Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

23.04.2020р. позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (далі\~ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ»), у якому просить визнати недійсним договір №200225-814-2, укладений 25.02.2020р. між сторонами. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» було укладено договір про надання кредитних коштів №200225-814-2, відповідно до якого було отримано позику, однак вважає оспорюваний договір позики недійсним, оскільки вказаний договір нею не підписано, її, як споживача послуг не проінформовано про вартість послуг та розмір витрат, реальну ставку річних та сукупну вартість сум, що входять до кредитної заборгованості, крім цього їй не надано письмову інформацію щодо умов договору, а при укладанні оспорюваного правочину порушені права позивача, як споживача згідно з нормами\~Закону України «Про захист прав споживачів»,\~Закону України «Про електронну комерцію», що є підставою відповідно до вимог\~ст.215 ЦК України\~для визнання даного кредитного договору недійсним, в зв`язку недотриманням відповідачем норм діючого законодавства. Ухвалою від 24.04.2020 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» в судове засідання не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, був повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Учасники справи у судове засідання не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627\~ЦК України та ст.6\~цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилом частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст.6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно із ст. 12 цього Закону України «Про електрону комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3\~вказаного Закону визначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що кредитний договір може бути укладений в електронній формі шляхом заповнення його сторонами усіх необхідних електронних документів та накладення електронного підпису. З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2020 р. між позивачем [PERSON] та ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, та виконання всієї послідовності дій та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, укладено договір № 200225-814-2, відповідно до якого позивачці було надано кредит у розмірі 3000,00 грн. Згідно із п.1.3 договору, кредит надавався строком на 30 днів. Сукупна вартість кредиту згідно графіку розрахунку складає 151,0 % від суми кредиту (в процентному вираженні) або 4530,00 (у грошовому вираженні) грн. і включає в себе: проценти за користування кредитом -1530,00 грн. та суму кредиту у розмірі 3000,00 грн. Згідно із пунктом 1.4 договору позики № 200225-814-2 від 25.02.2020 р. невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ». Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641,644\~ЦК України на укладення договору позики та визначають його порядок і умови, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Так, пунктом 3 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», встановлений порядок надання кредиту. За умовами пункту 3.23 вищевказаних Правил, у разі прийняття Товариством рішення про надання кредиту, сторони укладають договір. Заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору шляхом кліку по кнопці «Так», та підписує його шляхом вводу коду та натиснувши кнопку «Підтверджую», що є моментом укладення договору. Пунктом 3.24 Правил встановлено, що сторони домовилися в частині підписання Договору керуватися вимогами Закону України «Про електронну комерцію». Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 3.25 - 3.27 Внутрішніх правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», Позичальник підтверджує, що алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує заявник шляхом реєстрації на Сайті Товариства засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі та заповнення Заявки, у тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому СМС-повідомлення за номером телефону, вказаним заявником під час заповнення Заявки, та яка додається (приєднується) до електронного повідомлення Заявника, є його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, використовується ним в якості його власноручного підпису та є підтвердженням його особистості. Таким чином, твердження позивача про те, що вона не підписувала даний договір, є необґрунтованими, оскільки без ознайомлення з вказаними умовами та накладенням електронного підпису укласти кредитний договір неможливо. Кредитні кошти були надані шляхом переказу на платіжну картку позивача [PERSON] . Факт отримання кредитних коштів позивачем не оспорюється. Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача про не укладення оскаржуваного договору. Положеннями ч.1\~ст.215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Належних та допустимих доказів того, що договір № 200225-814-2 від 25.02.2020 р. укладено з порушенням чинного законодавства позивач не надав. Інші доводи позивача не спростовують висновків суду щодо правомірності оспорюваного правочину. Відповідно до п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Пленум Верховного Суду України у\~Постанові №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (пункт 7). Законодавець у п.3 ч.1\~ст.3 ЦК України\~визначив, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Положення\~ст.204 ЦК України\~встановлюють презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Беручи до уваги встановлені у ході судового розгляду обставини, суд дійшов висновку про відсутність встановлених законом підстав для визнання недійсним договору № 200225-814-2 від 25.02.2020 р., укладеного між позивачем та ТзОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», відтак у задоволення позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Outcome: dismissed