDRESS] , згідно до розпорядження від 04 липня 2006 року за № 5/1721-р видане Фондом комунальної власності, що підтверджене копією свідоцтва (а.с. 16). Право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на зазначену вище квартиру, частки яких у праві спільної часткової власності відповідно дорівнює по 1/2 за кожним, зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно від 21 серпня 2006 року, що підтверджено витягом від 21 серпня 2006 року (а.с. 17). [PERSON] помер [INFO] , смерть якого зареєстрована актовим записом № 907 від 05 серпня 2014 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджено копією свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). На час смерті [PERSON] , померлого [INFO] , він був зареєстрований за адресою квартира [ADDRESS] , разом з ним також була зареєстрована за вказаною адресою [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією довідки ТОВ «Інфо-Ком» № 000665715 від 15 січня 2015 року (а.с. 19). 17 вересня 2020 року, [PERSON] звернулася із заявою до Другої кам`янської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на квартиру [ADDRESS] , в частці що належала її батькові [PERSON] на час його смерті, та яка фактично прийнята позивачем як спадкоємицею 1-ої черги, в порядку спадкування за законом. Постановою державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. від 17 вересня 2020 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , н вище зазначену частку квартири, з підстав того, що згідно до свідоцтва про право власності на квартиру, прізвище співвласника зазначено як [PERSON] , що підтверджено копією постановою (а.с. 13). 7.Норми права. Ст. 41 Конституції України, Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 55 Конституції України, Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до п.1 ч.2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно до ст. 15 ЦК України: 1.кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦК України, Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч. 1 ст. 1217 ЦК України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч. 1 ст. 1218 ЦК України, - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1220 ЦК України. 1. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 2. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Ст. 1258 ЦК України. 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Частина 1 ст. 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст. 1268 ЦК України. 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 4. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1269 ЦК України.\~ 1.Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ст. 1296 ЦК України. 1. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 2. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. 3. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України.\~ 1. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. 8.Висновки та мотиви. Судом встановлено, що предметом спору є захист прав позивача на реалізацію права спадкування на спадщину яку фактично прийнято позивачем як спадкоємцем, на час смерті спадкодавця з яким позивач проживала на час відкриття спадщини. Так, відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як встановлено судом, на підставі належних, допустимих та достатніх доказів, в межах даної справи, за своє життя спадкодавець [PERSON] набув право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] ,\~згідно до\~свідоцтва про\~право власності\~на нерухоме\~майно серії\~ [NUMBER] \~ від\~04\~липня 2006\~року на\~підставі розпорядження\~від 04\~липня 2006\~року за\~№ 5/1721-р\~виданого Фондом\~комунальної власності,\~що підтверджене\~копією свідоцтва\~(а.с.\~16),\~частка спадкодавця\~дорівнює 1/2\~частці на\~зазначену квартиру,\~що також\~підтверджено витягом\~з реєстру\~права власності\~на нерухоме\~майно від\~21\~серпня 2006\~року (а.с.\~17),\~в яких\~прізвище спадкодавця\~ [PERSON] \~зазначено як\~ [PERSON] . В той же час, як у свідоцтві про народження позивача, так і в свідоцтві про смерть спадкодавця, і згідно до довідки про реєстрацію місця проживання спадкодавця на час його смерті, дані спадкодавця зазначені як [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] - 1/2 частки квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04 липня 2006 року згідно до розпорядження від 04 липня 2006 року за № 5/1721-р виданого Фондом комунальної власності. А тому, в розумінні ст. 1218 ЦК України, належне спадкодавцю [PERSON] , на час його смерті, а саме на [INFO] право спільної часткової власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04 липня 2006 року згідно до розпорядження від 04 липня 2006 року за № 5/1721-р виданого Фондом комунальної власності, увійшло у склад спадщини, відкритої на час його смерті. Відповідно до частини першої\~статті 1221 Цивільного кодексу України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статті 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним\~\~законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі\~\~свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , та була зареєстрована і проживала разом із спадкодавцем на час його смерті за адресою квартира [ADDRESS] , а тому в розумінні ст. 1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину відкриту на час смерті спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом враховується, що позивачем здійснено дії в передбаченому ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України порядку, що підтверджено фактом звернення позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в порядку закону, але наявні перешкоди у виді невідповідного внесення даних особи власника майна як [PERSON] , замість вірного прізвища [PERSON] , є підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом. А тому, зазначені позовні вимоги є обґрунтованими на підставі належними, достатніми та допустимими доказами, і підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 9.Судові витрати. Враховуючи що позивачем не заявлено про стягнення понесених судових витрат, зазначені витрати на час розгляду справи залишаються за позивачем.

Outcome: approved