Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

03 грудня 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (далі ТОВ «ШП «Харківенергоремонт») звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення на його користь суми заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2011 по 28.02.2014 в розмірі 2357 гривень 85 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» з 15 жовтня 2006 року забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка і визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно із рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради за №226 від 28 липня 2006 року. ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» забезпечує тепловою енергією також і квартиру [ADDRESS] (далі Квартира-1). Власником Квартири-1 є відповідач по справі, при цьому плату за отримані послуги він не сплачує, внаслідок чого за період з 01.10.2011 по 28.02.2014 утворилась заборгованість у розмірі 2357 грн 85 коп. 23 лютого 2022 року від представника відповідача [PERSON] до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «ШП «Харківенергоремонт». Відзив на позовну заяву мотивував тим, що у 2010 році отримав дозвіл на реконструкцію Квартири-1 під магазин продовольчих товарів на підставі розробленого проєкту та рішення Виконавчого комітету Шосткинської міської ради №31 від 02.02.2010, та у зв`язку із чим звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на від`єднання Квартири-1 від системи центрального теплопостачання. У вересні 2010 року спеціалістами ТОВ «Жилкомсервіс» було здійснено від`єднання належної відповідачу Квартири-1 системи централізованого теплопостачання. А тому, із вересня місяця 2010 року відповідач взагалі не користувався послугами ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» з теплопостачання. Крім цього, протягом 8 років позивач жодних\~ нарахувань по особовому рахунку відповідача не здійснював та жодних вимог щодо оплати послуг з централізованого\~ теплопостачання не висував. Також, зазначає, що заборгованість виникла поза межами строку позовної давності, а тому просить застосувати строк позовної давності та у задоволенні позову відмовити. (а.с.20, 21) 07 квітня 2022 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від представника позивача ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» надійшла відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідь на відзив мотивовано, тим що відповідачем не надано документального підтвердження щодо законного відключення від системи централізованого опалення, а саме Акта про відключення Квартири-1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. На час укладання Договору купівлі-продажу Квартири-1 заборгованість складала 4128 грн 72 коп. Згідно із п.п.3.3.3. п.3.3 розділу 3 цього Договору сплата заборгованості по комунальним платежам є обов`язком покупця. Відповідач [PERSON] в лютому місяці 2010 року сплатив частину боргу, а частина боргу в розмірі 2357 грн 85 коп. відповідачем не сплачена. (а.с.24, 25) Представник позивача ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.33) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений. (а.с.19) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленою 14 вересня 2021 року у справі №589/1868/14-ц скасований судовий наказ, виданий 18.04.2014 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області, згідно із яким стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» заборгованість за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання в розмірі 2357 грн. 85 коп. та судові витрати 121 грн. 80 коп. (а.с.4) Із довідки виданої Приватним підприємством «Івушка-Шостка» 09.02.2010, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований. Особистий рахунок переведний на [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу. (а.с.5) З обігової відомості по Квартирі-1, вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] , і за період з 01.10.2011 по 28.02.2014 у зв`язку з несплатою споживачем за послуги опалення (лічильники) виникла заборгованість в розмірі 2357 грн 85 коп. (а.с.6) Як вбачається із Договору купівлі-продажу від 30 грудня 2009 року, покупець [PERSON] прийняв від продавців майно квартиру [ADDRESS] . Крім цього, в п.п.3.3.3 п.3.3 розділі 3 цього Договору, зазначено, що обов`язок покупця сплатити борги по комунальним платежам\~ в сумі 6000 грн 00 коп. 30 грудня 2009 року цей договір посвідчено приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області Даниленко Є.О. та зареєстровано у реєстрі за №3656. (а.с.9) Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, власником Квартири-1 є відповідач [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 30 грудня 2009 року. [PERSON] у 2010 році отримав дозвіл на реконструкцію Квартири-1 під магазин продовольчих товарів та на підставі розробленого проєкту та рішення Виконавчого комітету Шосткинської міської ради №31 від 02.02.2010, звернувся до ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» за дозволом на від`єднання Квартири-1 від систем централізованого теплопостачання. У вересні 2010 року було здійснено таке від`єднання.\~ Питання відключення від мереж централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268) (далі - Правила) і які були чинними у спірний період, та «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (із змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу від 06 листопада 2007 року №169, який набув чинності з 09 грудня 2007 року) (далі - Порядок). Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року за №2633-IV (далі - Закон №2633-IV) схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Таким чином, відключення від мереж централізованого теплопостачання окремих квартир (після 09 грудня 2007 року), а також відключення будинків без урахування оптимізованої схеми теплопостачання є порушенням вимог чинного законодавства. Згідно із вимогами відповідних будівельних норм при проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньо-будинкової системи загалом. Будь-яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу системи загалом, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимим за Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). З метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268 до Правил було внесено принципові зміни, а саме, передбачено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в окремих квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи окремих споживачів не може бути здійснено, а відключення багатоквартирних будинків в цілому здійснюється з ініціативи усіх споживачів. Зокрема, згідно із п. 1.2 Порядку відключення від системи централізованого теплопостачання відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. За змістом п.п. 2.1-2.2.2 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, у якій зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї, та у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньо-квартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. У п.п. 2.3-2.7 Порядку визначено, що отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект також узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконуються у міжопалювальний період. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. При дотриманні зазначеного порядку всі документи знаходяться та зберігаються у власника квартири, як підтверджуючий факт не самовільного відключення від мереж централізованого теплопостачання. Невиконання вищевказаних вимог є підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах №6-1192цс15 та №6-1706цс15. Тобто, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Такого правового висновку прийшов у своїй постанові Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №683/2223/17. Суду відповідачем відповідної проектної документації, технічних умов та зокрема Акта про відключення Квартири-1 від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений рішенням постійної діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, яка б засвідчувала факт законного відключення Квартири-1 від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла, не надано. За правилами ст. 77, 78, 81 ЦПК України на сторони у справі покладається обов`язок по наданню належних та допустимих доказів як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Разом з тим, відповідачем не було представлено суду відповідних документів, які б засвідчували факт відключення Квартири-1 від мереж центрального теплопостачання у спосіб, встановлений чинним законодавством. Суду також не було надано відповідачем належних доказів, які б підтверджували не надання послуг з централізованого опалення у Квартиру-1 відповідача. Згідно із п. 22 Правил точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у мережах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в мережах квартири свідчить про виконання послуг підприємством. Такого правового висновку прийшов у\~ своїй постанові Верховний Суд України від 11 листопада 2015 року у справі №6-1192цс15, та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17. З викладеного вище вбачається, що відповідачем не надано належних доказів дотримання Порядку в період із вересня 2010 року по лютий 2014 року. Крім цього, у відзиві на позов відповідач просив застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, відповідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив строку\~ позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ст. 256, 267 ЦК України, суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року по справі №712/8916/17 висловила наступну правову позицію: "Інститут наказного провадження був запроваджений у цивільному процесі України з 1 вересня 2005 року, коли набрав чинності ЦПК України. ЦК України набрав чинності 1 січня 2004 року. З того часу приписи ст. 264 цього кодексу про переривання перебігу позовної давності залишаються незмінними, а перелік підстав такого переривання є вичерпним. Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього. Звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є правом, а не обов`язком особи, якій належить право вимоги, а також органів і осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.2 ст. 95 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, ч.2 ст. 160 ЦПК України у редакції, чинній з тієї дати)." Велика Палата Верховного Суду вважає, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно із ч.2 ст.264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч.2 ст.264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі №640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі №903/509/17). Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі №663/2070/15-ц). З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі №6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі №6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі №216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 18 квітня 2014 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області виданий судовий наказ (справа №589/1868/14-ц, провадження №2-н/589/432/14-ц), про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» заборгованості за адресою: [ADDRESS] , набрання ним законної чинності та видача стягувачу для пред`явлення до примусового виконання, свідчить про те, що до моменту його скасування (через шість років) 14 вересня 2021 року порушене право підприємства не підлягало захисту. Також, слід врахувати, що саме з моменту винесення Шосткинським міськрайонним судом Сумської області ухвали від 14 вересня 2021 року про скасування судового наказу від 18 квітня 2014 року, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, знову почався перебіг позовної давності. Оскільки саме з цього часу у стягувача виникло право звернутися з тими ж вимогами в позовному провадженні, а порушене право, після скасування наказу, знову підлягало захисту. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року по справі №712/8916/17 стосуються інших обставин справи, а саме, коли у видачі судового наказу було відмовлено, а тому на думку суду не можуть застосовуватися до даних правовідносин. Також, судді Великої Палати Верховного Суду\~ у справі №904/3405/19 від 21 червня 2021 року підкреслили, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосовувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто, або відмовити в позові у зв`язку зі словом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України). Верховний суд України наголосив, що відмова судом в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу не відповідає вимогам закону та суперечить наведеним висновкам Верховного Суду щодо порядку застосування строку позовної давності. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17 (провадження №12-97гс19, пункти 61, 62), від 19 листопада 2019 року у справі №911/3680/17 (провадження №12-104гс19, пункти 5.43, 5.44) та у справі №911/3677/17 (провадження №12-119гс19, пункти 6.43, 6.44). При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №706/1272/14-ц (провадження №14-456цс18). Велика Палата Верховного Суду, оцінюючи поважність зазначених причин пропущення позивачем строку звернення до суду, зазначає таке. За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому, так і в позасудовому порядку. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо. Подібний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 травня 2020 року у справі №922/1467/19, відступати від якого правові підстави відсутні. Як вже зазначалося вище, 14 вересня 2021 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області був скасований наказ, що був виданий Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 18 квітня 2014 року, тобто через шість років. Отже протягом шести років порушене право позивача було захищено, однак після скасування судового наказу право позивача знову вважається порушеним, оскільки відповідачем борг не сплачено. За ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З огляду на викладене та враховуючи що позовна заява була подана до суду через незначний проміжок часу після скасування судового наказу, а саме 03 грудня 2021 року, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду. Отже, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року за №1875-IV (далі - Закон №1875-IV) визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Також зазначеною статтею Закону №1875-IV передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ст. 25 Закону №2633-IV основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Згідно із ст. 66-68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), наймач квартири та члени його сім`ї зобов`язані оплачувати квартирну плату та комунальні послуги. При цьому, виходячи зі змісту ст. 64 ЖК України, під відповідальним наймачем житла необхідно розуміти як його користувача у будинках державного чи відомчого житлового фонду так і власників приватних квартир, які також зобов`язані оплачувати надані їм комунальні послуги. Згідно із ст. 11 ЦК України, взаємні права та обов`язки сторін виникають у тому числі з нормативно - правових актів органів місцевого самоврядування. Відповідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певні дії, а саме: - виконати роботу, надати послуги та інше, друга сторона повинна оплатити ці послуги, при цьому кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 32 Закону №1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно пунктів 18, 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, а розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 24 Закону №2633-IV, основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Відповідно до ст. 25 Закону №2633-IV у редакції на час виникнення спірних правовідносин, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. З вищезазначеного вбачається, що на підставі рішення Виконавчого комітету Шосткинської міської ради, як органу місцевого самоврядування, що визначило ТОВ «ШП «Харьківенергоремонт» надавачем послуг з теплопостачання, між позивачем та відповідачем у справі виникли взаємні права та обов`язки. Таким чином, відповідач, який є власником спірної Квартири-1 зобов`язаний сплачувати за надані йому послуги на основі діючих тарифів аж до їх оскарження, скасування чи зміни, а тому із [PERSON] слід стягнути суму заборгованості в розмір 2357 грн 85 коп. Згідно із ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. ТОВ «ШП Харківенергоремонт» сплачено судовий збір в сумі 2102 грн 00 коп. (платіжне доручення: №1222 від 18 листопада 2021 року). Враховуючи вищезазначене із [PERSON] на користь ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп.

Outcome: approved