Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14.11.2020 Роменським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). В\~\~шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.\~\~Відповідач допомогу на утримання дитини не надає. Дитина повністю знаходиться на її утриманні, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дати подання позовної заяви\~\~і до повноліття дитини. Крім того, хоча позивач працює, проте весь заробіток витрачає на утримання сина, і коштів на власні потреби майже не залишається. Тому позивач також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дружину у розмірі 2481,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити повністю. Додала, що хоча вона офіційно працює та отримує соціальну допомогу від держави по догляду за дитиною, проте за їх дитиною доглядає няня і вона змушена оплачувати її послуги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, позовні вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню дитину він визнає повністю, та не заперечує проти їх задоволення. Однак аліменти на утримання дружини він повністю заперечує та просить відмовити, оскільки позивач фактично працює та не потребує в його утриманні. Також додав, що він на сьогоднішній день офіційно працевлаштований, однак мобілізований до запасу ЗСУ, а тому зараз не працює, очікує виклику на фронт. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Так, відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що сторони 14.11.2020 року зареєстрували шлюб у\~\~Роменському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),\~\~актовий запис №\~\~164 (а.с. 6).\~\~ У шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.03.2021 Роменським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),\~\~актовий запис №\~\~69 (а.с. 7). Відповідно до довідки № 97 від 09.06.2022, виданої виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але не проживає (а.с.9). Як зазначено у довідці про реєстрацію місця проживання особи виданої управлінням адміністративних послуг Роменської міської ради № 01-35/15-148 від 10.06.2021 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки № 143 від 09.06.2022 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою (а.с.10). У довідці № 242 від 10.06.2022 року зазначено, що [PERSON] працює в ТОВ «Таланпром» з 01.02.2022 року, у загальному виробничому відділі на посаді вальник лісу (згідно наказу про прийом № 24 від 01.02.2022 року) (а.с.11). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці\~\~від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони самостійно не погодили розмір аліментів, а тому аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Аліменти, заявлені в розмірі, передбаченому законодавством, при визначенні розміру аліментів судом враховані обставини, передбачені ст. 182 СК України, та взято до уваги те, що відповідач визнав позов, а тому спроможний сплачувати аліменти на дитину в розмірі, заявленому у позовній заяві. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на дитину підлягають до задоволення, тому необхідно стягнути з відповідача на ім`я позивача аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із дня\~\~подання позовної заяви - 13.06.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач позов визнав в цій частині, а отже може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має задовільний стан здоров`я, на даний час не працює, та позов в цій частині не визнає. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, що передбачено законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дружину у розмірі 2481,00 грн. щомісячно є надмірним і вважає за необхідне повні вимоги у цій частині задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання ц розмірі 1240,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позовної заяви є 13.06.2022. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір за дві вимоги у розмірі по 992,40 грн., так як звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 992,40 грн. На підставі положень ст. ст. 84, 181, 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 258-259,263,264,265, ЦПК України, суд

Outcome: partial