Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

29.11.2012 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просили стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором. 12.12.2012 року суддею Дарницького районного суду м. Києва Шклянка М.П. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. 06.02.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 15.05.2013 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Калініченко Л.С. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження. 19.01.2016 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено до провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] у зв`язку із закінченням 28.12.2015 року п`ятирічного строку повноважень судді Голосіївського районного суду м. Києва Калініченко Л.С. 22.01.2016 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження. 22.12.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі. Апеляційний суд міста Києва 02.02.2017 року постановив ухвалу якою ухвалу від 22.12.2016 року залишив без змін. 05.12.2018 року Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виніс постанову якою ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2017 року скасував. Справу №752/8103/13 направив до суду першої інстанції для продовження розгляду. У зв`язку зі звільненням [PERSON] 25.09.2018 року з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва, на підставі п. 6.2 Засад використання автоматизованої системи про автоматизовану систему документообігу у документообігу та п. 2.3.50 Положення Голосіївському районному суді м. Києва, призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 752/8103/13-ц. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, 28.12.2018 року справа № 752/8103/13-ц передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. 25.01.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження, призначено справу до розгляду по суті. 21.09.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну позивача ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачем зазначено про те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 480/П/99/2007-840 від 18.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 864 190, 00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12, 49 %, строком погашення не пізніше 18.09.2037 року. 18.09.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки № 480/П/99/2007-840. ПАТ «КБ «Надра» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а відтак зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, станом на 25.06.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 802 003, 34 дол. США, що еквівалентно 16 984 842, 77 грн. яка складається з: 10 478 630, 58 грн. непогашеного кредиту; 4 843 429, 27 грн. несплачених відсотків; 1 662 782, 92 грн. Просили стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором № 480/П/99/2007-840 від 18.09.2007 року в розмірі 802 003, 34 дол. США, що еквівалентно 16 984 842, 77 грн. та витрати по сплаті судового збору. 06.04.2016 року судом отримано заперечення проти позову відповідачки [PERSON] , відповідно до змісту якого остання заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні. 12.12.2016 року відповідачем [PERSON] подано суду заяву про застосування строків позовної давності, яку підтримано його представником у судовому засіданні 02.12.2021 року. У судовому засіданні 09.08.2022 року сторони відсутні. Позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просили завершувати розгляд справи за відсутності їх представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Врахувавши думку позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18.09.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 480/П/99/2007-840, відповідно до змісту якого останній отримав кредит у розмірі 864 190, 00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12, 49 %, строком погашення не пізніше 18.09.2037 року. 18.09.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки № 480/П/99/2007-840. ПАТ «КБ «Надра» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а відтак зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, станом на 25.06.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 802 003, 34 дол. США, що еквівалентно 16 984 842, 77 грн. яка складається з: 10 478 630, 58 грн. непогашеного кредиту; 4 843 429, 27 грн. несплачених відсотків; 1 662 782, 92 грн. Правовідносини між сторонами у цій справі виникли на підставі договору кредиту. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України, передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Останній платіж на покриття заборгованості за тілом кредиту вчинено [PERSON] 24.10.2007 року, а за відсотками 18.09.2007 року. Отже, з вересня 2007 року було порушено право позивача, а тому останній мав право звернутися за його захистом до суду. Звернувшись до суду із цим позовом 29.11.2012 року ПАТ «КБ «Надра» пропустив строк позовної давності щодо як основної, так і щодо додаткових вимог. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, не підлягають задоволенню судом. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed