Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Позивач в особі представника - адвоката Сотської С.О. звернулася до суду з позовом до ТОВ "Агрофірма Корнацьких" про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки, обґрунтувавши вимоги тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 5.1509 га, кадастровий номер: 4823980400:025:000:0039, що розташована на території Багачівської сільської ради Первомайського(Кривоозерського) району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у оренді ТОВ "Агрофірма Корнацьких", на підставі договору оренди землі №222/К від 01 січня 2005 року. Посилаючись на те, що відповідач порушує строки сплати орендної плати, визначені умовами договору, в результаті чого вона не отримує того, на що розраховувала при укладенні договору, просить розірвати договір та зобов`язати повернути належну їй земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, у відзиві заперечував проти задоволення позову, пославшись на те, що ТОВ "Агрофірма Корнацьких" нарахувала та сплатила відповідні суми [PERSON] , що перевищують щорічний розмір орендної плати. За таких обставин просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність, справу просив розглянути без його участі. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно положень п.1 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Положеннями ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до положень ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору є також орендна плата. За положеннями ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно положень ст.22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата справляється у грошовій, натуральній та відробітковій ( надання послуг орендодавцю) формах. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Відповідно до положень ст.24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно положень ст.ст.13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Положеннями ст.32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 Земельного Кодексу України, серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Частиною першою ст.43 Закону України "Про оренду землі" передбачено обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі. У правовій позиції, висловленій у справі № 6-1449цс17 від 11 жовтня 2017 року, Верховний Суд України зазначив, що системний аналіз зазначених положень законодавства з врахуванням врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 Земельного Кодексу України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати орендну плату за користування орендарем земельною ділянкою. Відтак, систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Разове порушення умов договору оренди не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Розглядаючи можливість дострокового розірвання договору оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору. Відповідно до положень ст.626 ЦК, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки. За положеннями ст.ст.629, 526, 530 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом, установленим ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Неналежне виконання умов договорів, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати з урахування її індексації також є порушенням умов договорів оренди, яке дає право орендодавцям вимагати розірвання таких договорів, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість(Постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року, справа №318/433/18). Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5.1509, кадастровий номер:4823980400:02:000:0039, що розташована на території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено даними Державного акту на право приватної власності на землю серія І-МК №041345, виданого Багачівською сільською радою Миколаївської області 20 вересня 2001 року(а.с.13). Державна реєстрація права власності позивача на вищевказану земельну ділянку, проведена 06 серпня 2020 року, що підтверджується даними відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 37742089 від 06 серпня 2020 року(а.с.12). 01 січня 2005 року між [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності діяв [PERSON] , та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" укладено договір оренди землі №222/К, загальною площею 5.1507 га, розташованої на території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на строк 50 років, договір зареєстрований у Кривоозерському реєстраційному відділі МРФ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 серпня 2006 року за №040601700217(а.с.4-7). Пунктом 9 Договору, зокрема, визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щомісячний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 975 грн. 15 коп. Згідно з пунктами 11 та 12 Договору орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідної продукції та (або послуг). Згідно з п.38 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Додатком № 1 до договору від 01 січня 2005 року встановлено, зокрема, що щорічно грошова форма орендної плати: складає 975.15 грн., термін виплати до 26 грудня року, за яким здійснюється розрахунок по орендній платі. Таким чином, для вирішення спору у наданій справі необхідно встановити наявність або відсутність систематичного (неодноразового) порушення зобов`язань орендаря щодо виплати орендної плати та істотність цього порушення в аспекті такого обмеження права орендодавця на одержання благ, визначених договором, яке призводить до втрати інтересу з його сторони на підтримання договірних правовідносин. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів, ТОВ "Агрофірма Корнацьких" нараховано орендну плату [PERSON] за 2017 рік у розмірі 4766.82 грн., з якої виплачено - 0 грн.; за 2018 рік нараховано - 4766.82 грн., виплачено - 0 грн.; за 2019 рік нараховано - 4766.82 грн., виплачено - 0 грн., за 2020 рік нараховано - 5358.33 грн., виплачено - 19067.28 грн.(а.с.14); за 2021 рік нараховано - 0.00 грн., виплачено - 5358.34 грн.(а.с.16). Позивач в позовній заяві вказувала, що орендна плата за 2016-2019 роки була виплачена тільки 10 березня 2020 року, що підтверджується даними видаткового паєвого ордера від 10 березня 2020 року, завіреного відповідачем(а.с.18). За 2020 рік орендна плата також була виплачена тільки в березні 2021 року, за 2021 рік - на початку 2022 року тільки після неодноразових звернень позивача до відповідача. Доказів сплати орендної плати за 2017-2019 роки відповідач суду не надав. Орендар не погоджував з орендодавцем перенесення терміну виплати орендної плати. Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження факту спроби сплатити орендну плату та факту ухилення позивача від отримання такої плати. Сплата орендної плати є обов`язком відповідача відповідно до умов договору. Доводи ТОВ "Агрофірма Корнацьких" щодо сплати орендної плати в більшому розмірі, ніж передбачено договором у 2017-2021 роках, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не підтверджується належними і допустимими доказами. За такого, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів того, що ТОВ "Агрофірма Корнацьких" здійснювало дії щодо належного виконання договору оренди землі щодо сплати орендної плати, що є його процесуальним обов`язком, згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, але позивач відмовилась приймати належне його виконання. Судом встановлено систематичне порушення ТОВ "Агрофірма Корнацьких" несплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє сторону договору можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Таким чином, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для розірвання договору оренди землі №222/К від 01 січня 2005 року та повернення земельної ділянки власнику. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved