Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 22.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] був укладений Кредитний Договір № 210222-001. Вищезазначений кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://recredit.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Оферта позивача розміщена на веб-сайті позивача в мережі Інгернет. Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору та офертою, з яким відповідач ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту, про що поставив відмітку підчас реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі з укладення договору на сайті позивача https://recredit.ua/uk/get-loan. Ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, ідо електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав гаку пропозицію. Тож, кредитний договір підписано відповідачем за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора S73609 (Ідентифікатор відправлено відповідачу на № телефону: [NUMBER] , \~ \~ \~ \~22.02.2021\~о 14:52:57\~год.\~Ідентифікатор введено\~позичальником/відправлено\~Товариству 22.02.2021\~року 14:54:09\~год.). Факт укладення Кредитного договору в електронному вигляді підтверджується: Реєстром (Log File) дій клієнта та ТОВ «Кредитсервіс» в інформаційно- телекомунікаційній системі з укладення договору (роздруківка додається), фотокопією паспорту відповідача, фотокопією облікової картки платника податків відповідача, селфі відповідача з паспортом, яке відповідач зробив власно і направив позивачу за допомого телекомунікаційних засобів (у додатку viber з свого фінансового номеру) та іншими документами доданими до цієї позовної заяви. Відповідно до договору позивач надає відповідачу кредит у розмірі 30 000 гривень, договір діє до 22.02.2022, процентна ставка за кредитом становить 76,7 відсотків річних, при перерахуванні суми кредиту з відповідача утримується разова комісія в розмірі 5.9% від загального розміру Кредиту. Повернення кредиту здійснюється щомісячно, Відповідач зобов`язується щомісячно погашати кредит рівними частинами по 4 270 грн. 00 коп,, остаточний розрахунок відповідач зобов`язаний здійснити до 22.02.2022. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору позивач надає відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит позивачу та зробити оплату за користування Кредитом на умовах, що передбачені Договором. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 398 від 22 лютого 2021 року. На день подачі цього позову відповідач сплатив за договором лише 2500 гривень 00 коп. за тілом кредиту та 1 770 грн. 00 коп. нарахованих за кредитним договором відсотків. Тож, відповідач не виконує зобов`язання за кредитним Договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка складається з: залишку суми отриманої позики (тіло кредиту) - 27 500 грн. 00 коп. та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - 15 930 грн. 00 коп. Штрафні санкції за період карантину не нараховувалися. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить: 43 430 грн. 00 коп. (27 500 грн. + 15 930 грн.). На звернення позивача до відповідача у телефонному режимі та письмово з вимогами про належне виконання умов договору та сплату боргу в позасудовому порядку, як це зазвичай роблять фінансові компанії, відповідач виконувати умови Договору відмовляється. Таким чином, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 43 430 грн. 00 коп., а також судовий збір покласти на відповідача. Ухвалою суду від 26.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, заперечень щодо такого порядку розгляду справи сторони не надали. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи, про поважність причин неявки суду не повідомлено. Відзив на позов не надав. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову та проти такого порядку розгляду справи не заперечував позивач та його представник, про що заявлено відповідне клопотання. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Главою 83 ЦК України врегульовані відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.. У судовому засіданні встановлено, що 22.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] був укладений Кредитний Договір № 210222-001, відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в розмірі 30000,00 грн. з сумою одноразової комісії за видачу кредиту в розмірі 5,9%, із сплатою відсотків за користуванням кредиту у розмірі 76,7 відсотків річних, строком на 12 місяців з кінцевою датою повернення кредитних коштів до 22.02.2022, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного Договору. Даний договір було укладено в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором S73609. Того ж дня, 22.02.2021 року відповідачем\~\~ [PERSON] \~було підписано Паспорт споживчого кредиту «12 місяців» за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, у якому зазначена сума кредиту, строк кредитування, річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту та інші умови. Відповідно до п.\~3.1,\~3.2 Договору за користування кредитом Позичальник виплачує Кредитодавцю проценти. Зазначені на першій сторінці Договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Плата за користування кредитом, вказана у Договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разові проценти вказані в Договорі від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Відповідно до п. 3.7\~Договору разі\~недостатності суми\~здійсненого платежу\~для виконання\~зобов`язання\~за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочені до повернення проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; у другу чергу сплачуються проценти за користування кредитом та сума кредиту; у третю чергу сплачуються пеня, штрафи та інші платежі відповідно до Договору. Згідно з ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. З огляду на вищевикладене, суд констатує, що відповідач [PERSON] був належним чином ознайомленим із вказаними вище Кредитним договором № 210222-001 від 22.02.2021 року, в тому числі із Паспортом споживчого кредиту «12 місяців», що підтверджується накладенням відповідачем Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь - який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Таким чином, скріпивши Договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги ТОВ «Кредитсервіс», що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно умов Договору та повернути Кредит за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що відповідач взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на день звернення\~до суду\~з позовом\~(15.12.2021) має заборгованість в розмірі 43430,00 грн., з яких: залишок суми отриманої позики (тіло кредиту) - 27 500 грн. 00 коп. та нараховані відсотки за користування кредитними коштами - 15 930 грн. 00 коп.. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки такий було проведено відповідно до умов Договору про надання кредиту та не викликає сумніву щодо правомірності нарахування зазначених у ньому сум заборгованості. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, а також процентів за користування кредитом. На час розгляду справи договір № 210222-001 від 22.02.2021 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Таким чином, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість за договором № 210222-001 від 22.02.2021 у загальній сумі 43430, 00 грн. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2270,00 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: approved