Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про передання дітей для проживання із батьком внаслідок свідомого ухилення матері, з якою проживають діти, від виконання рішення суду. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він з 06 жовтня 2018 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між ними не склалися, рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дружина стала чинити перепони йому у спілкуванні з дітьми, у зв`язку з чим вимушений був звернутися з відповідною заявою до органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради. За результатами розгляду його заяви виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради прийнято рішення від 23.11.2020 року № 447 та встановлено графік спілкування з дітьми. Проте, відповідач [PERSON] вказане рішення не виконувала, у зв`язку з чим з даного питання звернувся до суду. Відповідно до рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року визначено порядок та час спілкування його з дітьми, а саме: перша та третя субота місяця з 10 год. ранку суботи до 13 год. суботи; друга та четверта неділя місяця з 10 год. ранку неділі до 13 год. дня неділі; 30 червня кожного року з 16 год. до 19 год.. Вказане рішення суду Дніпровським апеляційним судом залишено без змін. Проте, відповідач продовжує свідомо не виконувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року, у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду. 02 липня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак і після відкриття виконавчого провадження відповідач продовжила свідомо не виконувати рішення суду. Крім того, діти не мешкають за місцем реєстрації, де вони перебувають та в яких умовах йому невідомо. Вважає, що відповідачка безвідповідально ставиться до психічного здоров`я дітей, ставить під загрозу їх здоров`я, духовний стан та соціальний розвиток. У зв`язку з вищевикладеним, вважає, що відповідач [PERSON] свідомо систематично ухиляється від виконання рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року, враховуючи дії та поведінку останньої, які негативно впливають на фізичний та психічний стан дітей, просить задля найкращого забезпечення інтересів дітей, передати малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] йому для спільного проживання з ним. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та відповідач [PERSON] пояснила, що дійсно з позивачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між ними не склалися, 18 вересня 2020 року шлюб між ними розірвано. З того часу діти проживають разом з нею за її місцем реєстрації в [ADDRESS] . Дійсно Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області 17.02.2021 року ухвалено рішення та встановлено порядок спілкування батька з дітьми. Наразі рішення суду виконується належним чином, жодних перешкод у спілкування батька з дітьми вона не чинить. В с. Мирне Кам`янського району вона з дітьми не проживає, їздить туди інколи як на дачу, оскільки там має город, який обробляє. Вимоги позивача, вважає необґрунтованими, а тому у їх задоволенні просила відмовити. Крім того, представник відповідача [PERSON] зазначив, що наразі постанови державного виконавця про накладення на [PERSON] штрафів за невиконання рішення суду скасовані, а тому вважає, що підстави для задоволенні позову відсутні. Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду клопотання з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги не підтримують. Крім того, надали до суду письмові пояснення, згідно яких вважають, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки підстави для передання малолітніх дітей для проживання та виховання батьку відсутні. Так, службою у справах дітей було здійснено перевірку умов проживання малолітніх дітей, за результатами перевірки встановлено, що діти проживають зі своєю матір`ю не змінюючи свого місця проживання, для дітей створені належні умови для повноцінного проживання, розвитку та виховання. Діти забезпеченні сезонним одягом, взуттям, продукти харчування в достатній кількості. Факти загрози життю та здоров`ю малолітніх дітей відсутні. Діти з самого народження і по теперішній час перебувають на повному утримані матері, яка відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, а тому вважають, що більш пріоритетним є проживання малолітніх дітей з їх матір`ю [PERSON] /а.с.100-1003 Т.1/. Третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника третьої особи до суду надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її рідним братом, останній перебував в зареєстрованому шлюбі разом з [PERSON] .. Приблизно за місяць до пологів [PERSON] почала дивно себе поводити, а саме стала мовчазною, а коли брат намагався доторкнутися до живота, говорила відійди бо дітей не побачиш. [INFO] [PERSON] привезли до Криворізького перинатального центру на збереження. [INFO] відповідач народила дітей [PERSON] та [PERSON] , брат був присутній при пологах та не відходив від неї та дітей. Після пологів відповідач не хотіла ні з ким спілкуватися, стала мовчазною. 30.06.2020 року брат разом з дружиною та дітьми у кафе відмічали першій рік народження дітей, на даному святі вона теж була присутня. Проте, коли вони разом повертались після свята додому діти почали плакати, при цьому [PERSON] почала бити маленького Вітю по губах та по спині, говорила «хватить вити, у мене болить голова». Будучу вже вдома після святкування дня народження, під час купання дітей [PERSON] знову почала кричати та бити дітей, а тому вона та позивач забрали спати дітей до себе в кімнати. Після даних подій вона розмовляла з братом та довідалась, що дружина себе останнім часом часто так поводить, багато нервує та іноді б`є дітей. Після розірвання шлюб між братом та [PERSON] , остання разом з дітьми переїхала жити до своєї матері та почала чинити брату перешкоди у спілкуванні з дітьми. Неодноразово при зустрічі застосовувала фізичну силу по відношенню до них. Вона як вихователь, яка працює з дітьми, вважає, що [PERSON] та [PERSON] мають затримку у розвитку, окрім цього діти виглядають неохайно, одяг, який вони носять є замалим на них, на тілі часто виявляють синці. Після зустрічі батька з дітьми, останні не хочу повертатися додому до матері, просять залишитись у батька. Вважає, що передача дітей від матері батьку буде відповідати якнайкращим інтересам дітей. Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] народились [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження/а.с.22,23/. З наданої позивачем [PERSON] роздруківки переписки з мессенджеру «Вайбер» вбачається, що між сторонами існує спір стосовно порядку спілкування з дітьми/а.с.26-28 Т.1, а.с.52-55/ Т.2/. Позивач [PERSON] неодноразово звертався до Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з приводу того, що відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди у побаченні з дітьми, що підтверджується копіями талонів-повідомлень єдиного обліку № 7314/19 від 20.08.2020 року, № 8610 від 05.10.2020 року, № 8669 від 05.10.2020 року, № 9209 від 27.10.2020 року, №10748 від 24.12.2020 року, № 10639/66 від 19.12.2020 року, №252 від 09.01.2021 року, № 77 від 13.01.2021 року, № 603 від 03.01.2021 року; № 712 від 28.01.2021 року; № 1121 від 13.02.2021 року; № 1476 від 27.02.2021 року; № 2398/105 від 03.04.2021 року; №113 від 05.05.2021 року; № 3385 від 05.05.2021 року; № 122 від 26.05.2021 року; № 120 від 17.05.2021 року, № 8285 від 31.10.2021 року/а.с.29-50, 255/. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 23 листопада 2020 року № 447 [PERSON] визначено дні побачень з малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме середа з 17.00 год. до 18 год. 30 хвл..; субота з 10.00 год. до 12 год. 00 хвл. у присутності матері [PERSON] /а.с.27/. 17 лютого 2021 року рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними задоволено частково, визначено порядок та час спілкування батька [PERSON] з малолітніми дітьми, а саме перша та третя субота місяця з 10 години 00 хвилин ранку суботи до 13 години 00 хвилин дня суботи; друга та четверта неділя місяця з 10 години 00 хвилин ранку неділі до 13 години 00 хвили дня неділі; 30 червня кожного року з 16:00 години до 19:00 години. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2021 року рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року залишено без змін. 02 липня 2021 року державним виконавцем Жовтоводського міського відділу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 176/1955/20, виданого 30.06.2021 року про визначення порядку та часу спілкування батька [PERSON] з малолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON] без присутності матері, а саме перша та третя субота місяця з 10 год. ранку суботи до 13 год. суботи; друга та четверта неділя місяця з 10 год. ранку неділі до 13 год. дня неділі; 30 червня кожного року з 16 год. до 19 год./а.с.51 Т.1/. Згідно акту державного виконавця від 03.07.2021 року встановлено, що [PERSON] станом на 03.07.2021 року рішення суду не виконано без поважних причин, побачення з батьком не відбулось/а.с.52/, на підставі чого державним виконавцем 05.07.2021 року винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1700 грн./а.с.54-55 Т.1/. З копії акту державного виконавця від 11.07.2021 року слідує, що за адресою [ADDRESS] діти не проживають, [PERSON] рішення не виконує/а.с.53/, на підставі чого державним виконавцем 12.07.2021 року винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 3400 грн./56-57 Т.1/. 19.06.2021 року, 27.06.2021 року, 11.07.2021 року позивач [PERSON] звертався до ВП № 5 Жовтоводського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу того, що [PERSON] чинить йому перешкоди у побаченні з дітьми, що підтверджується копіями талонів-повідомлень єдиного обліку № 133, № 4831, №149/а.с.58-59 Т.1/. 12.07.2021 року державний виконавець Жовтоводського міського відділу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дирдіна В.В. звернулась до ВП № 5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з поданням про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності щодо ухилення від виконання рішення суду № 176/1955/20/а.с.69-71 Т.1/. Відповідно до акту державного виконавця від 17.07.2021 року за адресою [ADDRESS] діти відсутні, мати дітей [PERSON] не дала бачитись батьку з дітьми/а.с.72 Т.1 /. З копії акту обстеження житлово-побутових умов від 12 липня 2021 року слідує, що обстежити житлово-побутові умови [PERSON] з метою встановлення місця перебування малолітніх дітей не вдалось можливим через відсутність родини за даною адресою/а.с.73 Т.1/. Згідно копії характеристики, виданої відокремленим структурним підрозділом «Автоматика та машинобудування» ДП «НАЕК «Енергоатом» [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 07.06.2021 року, зарекомендував себе як відповідальний працівник, володіє обширним обсягом знань за наявною спеціальністю, відрізняється пунктуальністю, делікатністю в спілкуванні з колегами, за період роботи порушень трудової дисципліни не має/а.с.74 Т.1/. Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , останній проживає у двокімнатній квартирі по [ADDRESS] , в квартирі створені санітарно-гігієнічні умови для належного проживання, виховання, навчання, розвитку малолітніх дітей. Члени родини не заперечують проти визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з їх батьком/а.с.75 Т.1/. З копії актів обстеження житлово-побутових умов від 26.07.2021 року та 10.09.2021 року [PERSON] , разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] в трикімнатній квартирі, підключені світло, газ, наявні меблі. Санітарно-гігієнічні умови проживання в задовільному стані. Для дітей виділені окремі спальні місця. Продукти харчування в достатній кількості. Створені належні умови для повноцінного проживання, навчання, розвитку та виховання дітей /а.с.104, 115 Т.1/. З копії ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року слідує, що на розгляді даного суду перебуває кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України/а.с.129 Т.1/. Відповідно до копії акту державного виконавця від 17.07.2021 року [PERSON] не надала можливості батьку [PERSON] бачитися з дітьми/а.с.130 Т.1/. З акту державного виконавця від 25.07.2021 року слідує, що батько [PERSON] взяв дітей о 10.30 год/а.с.131 Т.1/. 21.09.2021 року, 27.09.2021 року, 11.01.2022 року державним виконавцем Жовтоводського міського відділу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на [PERSON] накладені стягнення за невиконання рішення суду № 176/1955/20 від 30.06.2021 року, про що свідчать копії постанов про накладення штрафу /а.с.152-153 Т.1/. За даними Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022 року відділом поліції № 5 Кам`янського районного ГУНП в Дніпропетровській області розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України по факту, що 08.02.2022 року надійшла заява від [PERSON] , що невстановлена особа відносно нього вчинила систематичне фізичне та психологічне насильство/а.с.256 Т.1/. Відповідно до висновку виконавчого комітету П`ятихатської міської ради кам`янського району Дніпропетровської області від 22 липня 2022 року останні вважають, що передання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] для проживання з батьком [PERSON] є недоцільним/а.с.155-158 Т.2/. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України). Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). У рішенні ЄСПЛ від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, однак, не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права за статтею 8 Конвенції. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п. 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), § 90, Ignaccolo-Zenide, § 94, обидва цитовані вище Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 року, І Manic, наведене вище, § 102, з подальшими посиланнями на нього). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ наголосив, що в справах про визначення місця проживання дітей, основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, ЄСПЛ в рішенні «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики ЄСПЛ, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року в справі № 760/20464/17-ц (провадження № 61-48195св18), від 03 жовтня 2018 року в справі № 394/94/16-ц (провадження № 24284св18) та від 25 вересня 2020 року у справі № 607/3119/19 (провадження № 61-3241св20). Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на те, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року визначено спосіб його участі у вихованні малолітніх дітей, проте, відповідачка це рішення суду не виконувала, на неодноразові намагання побачитись із дітьми відповідач реагувала неадекватно, не допускали його та представників влади у домоволодіння, що підтверджено актами державних виконавців. Відповідно до ч.4 ст.159 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Разом з тим, вказана правова норма передбачає право суду, а не обов`язок передати дитину для проживання тому з батьків, хто проживає окремо у разі ухилення від виконання рішення суду. При вирішенні цього спору слід враховувати як факт ухилення від виконання рішення суду щодо способів участі у вихованні дитини одного з батьків, так і інші обставини, а саме інтереси дитини, її вік, стан здоров`я, прихильність до кожного з батьків тощо. Відібрання дитини у віці 3-х років від матері та розлука з матір`ю, з якою дитина проживає з народження є травмуючими психологічними факторами. Враховуючи, що батьки дітей проживають окремо, специфіку їх особистих відносин, які мають конфліктний характер, відібрання дітей від матері, сприятиме розриву їх сімейних зв`язків, негативно впливатиме на їх розвиток та виховання. Від народження і по теперішній час малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] народились [INFO] постійно проживають разом з матір`ю, а відібрання дітей від матері може стати інтенсивною психологічною травмою для хлопчиків, оскільки у внутрішньому психологічному сприйнятті дитини це насильницька втрата найближчої та найзначимішої людини, втрата захищеності та опори. Те, що батько дитини за станом здоров`я і матеріальним становищем спроможний забезпечити належний рівень фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, не є визначальними обставинами для вирішення спору, що виник між сторонами. Що ж стосується клопотання позивача [PERSON] та його представника [PERSON] про визнання неналежним доказом висновку виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 22.07.2022 року щодо передання дітей для проживання з батьком суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1, 4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Висновок виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 22.07.2022 року щодо передання дітей для проживання з батьком стосується предмета доказування, зроблений на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, а тому підстави для визнання його неналежним доказом відсутні. З огляду на встановлені фактичні обставини справи, і, зокрема, обставину існування між сторонами вкрай неприязних стосунків, наявність між дітьми та їх матір`ю тісних стосунків, що є доведеним, беззаперечним та неспростовним, у тому числі, вік малолітніх дітей, складні (конфліктні) відносини між батьками дітей, психологічний стан дітей, які є свідками конфліктних ситуацій між їх батьками, зважаючи на положення ч.4 ст. 159 СК України, з метою забезпечення прав малолітніх дітей сторін, підстав для передачі дитини для проживання з батьком дітей, суд не вбачає, у зв`язку з чим вимоги позивача не є законними та обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed