Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості завданих матеріальних збитків у розмірі 7 175,24 грн. та судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 14.09.2017 №57 військовослужбовця строкової військової служби солдата [PERSON] , який прибув з військової частини [NUMBER] для проходження строкової військової служби, з 14 вересня 2017 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення. В ході проведення службового розслідування, встановлено що своїми діями солдат [PERSON] завдав збитки військовій частині [NUMBER] у розмірі - 32 020,21 грн., з яких, в подальшому 24 844,97 грн. утримано з грошового забезпечення відповідача. 24 липня 2020 року солдата [PERSON] звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та встановлено суму не відшкодованих матеріальних збитків у розмірі 7175,24 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2022 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 57 від 14 вересня 2017 року солдата [PERSON] , який прибув з військової частини [NUMBER] для проходження строкової військової служби, з 14 вересня 2017 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення (а.с.7). З 10 листопада 2017 року [PERSON] , старшого сапера інженерно-саперного відділення інженерного взводу, прийнято на військову службу за контрактом та укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки, справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.6). Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №31 від 06 лютого 2020 року солдата [PERSON] , на ряду із виконанням обов`язків за основною посадою оператора-електрика гвинтівкового артилерійського полігону та відповідно до статей 120 та 121 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153-2008 (зі змінами), допущено до тимчасового виконання обов`язків за посадою начальника гвинтівкового артилерійського полігону військової частини [NUMBER] (а.с.9). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 01.04.2020 №357 «Про результати проведення службового розслідування» наказано командиру військової частини [NUMBER] притягнути [PERSON] до матеріальної відповідальності з метою відшкодування вартості втраченого військового майна квартирно-експлуатаційної служби військової частини [NUMBER]. Так, згідно акту службового розслідування від 10.04.2020 (а.с.15-20) загальна сума залишкової вартості втраченого військового майна складає 33 902,67, грн., з яких: вартість печі на дизельному паливі у кількості 53 шт. - 12 882,70 грн.; печі чавунної у кількості 275 шт. - 19 015,94 грн. будуть відшкодовані оператором електриком гвинтівкового артилерійського полігону ВЧ [NUMBER] солдатом [PERSON] . Згідно довідки-розрахунку залишкова вартість печі на дизельному паливі у кількості 53 шт., з урахуванням сукупного коефіцієнту зносу складає 12882,71 грн.; залишкова вартість печі чавунної у кількості 275 шт., з урахуванням сукупного коефіцієнту зносу складає 19137,50 (а.с.11,12). Наказом №19 від 14.05.2020 притягнуто [PERSON] до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі та стягнуто суму завданих збитків у розмірі - 32 020,21 грн. (а.с.10). З грошового забезпечення солдата [PERSON] було утримано матеріальні збитки нанесені військовій частині [NUMBER] на загальну суму - 24 844,97 грн., що підтверджується копією книги грошових стягнень та нарахувань військової частини [NUMBER] (а.с.21-22). Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 24.07.2020 № 158 солдата [PERSON] , звільненого наказом начальника 239 загальновійськового полігону (по особовому складу) від 24 липня 2020 року № 13-рс у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.8). Таким чином, з нарахованої [PERSON] вартості втраченого військового майна 32 020,21 грн., після звільнення з військової служби, залишилася не відшкодованою сума матеріальних збитків у розмірі 7 175,24 грн. (а.с.21). Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. У відповідності ч.1 ст. 7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи, що після виключення зі списків особового складу військової частини у добровільному порядку відповідачем не було відшкодовано вартість завданих матеріальних збитків на суму 7 175,24 грн., будь-які підтвердження протилежного в матеріалах справи відсутні, а тому позовні вимоги ВЧ [NUMBER] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наданої суду квитанції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved