Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

В серпні 2021 АТ Альфа-Банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача 777,36 доларів США трьох процентів річних у зв`язку із невиконанням судового рішення за період з 22.07.2018 року по 22.07.2021 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.10.2016 року було ухвалено рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/16853/16-ц про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 380/1888/08-А від 18.07.2008 року, що станом на 03.09.2015 року становить 8 760,95 доларів США що еквівалентно за курсом НБУ 192 641 (сто дев`яносто дві тисячі шістсот сорок одна) гривня 48 копійок та 2 889 гривень 62 копійки судового збору. Рішення набрало законної сили 14.06.2017 року. Разом із тим, до часу звернення до суду із позовом, відповідач не виконала судове рішення, а тому зобов`язана на підставі ст. 625 ЦК України сплатити на користь позивача 777,36 доларів США трьох процентів річних у зв`язку із невиконанням судового рішення за період з 22.07.2018 року по 22.07.2021 року. Ухвалою суду від 28.08.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач, далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено Договір кредиту №380/1888/08-А на купівлю автотранспортних засобів за яким Банк надав [PERSON] кредит у сумі 23 093,00 дол. США строком до 17.07.2017 року (включно) (з врахуванням Догвоору про внесення змін від 10.06.2014 року) зі сплатою 13,00 % річних та наступним порядком погашення: суми основної заборгованості до 25 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п.п. 1.1.1 п.1.1 ст. 1 договору (п. 1.1 Договору). Кошти надавались на оплату придбаного автомобіля (п. 1.2 Договору). Згідно п. 1.3 Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторони укладають договір застави транспортного засобу визначеного п. 1.2. цього договору заставною вартістю 149 455 (сто сорок дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на день укладення цього договору становить 30 877 (тридцять тисяч вісімсот сімдесят сім) доларів США 22 центи, який забезпечує виконання зобов`язання позичальника за додатковим договором. Згідно п. 4.1 Договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 цього Договору, а також прострочення повернення Кредиту, визначених п.1.1 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2016 року у справі № 761/16853/16-ц було стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 380/1888/08-А від 18.07.2008 року, що станом на 03.09.2015 року становить 8 760,95 доларів США що еквівалентно за курсом НБУ 192 641 (сто дев`яносто дві тисячі шістсот сорок одна) гривня 48 копійок та 2 889 гривень 62 копійки судового збору. 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019. Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу). Таким чином, до АТ «Альфа-Банк» перейшло праов вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 380/1888/08-А від 18.07.2008 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ухвалою суду від 03.03.2021 року у справі № 761/16853/16-ц було замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» з примусового виконання виконавчого листа №761/16853/16-ц, виданого на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.10.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Як зазначав позивач, відповідач до часу звернення до суду із позовом не здійснила погашення боргу за судовим рішенням. Доказів зворотного суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Оскільки відповідач, після ухвалення судового рішення не здійснила погашення заборгованості, позивач правомірно нарахував три проценти річних в сумі 777,36 доларів США у зв`язку із невиконанням судового рішення за період з 22.07.2018 року по 22.07.2021 року, що за курсом НБУ станом на 22.07.2021 року становить 21175,69 грн. З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову з відповідача н користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 2 270 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved