Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу вказує, що йому належить право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката РВ №0249177, виданого Рівненською районною державною адміністрацією 12 листопада 2021 року; сертифікат зареєстровано 02 липня 2021 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7605, в якому мене записано із помилкою, невірно вказано по батькові, [PERSON] . Згідно його свідоцтва про народження він записаний як [PERSON] . У паспорті записаний як [PERSON] . Чому такі суттєві розбіжності в документах йому не відомо.Підтвердження належності сертифіката РВ №0249177 права на земельну частку (пай), для нього є важливим, так як надасть змогу реалізувати в подальшому свої права та інтереси, отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, укласти договір оренди земель сільськогосподарського призначення, тощо. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 26 липня 2022 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з"явився - подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує повністю. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до сертифіката РВ №0249177, виданого Рівненською районною державною адміністрацією 12 листопада 2021 року; сертифікат зареєстровано 02 липня 2021 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7605, в якому заявника записано із помилкою, невірно вказано по батькові, [PERSON] . Згідно його свідоцтва про народження серії № [NUMBER] від 27 грудня 1975 року заявник записаний як [PERSON] . Згідно паспорта серії [NUMBER] , заявник записаний як [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по баткові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неодноразово зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved