Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , де зазначається, що [PERSON] народилася [INFO] та її матір`ю є [PERSON] . 25 грудня 1988 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб, внаслідок реєстрації шлюбу прізвище змінено на [PERSON] . На випадок смерті [PERSON] 21 листопада 1988 року склала заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Никловицької сільської ради Буляк Л.З. за реєстровим №9. Згідно цього заповіту все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, а також все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] . Після смерті матері позивачка звернулась до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, але на підставі розгляду документів нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва на спадщину, так як сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) втратив чинність згідно постанови КМУ від 12 жовтня 1995 року №801 і є старого зразка. За життя [PERSON] був виданий сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) ЛВ-14 №2056. В поданих документах вбачаються розбіжності у написанні імені матері, як [PERSON] та [PERSON] . Так в свідоцтві про смерть її ім`я зазначено, як [PERSON] . В свідоцтві про народження, в сертифікаті її ім`я зазначено, як [PERSON] . На межі ХУІІІ-ХІХ століть, більша частина територій України, що раніше належали до Річі Посполитої, ввішли до складу Російської Імперії. Основною мовою документації стала російська мова, хоча в першій третині XIX століття велика частина католицьких метрик та шляхетських документів все ще велися польською мовою або латиною. Загальноприйнятих правил транслітерації імен, мабуть, не існувало, тому кожний перекладач перекладав їх за власним розумінням. Так в польській мові ім`я [PERSON] , [PERSON] , транскрипція імені [PERSON] , [PERSON] переклад на українську [PERSON] . Внаслідок цього ім`я матері позивачки використано як [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у заповіті [PERSON] вказує позивачку, як свою дочку. Із врахуванням наведеного, просила суд встановити, що вона була дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері право на земельну частку (пай), розміром 1,46 га в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЛВ-14 №2056, виданого [PERSON] на підставі розпорядження Самбірської районної державної адміністрації №248 від 17.04.1997 року та зареєстрованого 13 травня 1997 року в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №604. У підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила задовільнити, а справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області у\~підготовче засідання\~не з`явився,\~подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав і не заперечував проти ухвалення рішення без присутності представника. З наслідками визнання позову ознайомлений в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі\~ ст.\~200\~ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] відомо, що [PERSON] померла [INFO] в м. Львів (а.с. 8). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 20.08.2021 року відомо, що [PERSON] до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] , де проживала одна (а.с. 13). Факт родинних відносин між позивачкою та її матір`ю підтверджується на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] , в якому зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] та її матір`ю вказана [PERSON] (а.с. 9). 25 грудня 1988 року між позивачкою та [PERSON] укладено шлюб та внаслідок реєстрації шлюбу прізвище змінено на [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про укладеними шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 10). Із копії заповіту, посвідчено секретарем виконкому Никловицької сільської Ради народних депутатів Буляк Л.З. за реєстровим №9 від 21 листопада 1988 року відомо, що [PERSON] , на випадок смерті зробила розпорядження, згідно все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, а також все те, що їй буде належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право - заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається із повідомлення Рудківської державної нотаріальної контори Самбірського району Львівської області від 30.09.2021 року, причиною відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину є той факт, що [PERSON] не виготовила за життя сертифікат на земельну частку (пай) пл. 1,46 га, розташованої в с. Загір`я Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, нового зразка, а саме в даному сертифікаті відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства членом якого була спадкодавець та не визначена вартість земельної частки (паю) (а.с. 12). Відповідно до ст.ст. 15,16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008р.№\~7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами цивільного судочинства. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять\~ усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~статті 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно\~ст.1225 ЦК України,\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» передбачено, що у сертифікаті повинно бути зазначено назву колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на земельну частку, та її вартість. Згідно п. 5 Указу Президента України від 5 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводиться відповідною районною державною адміністрацією. Із даних витягу з книги сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Никловицькій сільській раді відомо, що [PERSON] , належало право на земельну частку (пай) розміром 1,46 га в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЛВ -14 №2056, зареєстрованого 13 травня 1997 року за №604 на підставі розпорядження Самбірської районної державної адміністрації від 17.04.1997 року за №248 (а.с. 14). Як вбачається із оголошення в газеті «Голос Самбірщини» від 26.11.2021 року, втрачений сертифікат серії ЛВ-14 № 2056 на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданий Никловицькою сільською радою на ім`я [PERSON] , слід вважати недійсним (а.с. 15). Згідно п.17\~розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України,\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17\~розділу X «Перехідні положення» ЗК). Ураховуючи наведене, право позивачки на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадкове майно за заповітом, а саме права на земельну частку (пай) розміром 1,46 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, згідно сертифікату виданого [PERSON] . Щодо вимоги позивачки про встановлення факту родинних відносин, слід зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у\~ст.315 ЦПК України\~і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину, зокрема, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом. У відповідності до ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Частиною 1 ст.316 ЦПК передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. При співставленні усіх наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що вимога [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між нею та матір`ю [PERSON] підставна та підлягає до задоволення. Встановлення наведеного факту має для позивачки юридичне значення, так як необхідне для оформлення спадщини. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved