Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання дитини з батьком, вказавши, що [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народився син - [PERSON] . Подружнє життя не склалося, рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2014 року (справа № 334/10695/14-ц) шлюб було розірвано і зазначено, що в вересні 2013 року сім`я фактично розпалася, син проживає з батьком. Відповідно до Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 671505-2021 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте з заявником він проживає постійно з 2013 року. Відповідно до Довідки № 01-24/76 від 09.06.2022 року, виданої Запорізькою загальноосвітньою школою 1-111 ступенів № 30 ЗМР заявник є батьком [PERSON] , учня 9 класу, бере участь у вихованні дитини та шкільному житті: класних заходах, батьківських зборах, забезпечує необхідним шкільним приладдям. Мати вихованням сина не займається. Відповідно до Декларації № 0001-КМТН-Т0А0 про вибір лікаря, який надає медичну допомогу зазначається, що місцем фактичного проживання [PERSON] є адреса: [ADDRESS] , законним представником пацієнта зазначений [PERSON] . Встановлення юридичного факту проживання дитини з батьком необхідно заявнику для подальшого стягнення аліментів на утримання сина, а також для виїзду разом з дитиною за кордон в мирний час з метою оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, оскільки місцезнаходження матері дитини не відоме. Заявник просить суд встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат Стасік А.І. підтримали доводи заяви і просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлялися шляхом направлення судової повістки, у попередніх засіданнях поклалася на розсуд суду. Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених уст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності заінтересованої особи по справі на підставі наявних у справі доказів. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 16 квітня 2015 року, про що 23 січня 2007 року складено відповідний запис № 49. Подружнє життя не склалося, рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2014 року (справа № 334/10695/14-ц) шлюб було розірвано і зазначено, що в вересні 2013 року сім`я фактично розпалася, син проживає з батьком. Відповідно до Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 671505-2021 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте з заявником він проживає постійно з 2013 року. Відповідно до Довідки № 01-24/76 від 09.06.2022 року, виданої Запорізькою загальноосвітньою школою 1-111 ступенів № 30 ЗМР заявник є батьком [PERSON] , учня 9 класу, бере участь у вихованні дитини та шкільному житті: класних заходах, батьківських зборах, забезпечує необхідним шкільним приладдям. Мати вихованням сина не займається. Відповідно до Декларації № 0001-КМТН-Т0А0 про вибір лікаря, який надає медичну допомогу зазначається, що місцем фактичного проживання [PERSON] є адреса: [ADDRESS] , законним представником пацієнта зазначений [PERSON] . Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є сусідкою по дому заявника, знає його з дня народження, оскільки давно мешкає у будинку. [PERSON] забезпечує дитину матеріально, займається його вихованням. [PERSON] мешкає з батьком в їхньому під`їзді. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона являється сусідкою, мешкає у квартирі [ADDRESS] вже давно. Григорій після народження сина [PERSON] постійно гуляв з ним на дитячому майданчику, займається його вихованням і стежить за здоров`ям. [PERSON] і син мешкають разом у квартирі [ADDRESS] їхнього будинку. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заявника законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved