Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У цій квартирі зареєстрований колишній власник квартири [PERSON] , який добровільно з місця реєстрації не знявся. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищенаведене, вона, як власник житла, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву в якій вказала, що позов підтримує, просить розглядати справу без її участі та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву у якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову, просить розглядати справу у його відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: Ухвалою суду від 03.08.2022 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. 18.08.2022 року позивачка в судове засідання подала суду заяву в якій вказала, що позов підтримує, просить розглядати справу без її участі та позов задовольнити. 18.08.2022 відповідач в судове засідання подав заяву у якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову, просить розглядати справу у його відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Згідно договору купівлі продажу від 21.09.2021 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.4-7,8). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.14). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу наявності підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Оцінка суду: вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Нормами ст.\~4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 33\~Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України). Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав, а в своїй заяві вказав , що позов визнає . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391\~ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, позивачка на власний розсуд може визначити, яким шляхом необхідно усунути її порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідач не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, що створює для позивача незручності у реалізації права власності та користуванні квартирою. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач в добровільному порядку не знімається з місця реєстрації, а його реєстрація у квартирі перешкоджає позивачці у здійсненні права власності, так як вона не може розпорядитися та користуватися на власний розсуд належним їй нерухомим майном тільки через те, що за реєстрацією у належному їй приміщенні значиться відповідач. Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності непроживання в квартирі чи наявності іншої домовленості між ним і власником, відповідачем не представлено. За таких обставин суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, а відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 13, 18 ЦПК України, ст.ст. 29, 317, 383, 391,\~ ЦК України, ст.\~7\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" та

Outcome: approved