Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2022 року позовні вимоги у даній справі задоволено, вирішено питання про розподіл судового збору. 19 липня 2022 року від представника позивача адвоката Тарасюк Андрія Васильовича на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3600,00 грн. Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином. 22 серпня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача адвоката Тарасюк А.В. про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, заявлені вимоги у заяві про стягнення витрат на професійну допомогу підтримує та просить задоволити. Враховуючи, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду даної заяви, судом проведено розгляд за відсутності учасників справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно частини 1 ст. 127 ЦПК України - суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем та його представником копії рішення суду від 28 жовтня 2021 року, водночас представник позивача стверджує, що про його наявність стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції). Враховуючи, що рішення суду було постановлено за відсутності учасників справи, суд вважає, що строк на подання доказів сплати судових витрат пропущено з поважних причин, тому вважає можливим поновити пропущений строк на подання доказів сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у даній справі. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2022 року позовні вимоги у даній справі задоволено, стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», з урахуванням судового збору, на користь [PERSON] 94 689,87 грн. та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 16 961,45 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження витрат на правничу допомогу\~ надано: 1)\~ договір № 169 про надання правової допомоги від 06.09.2021 року, 2)\~ додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 06.09.2021 року; 3)\~ акт про надання правничої допомоги від 12.07.2022 року, відповдіно до кого вартість наданої допомоги адвокатом Тарасюк А.В, Руденко Ю.С. становить 3600,00 грн.; 4)\~ Розрахунок витрат на правничу допомогу на підставі договору від 06.09.2021 року, складений сторонами 12.07.2022 року; 5)\~ Розписка адвоката Тарасюк А.В. від 06.09.2021 року про отримання від [PERSON] 3600,00 грн., як розрахунку за надання правничої допомоги. Отже, витрати [PERSON] на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, тому з підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 3 045,60 грн. з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та у розмірі 554,40 грн. з відповідача [PERSON] , так як з відповідача [PERSON] при ухваленні рішення про задоволення позову стягнуто 15,40 % від загальної суми заподіяних збитків. На підставі викладеного та

Outcome: approved