Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

У грудні 2021 року позивачі звернулись до суду із позовом до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тобто по 1/10 частині кожному. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із 1/5 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачі, які являються дружиною та сином померлого відповідно, звернулись до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких було заведено спадкову справу № 494/2002. Крім того, позивачі були зареєстровані та постійно проживали із спадкодавцем на момент смерті, що підтверджується відповідною довідкою, а отже фактично прийняли спадщину. У липні 2021 року позивачі звернулись до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Проте, 15.07.2021 року ними було одержано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки в результаті пожежі оригінал спадкової справи було знищено. З огляду на вищезазначене позивачі просять визнати право власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тобто по 1/10 частині кожному. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2021 року було відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 60-61). У лютому 2022 року представник відповідача Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації подав до суду відзив, у якому зазначив, що Святошинська державна в місті Києві державна адміністрація не є належним відповідачем у даній справі, оскільки районні у місті Києві ради та їх виконавчі органи були ліквідовано (а.с. 74-75). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.06.2022 року за клопотанням представника позивачів було замінено відповідача - Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію на Київську міську раду (а.с. 115-116). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачі у судове засідання не з`явились, просили провести судовий розгляд без їх участі. Відповідач та треті особи до суду не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 13). Позивачка [PERSON] є дружиною померлого (а.с. 14), а [PERSON] - сином померлого (а.с. 15). Відповідно Свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1998р., виданого Київським державним авіаційним заводом «АВІАНТ», квартира [ADDRESS] належала на праві власності в рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Судом встановлено, що позивачі подали до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, на підставі яких було заведено спадкову справу № 494/2002. У липні 2021 року позивачі звернулись до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Проте, 15.07.2021 року ними було одержано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки в результаті пожежі оригінал спадкової справи № 494/2002 було знищено (а.с. 26). Із матеріалів справи вбачається, що позивачі були зареєстровані за однією адресою із померлим [PERSON] , на момент смерті останнього (а.с. 8 зв.,11). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Аналогічні норми містили ст.ст. 527, 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963року, що був чинной на момент виникнення правовідносин). Відповідно до п. 4 Перехідних положень ЦК України (2004року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачі, звернувшись з відповідними заявами до нотаріальної контори та вступивши у володіння спадковим майном, прийняли спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно із змісту ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином приймаючи до уваги, що обтяжень на частину спірної квартири не зареєстровано, вимоги позивача не порушує прав третіх осіб і нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину після померлого чоловіка та батька, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved