Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 16.06.2021 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі сторони дітей не мають. Вказала, що причиною розпаду сім`ї є те, що вони з відповідачем не знаходили спільної мови з більшості питань стосовно спільного співжиття та відношеннях один до одного. На підставі цього у них дуже часто виникали сварки. Не проживають спільно більше двох місяців, миритися і жити з відповідачем позивач не бажає, тому просила про задоволення позову та розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2021 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , місце реєстрації: Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 330 від 16.06.2021 року). У шлюбі сторони дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1\~ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України). Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу, її незгоду на примирення, визнання відповідачем заявлених позовних вимог, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,\~110,\~112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб\~розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем не заявлено клопотань щодо відновлення свого дошлюбного прізвища, а тому, після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, набуте під час шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а відтак з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню 50% судового збору, що становить 496,20 грн.

Outcome: approved