Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти в сумі 1500 доларів США грн. та сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2017 сталося зіткнення автомобіля Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, і автомобіля Citroen Jumpy, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини позивача. На пропозицію відповідача [PERSON] сплатив йому 1500 доларів США в якості відшкодування за заподіяну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля Citroen Jumpy для подальшої передачі цих коштів власниці цього автомобіля [PERSON] . Однак, відповідач дані кошти [PERSON] не передав. Таким чином, на думку позивача, відповідно до ст. 1212 ЦК України грошові кошти в сумі 1500 доларів США підлягають стягненню з відповідача, так як останнім набуті безпідставно. Ухвалою судді від 14.12.2021 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, в своїх поясненнях та відзиві зазначили, що відповідач ніяких грошових коштів у розмірі 1500 доларів США від позивача [PERSON] для передачі їх власниці автомобіля [PERSON] не отримував і ніякої розписки не писав. Відповідно до копії розписки, яка додана до матеріалів позову [PERSON] , в ній невірно зазначено прізвище відповідача, не вказана адреса місця проживання та реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків особи, яка отримала гроші, не вказана особа, яка передає грошові кошти, а також не вказано місце ДТП і реєстраційний номер автомобіля, на відшкодування якого передаються ці кошти. В розписці не має зобов`язання про передачу отриманих грошових коштів власниці автомобіля [PERSON] (а.с. 46-49). Крім того, відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності, яку мотивує тим, що в копії вищевказаної розписки зазначено, що вона складена 14.11.2017, тобто з того часу минуло вже майже п`ять років, що свідчить про те, що позивачем пропущено строк позовної давності (а.с. 50-51). Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2017 на 36 км + 700 м автодороги М06 Київ-Чоп сталося зіткнення автомобіля Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] , під керуванням третьої особи [PERSON] , і автомобіля Citroen Jumpy, державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача, який належить [PERSON] . Згідно письмової розписки від 14.11.2017 [PERSON] отримав від [PERSON] в якості компенсації за завдані збитки внаслідок пошкодження в ДТП транспортного засобу Citroen Jumpy отримав 1500 доларів США. Також судом встановлено, що вказані кошти в сумі 1500 доларів США відповідач [PERSON] [PERSON] не передав. Вказані факти підтверджуються рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2021 року, ухваленого по справі №289/718/21, залишеного без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 11 травня 2022 року (а.с. 5-6). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.03.2019 по справі №607/5422/16-ц (провадження №61-17355св18). Згідно зі статтею 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд дослідивши зміст рішення Радомишльського районного суду від 05 жовтня 2021 року, дійшов висновку, що позивач остаточно встановив безпідставність набуття і збереження відповідачем коштів у сумі 1500 доларів в ході судового розгляду цивільної справи №289/718/21, рішення в якій набрало законної сили 11.05.2022, тому заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Водночас, суд звертає увагу на те, що можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі №14-134цс18, від 16.01.2019 по справі №373/2054/16. Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то суд вказує, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 14-134цс18. Отже, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем отримано від позивача грошові кошти в сумі 1500 доларів США без достатньої правової підстави, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. сплачений останнім при подачі позовної заяви (а.с. 2).

Outcome: approved