Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

І. Суть спору: Представник позивача [PERSON] ,- адвокат Штендер М.В., (Ордер серії ВС№1152068) звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: право на середню земельну частку (пай) площею 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на території Мишлятицької сільської ради (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада) та належала померлій на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку пай) серії ЛВ №033400. Зазначає, що за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 11.02.2003 року, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] , яка спадщину після її смерті прийняла, так як проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Стверджує, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме право на середню земельну частку (пай) площею 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на території Мишлятицької сільської ради (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада), яке вона, в свою чергу, успадкувала після смерті [PERSON] . Наголошує, що за життя, [PERSON] , склала заповіт від 11.03.2016 року, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] , (Позивачу у справі), який спадщину після її смерті прийняв відповідно до положень частини 3 статті 1268 ЦК України, так як на час смерті спадкодавця проживав разом з нею. Наголошує, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначену земельну частку (пай) та неможливість отримання її дублікату, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем право на середню земельну частку (пай) площею 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Мишлятицької сільської ради (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] .. ІІ. Позиція учасників справи: В підготовче засідання позивач та її представник не з`явилися, проте представник позивача подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його та [PERSON] відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа Приватний нотаріус Яксманицький Р.С. у підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 16.08.2022року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини справи,\~суд вважає,\~що у\~відповідності до\~вимог ст.ст.200,\~206\~ЦПК України\~у справі\~можливо ухвалити\~рішення про\~задоволення позову\~при проведенні\~підготовчого засідання. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи: [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (актовий запис про смерть №7 від 24.01.2004 року). До складу даної спадщини входить право на середню земельну частку (пай) площею 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Мишлятицької сільської ради (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку пай) серії ЛВ №033400. Як вбачається із матеріалів справи, за життя, спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 11.02.2003 року, посвідчений секретарем виконкому Мишлятицької сільської ради Ліпецькою М.Є., згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] , яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцем, що підтверджується матеріалами справи, зокрема Актом виконавчого комітету Шегинівської сільської ради №8 від 12.05.2021 року. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що свідчить про те, що інших спадкоємців після її смерті, які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім [PERSON] , не було. [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 31.10.2016 року). До складу даної спадщини входять: право на середню земельну частку (пай) площею 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Мишлятицької сільської ради (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада), яке вона, в свою чергу, успадкувала після смерті [PERSON] . Як вбачається із матеріалів спадкової справи №963/2016, заведеної у Приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. після смерті [PERSON] , за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 11.03.2016 року, згідно з яким все своє майно заповіла сину [PERSON] (позивачу у справі), який спадщину після смерті матері прийняв відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом з спадкодавцем, що підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою Мишлятицької сільської ради №1492 від 24.11.2016 року. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім її сина [PERSON] , не має. Також, на частину спадкового майна після смерті [PERSON] , а саме приватизованих земельних ділянок площею 1,5316 га та площею 0,4751 га, Ѕ частки приватизованих земельних ділянок площею 0,4749 га та Ѕ частки приватизованих земельних ділянок площею 0,4073 га, які розташовані на території Мишлятицької сільської ради, позивачу [PERSON] було видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.05.2017 року. Отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно середню земельну частку (пай) позивач не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну середню земельну частку (пай), тому звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання права на середню земельну частку (пай) в порядку спадкування. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією актового запису про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією заповіту [PERSON] від 11.02.2003 року; копією заповіту [PERSON] від 11.03.2016 року; копією Акту Шегинівської сільської ради №8 від 12.05.2021 року; копією довідки Шегинівської сільської ради №738 від 12.08.2021 року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] ; копією матеріалів спадкової справи №963/2016, заведеної у Приватного нотаріуса Яксманицького Р.С., після смерті [PERSON] , та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство: В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення статей 81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду: З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право власності на спірну середню земельну частку (пай) перейшло в порядку спадкування за заповітом до позивача. Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем [PERSON] права на середню земельну частку (пай). Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. VII. Судові витрати: Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

Outcome: approved