Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ПрАТ «УПСК», [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути на його користь з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 24243 грн., а з [PERSON] 39649,47 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і належною до відшкодування страховою виплатою, витрат з евакуації транспортного засобу та витрат з проведення незалежної експертної оцінки, а також 50000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову вказав, що 22.12.2019 року [PERSON] , керуючи т/з Opel Astra здійснила ДТП за участі т/з Mitsubishi Lancer, під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому, автомобіль позивача був фізично знищений. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «УПСК», страховий ліміт відповідальності 100000 грн. Згідно звіту про незалежну експерту оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer від 27.12.2019 року, складеного [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого даному автомобілю внаслідок ДТП на момент пошкодження становить 136149,47 грн., вартість т/з до ДТП 136149,47 грн., а після ДТП 33027,22 грн. В подальшому, 09.06.2020 року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування з урахуванням висновків даного звіту, однак 17.07.2020 року страховик виплатив йому лише 75757,00 грн. страхового відшкодування. Вважає, що страховик занизив розмір страхового відшкодування, яке підлягало сплаті, оскільки до сплати страховиком підлягала різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП, а саме 136149,47 33027,22 = 103822,25 грн. в межах страхового ліміту 100000 грн., а тому зі страховика підлягає стягненню 100000-75757-24243 грн. недоплаченого страхового відшкодування. При цьому, завдавач шкоди повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування, а саме 136149,47 100000 = 36149,47 грн., а також витрати з евакуації транспортного засобу у розмірі 700 грн. та витрати з проведення незалежної експертної оцінки у розмірі 2800 грн. Також зазначив, що внаслідок знищення належного позивачу автомобіля йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та порушенні його звичайного способу життя у зв`язку із втратою засобу пересування, а тому він оцінив розмір завданої йому моральної шкоди внаслідок ДТП у 50000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 28.12.2020 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнала частково та зазначила, що якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, вартість завданих позивачу матеріальних збитків розраховується як різниця між ринковою вартістю автомобіля до ДТП та після, тобто 136149,00-33027,00=103122 грн. Відтак, страховик [PERSON] повинен сплатити в межах страхового ліміту 100000 грн., а страхувальник [PERSON] 3122,00 грн., а не 39649,47 грн. При цьому, позивачем не надано жодних доказів, що б свідчили про завдання йому моральної шкоди. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з неї 39649,47 грн. та 50000 грн. моральної шкоди. 10.02.2021 року представник відповідача ПрАТ «УПСК» подала до суду відзив на позов, в якому позов не визнала та вказала, що розмір страхового відшкодування був розрахований за даними аварійного сертифіката № 78-D/65/1 від 25.12.2019 року, згідно якого вартість фізично знищеного т/з Mitsubishi Lancer до ДТП становила 138496,60 грн., а після ДТП 62739,60 грн., а тому позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 138496,60-62739,60=75757,00 грн. При цьому, вважає, що звіт про незалежну експерту оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer від 27.12.2019 року складений [PERSON] з порушенням вимог Методики експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки позивачем не було викликано представника ПрАТ «УПСК» для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу. 02.03.2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив ПрАТ «УПСК», в якому зазначив, що аварійний сертифікат № 78-D/65/1 від 25.12.2019 року було складено без безпосереднього огляду аварійним комісаром пошкодженого автомобіля, що викликає сумнів у його достовірності. Також зазначив, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Так, реальна вартість залишків автомобіля позивача складає 19000 грн., оскільки саме за цю суму він 30.01.2021 року і відчужив. Також вказав, що з вересня по листопад 2019 року мати позивача [PERSON] перебувала на лікуванні у зв`язку із переломом правого колінного суглобу, а у зв`язку із фізичним знищенням автомобіля позивач був змушений докладати додаткових зусиль для належного піклування за матір`ю. Позивач та його представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив на позов. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача 3122,00 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і належною до відшкодування страховою виплатою, витрат з евакуації транспортного засобу у розмірі 700 грн. та витрат з проведення незалежної експертної оцінки у розмірі 2800 грн. визнали, а у задоволенні решти позовних вимог просили відмовити. Представник відповідача ПрАТ «УПСК» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав, відзиву на позовну заяву від нього не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.12.2019 року о 13:55 год. в м. Кропивницький водій [PERSON] , керуючи т/з Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Покровська на перехресті з вул. Кропивницького, при повороті ліворуч не надала перевагу в русі автомобілю Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та здійснила з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 20.03.2020 року в справі № 405/9125/19, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 12-15). Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 112652503 в ПрАТ «УПСК» на момент вказаної ДТП було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Opel Astra, номерний знак [NUMBER] , та визначено ліміт страхової суми за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000 грн., розмір франшизи 0 грн. (а.с. 96). 22.12.2019 року т/з Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , було транспортовано з місця ДТП по вул. Покровська до вул. Десантників в м. Кропивницький, за що було сплачено 700 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 41). 23.12.2019 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з повідомленням про дану ДТП (а.с. 17). Як вбачається зі Звіту № 77-19 про незалежну експерту оцінку автомобіля, складеного 25.12.2019 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ринкова вартість т/з Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП (без пошкоджень) становить 136149,47 грн., вартість відновлювального ремонту станом на 25.12.2019 року 256994,38 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників 103122,25 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику майна станом на 25.12.2019 року 136149,47 грн., ринкова вартість аварійно-пошкодженого т/з (після ДТП) - 33027,22 грн. Тобто, вартість матеріального збитку є рівною ринковій вартості транспортного засобу до ДТП (а.с. 21-40). За складення даного звіту позивач сплатив оцінювачу 2800 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією серії ЛВАК № 704638 (а.с. 20). У свою чергу, 25.12.2019 року аварійним комісаром [PERSON] , на замовлення ПрАТ «УПСК», було складено аварійний сертифікат № 78-D/65/1 про оцінку вартості т/з у пошкодженому стані Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] . З його змісту вбачається, що ринкова вартість об`єкта дослідження (автомобіля) становить 138496,60 грн., а ринкова вартість пошкодженого об`єкта дослідження 62739,60 грн. (а.с. 97-111). 09.06.2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування, в якій просив виплатити йому страхове відшкодування у розмірі 136149,47 грн. До цієї заяви ним було додано, зокрема звіт № 77-19 (а.с. 42). В подальшому, страховик ПрАТ «УПСК» 17.07.2020 року виплатив позивачу 138496,60-62739,60=75757,00 грн. страхового відшкодування (а.с. 43, 113, 114). 31.01.2021 року позивач за договором комісії від 30.01.2021 року відчужив (продав) вживаний (пошкоджений) транспортний засіб Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] (п. 189. 3 ст. 189 Податкового кодексу України) за 19000 грн., що підтверджується відповідними договорами (а.с. 127, 128). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в [ADDRESS] . У 2019 році у неї була травма ноги, а тому її син позивач [PERSON] повернувся із заробітків у Польщі щоб доглядати її та возити до лікарні. У грудні 2019 році позивач на евакуаторі привіз на її подвір`я пошкоджений автомобіль. При цьому, подвір`я було огороджене, є собаки. Потім даний автомобіль в присутності свідка та позивача оглядав спеціаліст. Інші особи даний автомобіль не оглядали. В подальшому, позивач возив її до лікарні на таксі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що працює фізичною особою-підприємцем. У грудні 2019 року до нього звернувся [PERSON] з проханням здійснити оцінку його пошкодженого автомобіля, на що свідок погодився, здійснив його огляд та склав відповідний звіт. Огляд автомобіля проводився в присутності позивача та його матері. Згідно п.п. 8, 9 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей\~1187,\~1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Згідно ст. 1192 ЦК України\~\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону\~України від 01.07.2004 року №\~1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом № 1961-IV\~у\~страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Згідно ст. 30 Закону №\~1961-IV (в редакції на час спірних правовідносин) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, належний позивачу транспортний засіб Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , було знищено внаслідок ДТП, яка сталася 22.12.2019 року з вини [PERSON] . Так, звіт № 77-19 від 25.12.2019 року, складений на замовлення позивача, виконано суб`єктом оціночної діяльності (оцінювачем) [PERSON] (а.с. 39), а аварійний сертифікат № 78-D/65/1, складений на замовлення відповідача ПрАТ «УПСК» виконано аварійним комісаром [PERSON] (а.с. 111). Як вбачається з п. 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003\~року № 142/5/2092, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, зокрема, така інформація: дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах. Відповідно до абз. 2 п. 5.1 цієї Методики визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Згідно п.п.\~5.5,\~7.53.9,\~8.5.\~цієї Методики\~під час\~технічного огляду\~КТЗ оцінювач\~(експерт)\~повинен установити\~характер і\~обсяги пошкоджень\~на момент\~огляду та\~інші ознаки,\~які характеризують\~технічний стан\~КТЗ,\~з обов`язковою\~їх фіксацією\~шляхом фотографування. Якщо проводиться експертне дослідження (експертиза) пошкодженого КТЗ, наявність фотографій обов`язкова. При цьому, калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. З вищевикладеного вбачається, що аварійний сертифікат № 78-D/65/1 складено в порушення вказаних вимог Методики, оскільки аварійний комісар [PERSON] під час його складання візуальний огляд пошкодженого т/з Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , безпосередньо не здійснював, фотографії об`єкта дослідження до сертифіката не долучено, відомості про присутніх під час огляду осіб, рішення замовника ПрАТ «УПСК» про визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом відсутні. При цьому, посилання відповідача ПрАТ «УПСК» на необхідність виклику їх уповноваженого представника в якості заінтересованої особи при огляді оцінювачем [PERSON] пошкодженого транспортного засобу (п. 5.2 Методики) суд вважає безпідставними, оскільки ПрАТ «УПСК» не доведено таку необхідність (потребу). Відтак, суд вважає аварійний сертифікат № 78-D/65/1, складений 25.12.2019 року на замовлення страховика ПрАТ «УПСК», недопустимим доказом у справі та при визначенні вартості т/з Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , бере до уваги звіт № 77-19 від 25.12.2019 року, складений на замовлення позивача, виконаний суб`єктом оціночної діяльності (оцінювачем) [PERSON] відповідно до чинного законодавства. Крім того, в порушення ст. 36.2 Закону №\~1961-IV страховик ПрАТ «УПСК» не вжив заходів щодо узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, оскільки позивач у своїй заяві просив про виплату більшого розміру страхового відшкодування. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 30 Закону № 1961-IV, у страховика ПрАТ «УПСК» виник обов`язок сплатити позивачу [PERSON] страхове відшкодування виходячи з різниці між вартістю транспортного засобу до (136149,47 грн.) та після (33027,22 грн.) дорожньо-транспортної пригоди, яка складає 103122,25 грн., а тому з урахуванням ліміту страховика, розмір страхового відшкодування становить 100000 грн. Відтак, позовні вимоги до відповідача ПрАТ «УПСК» про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 100000-75757=24243 грн. підлягають задоволенню. За приписами\~статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~22\~ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192\~ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Таким чином, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. \~ \~ \~ \~Відтак, розмір реальних збитків (вартість втраченого майна) позивача, завданих йому внаслідок ДТП, становить різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП та вартістю належних позивачу залишків транспортного засобу (які в подальшому були відчужені позивачем), а саме 136149,47 33027,22 = 103122,25 грн. \~ \~ \~ \~При цьому, суд вважає позицію позивача, про те, що вартість залишків транспортного засобу становить 19000 грн., тобто ціну, за яку вони були ним відчужені за договором комісії від 30.01.2021 року, безпідставною, оскільки згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони цивільно-правового договору є вільними у визначенні його умов договору, в тому числі щодо його ціни. Саме по собі зазначення у договорах про відчуження майна певного розміру його ціни не свідчить, що саме такий розмір є його реальною вартістю. \~ \~ \~ \~Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 3122,25 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і належною до відшкодування страховою виплатою, 700 грн. витрат з евакуації транспортного засобу та 2800 грн. витрат з проведення незалежної експертної оцінки. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно п.п. 3, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні інших цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Як вбачається з матеріалів справи, мати позивача [PERSON] дійсно у вересні 2019 року по листопад 2019 року знаходилася на лікуванні у КНП «ЦПМСД № 1» у м. Кропивницький з діагнозом: закритий перелом правого колінного суглобу (а.с. 126), а тому позивач здійснював догляд за нею, в тому числі возив до лікарні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням майна внаслідок ДТП, порушенням його звичайного способу життя у зв`язку із втратою засобу пересування, яка завдана з вини [PERSON] , знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Враховуючи характер правопорушення, тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що розмір компенсації моральної шкоди в сумі 3000 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню на користь позивача із відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ПрАТ «УПСК» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн., а з відповідача [PERSON] 179,43 грн. судового збору пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial