Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2019 по 23.04.2019 у розмірі 34713,15 грн., стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати такого по день фактичного розрахунку з 16.04.2019 по 25.06.2019 у розмірі 28014,93 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 16.04.2019 на її користь був стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу, проте на роботу позивача було поновлено тільки 23.04.2019, відтак строк вимушеного прогулу, на думку позивача, продовжувався до 23.04.2019 включно, а справа розглядалася більше року, а саме з 26.02.2018 по 16.04.2019, тому середній заробіток повинен бути виплачений за весь час вимушеного прогулу, а саме з 01.02.2019 по 23.04.2019. У зв`язку із невиконанням постанови апеляційного суду на майно та рахунки боржника державним виконавцем накладено арешти (ВП №59228484, №59228755), а виконання обов`язків в повному обсязі відповідачем відбулося тільки 25.06.2019. Тому позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати такого з моменту винесення рішення суду до остаточного розрахунку Ухвалою суду від 07.11.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27.11.2019 на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на ту обставину, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача в період з 23.02.2018 по 01.02.2019 вже відбулося на підставі постанови Київського апеляційного суду від 16.04.2019 у справі 758/4878/18. Відповідач зазначає, що розгляд справи тривав з 21.08.2018 по 16.04.2019, тобто менше року. 16.01.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач вказує, що поновлення її на посаді, звільнення якої мало місце 26.02.2018 не з її вини, відбулося лише 23.04.2019, що охоплює більший ніж річний період. На момент звільнення позивача з посади 24.04.2019, відповідач не виконав постанову апеляційного суду від 16.04.2019, присуджені рішенням кошти позивач отримала 28.06.2019 в ході виконання виконавчих проваджень №59228484, №59228755. 24.01.2019 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких зазначено, що позивач отримала виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 26.02.2018 по 01.02.2019 включно в сумі 142 510, 74 грн. без утримання податків і зборів. Щодо затримки належних позивачу грошових коштів після звільнення з роботи 24.04.2019, відповідач зазначає, що позивач помилково ототожнює такі поняття як «компенсація за час вимушеного прогулу» та «виплата усіх сум при звільненні», оскільки на думку відповідача вони різні. [PERSON] отримала і компенсацію за час вимушеного прогулу за рішенням суду майже за один рік в сумі 142 510, 74 грн. і виплату заробітної плати ( за 1 день роботи разом з відпускними) при звільненні 24.04.2019 у розмірі 18010,09 грн. Тому позивач просить відмовити позивачу у всіх позовних вимогах. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.02.2019 у задоволенні позову [PERSON] до комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 16.04.2019 рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.02.2019 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково: поновлено [PERSON] на посаді діловода Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва; стягнуто з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 142 510 грн. 74 коп.; стягнуто з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва на користь [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 1000 грн. 00 коп.; в іншій частині позову відмовлено (а.с. 6-18). 19.04.2019 позивачем подано до в.о. директора КП УЗН Подільського району м. Києва Маньку О.І. заяву про поновлення на роботі на посаді діловода КП УЗН Подільського району м. Києва, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (а.с. 95). 24.04.2019 наказом Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва № 61 «Про поновлення на роботі» на виконання постанови Київського апеляційного суду по справі № 758/4878/18 позивача поновлено на посаді діловода КП УЗН Подільського району м. Києва з 23.02.2018 (а.с. 96). 24.04.2019 позивачем подано в.о. директора КП УЗН Подільського району м. Києва Маньку О.І. заяву про звільнення з 24.04.2019 із займаної посади діловода за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 97). 24.04.2019 наказом КП УЗН Подільського району м. Києва № 62 від 24.04.2019 «Про звільнення з роботи», позивача звільнено з посади діловода КП УЗН Подільського району м. Києва відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 98). 25.04.2019 позивачу виплачено заробітну плату за квітень 2019 року в сумі 18010,09 грн., згідно наказу №62 від 24.04.2019, що підтверджується платіжним дорученням №222 від 25.04.2019 (а.с. 99). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною першою ст. 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась, що оскільки вона була поновлена на роботі тільки 24.04.2019, то вимушений прогул продовжувався до 23.04.2019 включно. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно постанови Київського апеляційного суду від 16.04.2019 у справі 758/4878/18, виходячи із нарахованої заробітної плати [PERSON] за останні два місяці перед звільненням, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 142 510 грн. 74 коп. Відтак, підстав для повторного стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, всупереч ч. 2 ст. 235, ст. 238 КЗпП України, не вбачається. Позивач просить стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати такого по день фактичного розрахунку за період з 16.04.2019 по 25.06.2019 у розмірі 28014,93 гривень. У постанові Київського апеляційного суду від 16.04.2019 у справі 758/4878/18 не зазначено, що сума коштів стягується з відповідача на користь позивача без урахування податків і зборів. Так, відповідачем з суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 142510, 74 грн., були вирахувані та сплачені 27789,59 грн. (18 % - податок з доходів фізичних осіб та 1,5 % військовий збір), з суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., були вирахувані 195,00 грн. (18 % - податок з доходів фізичних осіб та 1,5 % військовий збір). До сплати позивачу відповідачем на виконання постанови Київського апеляційного суду від 16.04.2019 були перераховані на рахунок позивача 114721,15 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підтверджується платіжними дорученнями №247 від 10.05.2019, №295 від 28.05.2019, №308 від 03.06.2019 (а.с. 88-90) та 805,00 грн. моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням №312 від 03.06.2019 (а.с. 91). У зв`язку з перерахуванням відповідачем лише частини суми заборгованості, позивач звернувся до державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Бондаренка О.С. для примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 16.04.2019. Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Бондаренка О.С. від 28.05.2019 було відкрито виконавче провадження №59228484 на виконання виконавчого листа № 758/4878/18, виданого 06.05.2019 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва на користь [PERSON] 142510, 74 грн. (а.с. 25). Відповідачем було перераховано на рахунок позивача суму в розмірі 27789,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням №311 від 05.06.2019 (а.с. 93). Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Бондаренка О.С. від 28.05.2019 було відкрито виконавче провадження №59228755 на виконання виконавчого листа № 758/4878/18, виданого 06.05.2019 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва на користь [PERSON] 1000, 00 грн. (а.с. 23). Відповідачем було перераховано на рахунок позивача суму в розмірі 195,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №312 від 05.06.2019 (а.с. 94). Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу. Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховую вищевикладене,

Outcome: dismissed