Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , 11.07.2022 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що він 03.02.2013 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Горішньошерівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №02. Від спільного проживання в шлюбі мають двоє синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на життя, відсутність порозуміння, втрата почуття поваги та любові, тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просив його розірвати. Крім того просить суд після розірвання шлюбу залишити проживання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] біля нього, а місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] біля матері. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог щодо розірвання шлюбу, просила справу розглянути у її відсутності. Вказала, що у них немає спору щодо місця проживання їх малолітніх дітей після розлучення, а тому просила суд залишити сина [PERSON] проживати біля батька, а сина [PERSON] біля неї. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.02.2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.02.2013 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін є двоє неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного, внаслідок чого сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відомостей про бажання відповідачки змінити своє прізвище після розлучення в суді не має, а тому суд не вирішує дане питання. Окрім того, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, щодо наявності між сторонами спору з приводу того з ким із батьків будуть проживати їх спільні сини - після розірвання шлюбу неповнолітнього [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з батьком [PERSON] , а неповнолітнього [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України у випадку відсутності згоди щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, спір між ними може виріщуватися органом опіки та піклування або судом. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112,113, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved