Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про повернення безпідставно стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аланд» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 8251 грн. 22 коп., а з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни у розмірі 916 грн. 80 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні кошти стягнуті під час примусового виконання у ВП № 62636773 від 23.07.2020 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С. № 4121 від 03.07.2020, який в подальшому судовим рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.04.2021 у справі № 428/1505/21, яке набрало законної сили 17.05.2021, визнаний таким, що не підлягає виконанню. Згідно довідки Головного управління ПФУ в Луганській області від 04.11.2021, виданої [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , на виконання постанови приватного виконавця Клітченко О. А. № 62636773 від 31.07.2020 з його пенсії здійснювалися відрахування на користь приватного виконавця, утримано з позивача в період з вересня 2020 року по квітень 2021 року всього 9168,02 грн. Позивач вважає, що спірні кошти стягнуті без достатньої правової підстави. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.11.2021 вказану позовну заяву передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021 визначено головуючого суддю Печерського районного суду м. Києва Головко Ю. Г. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.12.2021 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, відповідно до вимог закону подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив до суду не подали. За таких обставин, суд розглянув справу в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов наступного висновку. 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. було вчинено виконавчий напис № 4121 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором 009-12519-050214 від 05.02.2014 за період з 14.05.2020 по 25.05.2020 у розмірі 14151, 49 грн. З метою примусового виконання вказаного виконавчого документа приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О. А. 23.07.2020 відкрито виконавче провадження № 62636773. 14.04.2021 рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі №428/1505/21 за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Аланд», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03.07.2020, зареєстрований у реєстрі під № 4121, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. Рішення набрало законної сили 17.05.2021. Однак, у межах виконавчого провадження, з метою примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 03.07.2020 було стягнуто з позивача грошові кошти за період з вересня 2020 року по квітень 2021 року у сумі 9168,02 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Дані обставини підтверджуються довідкою Головного управління ПФУ в Луганській області від 04.11.2021. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 14.04.2021 визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягуються грошові кошти, між позивачем та відповідачем ТОВ «ФК «Аланд» виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі № 6-100цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19. Також, суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак оскільки відпадала правова підстава для отримання таких коштів, а тому грошові кошти у розмірі 8251,22 грн. підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Разом з тим, позов в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О. А. винагороди приватного виконавця в розмірі 916, 80 грн., задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом X Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Враховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку зі стягненням винагороди приватного виконавця в розмірі 916, 80 коп., а тому позов в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О. А. винагороди приватного виконавця в розмірі 916 грн. 80 коп. задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 141 ЦК України, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908, 00 грн.

Outcome: partial