Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовної заяви зазначає, що причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних поглядів на сімейне життя та обов`язки. Від шлюбу є неповнолітні діти - син [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб, зареєстрований Кучанською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, актовий запис № 02 від 28 липня 2006 року. Неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] позивачка просить залишити проживати з нею. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до його початку подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Кучанською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, актовий запис № 02 від 28 липня 2006 року. Причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних поглядів на сімейне життя та обов`язки. Від шлюбу є неповнолітні діти, син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Дані обставини підтверджуються заявою позивача, відповідача, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, копіями свідоцтв про народження неповнолітніх дітей. Аналіз положень Сімейного кодексу України дає підстави стверджувати, що в переважній своїй більшості його норми мають явно виражене ґендерне наповнення, тобто він є ґендерно-чутливим за змістом. При цьому, в основному, такі норми є ґендерно-збалансованими, тобто такими, що не містять підстав для дискримінації жінок і чоловіків, у всіх сферах правовідносин, що охоплюються Сімейним кодексом України та відповідають елементам ґендерної рівності. Вказана тенденція прослідковується, починаючи із статті 1 Сімейного кодексу, якою передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. Ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Крім того суд враховує, що відповідач не подавав до суду своїх заперечень щодо проживання спільних дітей разом із матір`ю. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Тому після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] позивачка слід залишити проживати із матір`ю [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved