Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Представник позивача - адвокат Працевитий Г.О. звернувся до суду з позовом до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №79844, вчинений 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» суми заборгованості за кредитним договором №CL78984 від 20.08.2008 у сумі 16758,62 гривні. Позов обґрунтовує тим, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням ст. 87,89 Закону України «Про нотаріат», а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки при його вчиненні нотаріусом не було перевірено безспірність нарахованої заборгованості та не перевірено наявності доказів направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень; нотаріус не повідомив Боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису; виконавчий напис вчинено поза строками виникнення права вимоги. Ухвалою суду від 25.05.2022 позовна заява була залишена без руху. Ухвалою суду від 29.06.2022 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін. 04.07.2022 позивачем подано уточнюючу позовну заяву про виправлення описки у написанні в позовній заяві територіальної юрисдикції приватного нотаріуса. Відповідачем відзив на позов не поданий. Треті особи пояснення щодо позову не подали. Відповідачу та третім особам копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками направлялись поштою за місцем знаходження останніх. Відповідачем вказані документи отримані особисто уповноваженою особою. Згідно з ст.128 та ст.272 ЦПК України, учасники справи є повідомленими про розгляд справи належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.08.2008 між [PERSON] та ВАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було укладено Кредитний договір №CL78984 (далі Договір), відповідно до п.1.1 умов якого Кредитор зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у цьому Договорі, Додатку 1 та Додатку 2, а Позичальник зобов`язується погасити Кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених Договором, Додатком 1 та Додатком 2. Виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором може бути забезпечено порукою, заставою, іпотекою або іншим видом забезпечення. Згідно п.1.2 Договору, Кредит може використовуватися для поточних потреб Позичальника. В окремих випадках частина кредиту може бути використана для сплати винагороди Кредитора згідно з умов цього Договору. Відповідно до п.п. 2.1-2.3 Договору,проценти на Кредит обчислюються, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, що складається з 360 днів (фактична к-ть/360), включаючи Дату надання Кредиту, в яку вони починають нараховуватися, але не включаючи дату фактичного повного погашення Кредиту. Проценти нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку Кредиту. За користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати Щомісячного Платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, шо вказана в Додатку 1 до Договору. Підвищена процентна ставка за користування Кредитом не застосовується (а застосовується процента ставка у розмірі 0,0001% річних), якщо погашення простроченої суми основного боргу Позичальника відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення. При цьому, якщо третій день цього строку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем такого строку застосування процентної ставки у розмірі 0,0001% річних визначається останній робочий день, що передує такому вихідному або святковому дню. Якщо оплата простроченої суми основного боргу Позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу Позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення Згідно п.3.1 Договору, Кредит надається Позичальникові шляхом банківського переказу коштів (усієї суми Кредиту) на поточний рахунок Позичальника, зазначений в Додатку 1 до Договору і відкритий у Кредитора (далі - «Поточний рахунок Позичальника»). Дата зарахування Кредитором на Поточний рахунок Позичальника коштів Кредиту вважається датою надання Кредиту (за текстом Договору - «Дата надання Кредиту». Відповідно до п.п.4.1, 5.1. Договору, Позичальник сплачує Кредитору комісії та винагороди, якщо вони передбачені умовами цього Договору. Погашення основної суми Кредиту та сплата процентів здійснюються у формі щомісячних ануїтетних платежів у строки та сумах, встановлені для сплати таких ануїтетних платежів (надалі - «Щомісячні Платежі» або «щомісячні платежі»). Згідно п.5.2 Договору, сума щомісячних платежів за цим Договором, що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначена у Додатку 1 до цього Договору, Графік Щомісячних Платежів визначено у Додатку 2 до цього Договору. Відповідно до п. 13.5 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного виконання зобов`язань Позичальника за цим договором. 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис № 79844, згідно якого [PERSON] є Боржником за Кредитним договором №CL78984 від 20.08.2008, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами UВ-ОР/16-132 від 14.11.2016 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімокомплект-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами ВК/03 від 08.04.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у сумі 16758,62 гривень. Строк платежу по Кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 08.04.2021 по 25.05.2021. Сума заборгованості складає 16108,62 гривні, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13195,04 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1747,56 гривень, строкова заборгованість по штрафам і пеням - 1166,02 гривень. Сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 650 гривень, а всього 16758,62 гривень. Постановами приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка Андрія Олександровича: від 24.11.2021 - відкрито виконавче провадження №67644497 про примусове виконання вказаного виконавчого напису; від 06.12.2021 - звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2021 (справа №336/10870/20, провадження №2-з/336/103/2021) зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №67644497, яке перебуває у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка Андрія Олександровича з примусового виконання спірного виконавчого напису. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 3.1 Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172). Відповідно до п. 3.3, 3.4 глави 16 Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Суд встановив, що п. 2 Переліку № 1172, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Вказаним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку № 1172 до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мала правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. Чинний на сьогодні ЦПК України передбачає, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акту, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1362 гривні, сплачений за подачу позову та заяви про забезпечення позову. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 7175,86 гривень суд приходить до наступних висновків. Як передбачено у ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами ч. 1 ст. 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VІ, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Судом встановлено, що 22.12.2021 між позивачем [PERSON] та адвокатським бюро «ЮРИСТКОНСАЛТ» ГЕННАДІЯ ПРАЦЕВИТОГО, в особі Працевитого Геннадія Олександровича було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги, предметом якого є зобов`язання адвоката надати правову допомогу, задля чого приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта, в тому числі, в судових органах усіх інстанцій. Професійна правнича допомога, обумовлена Договором від 22.12.2021, Додатковим Договором від 22.12.2021 до договору про надання правової допомоги від 22.12.2022, надавалась адвокатом Працевитим Г.О. на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до Акту виконаних робіт №369 від 22.12.2021 загальна вартість правової допомоги склала 7175,86 гривень. Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги. Позивачем надано докази того, що ним було укладено з адвокатським бюро відповідний договір про надання правничих послуг, вказані юридичні послуги було надано (акт виконаних робіт), до того ж, відповідачем не надане клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу через їх не співмірність складності справи та виконаних адвокатами бюро робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони, що передбачено частиною п`ятою статті 141 ЦПК. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у заявленій в Договорі від 22.12.2021 сумі 7175,86 гривень. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленою у постанові від 22.06.2022 (справа №607/4341/20).

Outcome: approved