Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Акціонерне товариство "Ідея Банк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначило наступне. 16.02.2011 року між Банком (надалі - Позивач), та гр. [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено кредитний договір №910.75504. Згідно Кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 212577 грн., зі сплатою 19% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Станом на дату подання цієї заяви відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 25.06.2014 року. Отже, сума боргу відповідача за Кредитним договором, що заявлена до стягнення у даній справі, станом на 22.04.2021 року становить 390531,14 грн. Пеня за несвоєчасне погашення платежів та інші штрафні санкції за кредитним договором, що заявлені до стягнення у даній справі, нараховані відповідачу по 29.02.2020 включно, адже починаючи з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУГО-І9) їх нарахування припинено на виконання вимог пункту 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування». Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 22.04.2021 року. У зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, на адресу відповідача Банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 05 грудня 2016 року. Згідно даної вимоги AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором. Також Відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги AT «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із Відповідача заборгованості за Кредитним договором на власний вибір Банку. Проте, відповідач у встановлений строк зобов`язання за Кредитним договором не виконав, з огляду на що 27.01.2017 за заявою AT «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. було вчинено виконавчий напис за №21 про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього. Однак, в подальшому вищевказаний виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку за позовом відповідача з формальних підстав визнано таким, що не підлягає виконанню, про що свідчить рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22.12.2020 у справі №225/5035/20. Разом з тим, вказане жодним чином не спростовує заборгованості відповідача за Кредитним договором чи право вимоги AT «Ідея Банк» за ним. Відтак, зважаючи на те, що заборгованість відповідача за Кредитним договором залишається не погашеною, позивач не позбавлений можливості звернутися за захистом власних порушених прав до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. При цьому, позивач звертає увагу суду, що Акціонерне товариство «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) утворилось внаслідок зміни найменування та типу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк». В свою чергу, ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», до того - ВАТ «Плюс Банк». В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк». На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 390531,14 грн., а також понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 6008,00 грн. Провадження у справі відкрито 19.08.2021. 08.10.2021 справу прийнято до свого провадження суддею Челюбєєвим Є.В. 11.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в запереченнях на відзив просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву з проханням розглянути справу без їх участі з врахуванням заперечень викладених у відзиві на позов. Відповідачем та її представником будо надано до суду відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача просила у задоволенні позовної заяви відмовити за спливом строку позовної давності. В обґрунтування\~своєї позиції\~відповідачем у\~відзиві посилається\~на те,\~що у позовній заяві зазначено що останній платіж здійснено 25.06.2014 року. Відтак на адресу [PERSON] позивачем було направлено вимогу від 05.12.2016 року, в якій останній вимагав достроково повернути кредит протягом 30 календарних днів. Відповідно з 04.01.2017 року по день подання позовної заяви минуло - 4 роки 7 місяців та 22 дні, а з 16.07.2014 року по день подання позовної заяви минуло - 7 років та 10 днів. Позивач АТ «Ідея Банк» в позовній заяві та в додатках до неї не просить суд про поновлення пропущеного строку позовної давності. В матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про визнання пропуску строку позовної давності з поважних причин. Зважаючи на те, що умовами договору встановлено правило про погашення відповідачем кредиту частинами до 16 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. Отже, виходячи з того, що останній платіж мав місце в червні 2014 року, то саме з 16 липня 2014 року має починатися відлік часу для звернення до суду із позовом, щодо захисту свого порушеного права. Щодо посилання представника позивача на переривання строків позовної давності на час позасудового вирішення справи, представник відповідача зазначає наступне. Про звернення стягнення за кредитним договором не вказане у статті 264 ЦК України в якості окремої підстави переривання перебігу позовної давності, а також не може вважатися діями, що свідчать про визнання боржником свого боргу, чи прирівнюватись до пред`явлення позову. Звернення стягнення є реалізацією кредитодавця (стягувача) свого права, передбаченого кредитним договором, та підставою припинення цього права. Повернення стягувачу виконавчого напису (виконавчого документу) також не може переривати перебіг позовної давності за позовними вимогами про звернення стягнення з аналогічних причин. Зважаючи на викладену Верховним Судом правову позицію у постанові від 09.12.2019 (№ 357/5125/16-ц), сторона відповідача вважає, що строк позовної давності звернення позивача до суду із даним позовом не переривався. Відтак, приймаючи до уваги, що банк звернувся до суду з позовом 26.07.2021, тобто після спливу строк позовної давності, а будь-яке клопотання про поновлення строку звернення до суду за обставин на які послався представник позивача у своїй позовній заяві суду не надано, з урахуванням клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, у задоволенні позовної заяви сторона відповідача просила відмовити. Представником позивача було надано відповідь на відзив, згідно з якою сторона позивача вважає відзив необґрунтованим, оскільки представник відповідача намагається спростувати доводи позовної заяви тільки з тої підстави, що нібито АТ «Ідея Банк» було пропущено строки позовної давності, зважаючи на те, що останній по Кредитному договору [PERSON] здійснила 25.06.2014. Представник позивача з цим не погоджується, оскільки відповідно до п. 8 параграфу 10 Кредитного договору строк позовної давності для стягнення боргу за договором встановлюється тривалістю в 5 років. Останній платіж за Кредитним договором [PERSON] , що визнає і сам представник відповідача, здійснила 25.06.2014. Враховуючи зазначене, 27.01.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис нотаріуса №21 за яким стягнуто з відповідача заборгованість за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави. Вищевказаний виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню лише 22.12.2020 згідно з Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області у справі №225/5035/20, яке набрало законної сили 21.01.2021. Отже, лише починаючи з 21.01.2021 розпочала обчислюватись позовна давність щодо стягнення заборгованості з відповідача за Кредитним договором, оскільки до моменту набрання законної сили вказаного рішення Дзержинського міського суду Донецької області права та інтереси АТ «Ідея Банк» захищені вище вказаним виконавчим написом нотаріуса. Відтак, переривання перебігу позовної давності відбувалося вперше 25.06.2014, коли відповідачем було здійснено останній платіж на погашення заборгованості за Кредитним договором, а вдруге 27.01.2017 коли приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, та захищено права позивача, але такий потім визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, з 27.01.2017 по 21.01.2021 (період з дня вчинення виконавчого напису нотаріусом щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави та до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню) перебіг позовної давності щодо стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором не обчислювався, оскільки право Позивача було захищене чинним на той період виконавчим написом нотаріуса. Отже, АТ «Ідея Банк» при зверненні до суду з даним позовом не пропущено позовної давності щодо всіх платежів, прострочених відповідачем за Кредитним договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до частини першої\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 16.02.2011 року між [PERSON] та ПАТ «Плюс Банк» було укладено кредитний договір №910.75504, згідно якого банк надав позичальнику кредит для фінансування купівлі транспортного засобу в сумі 212557,00 грн., на строк 84 місяці, на фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки SUZUKI модель GRAND VITARA, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] у сумі 204400,00 грн. та фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 9177,00 грн., зі сплатою процентів річних у розмірі 12,9 %, що разом з Маржою банку разом складає 19,00 %. Згідно договору застави транспортного засобу №910.75504, посвідченого 16.03.2011 року Басай О.В., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1763,транспортний засіб SUZUKI модель GRAND VITARA, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] реєстраційний державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] переданий в заставу ПАТ «Плюс Банк». Згідно параграфу 4 кредитного договору позичальник зобов`язаний протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів на рахунок № [NUMBER] в терміни та в сумах, визначених у графіку щомісячних платежів, що є додатком №1 до договору. Банком від імені платника [PERSON] перераховані кредитні кошти в сумі 204400грн. на поточний рахунок ТОВ «Алмор» як оплата за автомобіль,а також перераховані кошти в сумі 8177,00 грн. страховий платіж за договором страхування №ПБ001 від 01.12.2008. Із статуту АТ «Ідея Банк» слідує, що АТ «Ідея Банк» утворилося внаслідок зміни найменування та типу ПАТ «Ідея Банк», відповідно до рішення Загальних Зборів Акціонерів Банку. Банк є правонаступником прав і обов`язків ПАТ «Плюс Банк», яке було створене шляхом перетворення ВАТ «Плюс Банк» згідно з рішенням Загальних Зборів Акціонерів Банку. У відповідності до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною другою\~статті 1049 ЦК України\~якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що також підтверджується копією меморіального ордеру та випискою з рахунку відповідача, при цьому відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначені в Додатку №1 до кредитного договору строки. За розрахунком позивача станом на 22.04.2021 відповідач має заборгованість в сумі 390531,14 грн., яка складається з наступного: прострочений борг 151785,19 грн.; прострочені проценти 236610,48 грн.; строкові проценти 9,7 грн.; інші штрафні санкції 2125,77 грн. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Таким чином,\~звертаючись 05.12.2016 з письмовою вимогою до відповідача про повернення кредиту, банк використав право\~вимагати дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. З розрахунку заборгованості, складеного позивачем та доданого до позовної заяви, вбачається, що на час звернення до суду сума основної заборгованості по кредиту складала 151785,19 грн.; прострочені проценти 236610,48 грн.; строкові проценти 9,7 грн. Разом з тим, після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження\~№ 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження №\~14-318цс18). З наведеного вбачається, що позивач неправомірно збільшив розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом після пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України . З огляд на вказане, відсотки нараховані після зміни строку кредитування (звернення з письмовою вимогою про повернення кредиту до відповідача 05.12.2016 +30 днів) з 05.01.2017 по 23.09.2020 не підлягають стягненню. При цьому, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідачем було заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача. Так, початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сторонами за укладеним договором від 16.02.2011 №910.75504 погоджено тривалість позовної давності у 5 років. (параграф 10 п.8). Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Згідно параграфу 4 кредитного договору позичальник зобов`язаний протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів на рахунок № [NUMBER] в терміни та в сумах, визначених у графіку щомісячних платежів, що є додатком №1 до договору, дата платежу 16 число кожного місяця. Таким чином, оскільки останній платіж був здійснений 26.05.2014, строк наступного платежу з 16 червня 2014, розрахунок починається з місяця, в якому не сплачений щомісячний платіж, при цьому банк звернувся до суду з позовом 26.07.2021, тому з [PERSON] не підлягають стягненню прострочені чергові платежі за зобов`язаннями, які виникли за період з 17.06.2014 по 26.07.2016, в тому числі й штраф за неподання довідки про доходи у сумі 2125,77 грн., який був нарахований 19.11.2013, у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Враховуючи розрахунок, доданий позивачем до позовної заяви, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 77245,77 грн. за період з 26.07.2016 по 16.02.2018, та за відсотками 17493,12 грн., які виникли за період з 26.07.2016 по 05.01.2017. Щодо доводів\~позивача про\~те,\~що починаючи з 21.01.2021 розпочала обчислюватись позовна давність щодо стягнення заборгованості з відповідача за Кредитним договором, оскільки до моменту набрання законної сили рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 21.01.2021 права та інтереси АТ «Ідея Банк» були захищені виконавчим написом нотаріуса, суд зазначає наступне. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року по справі № 357/5125/16-ц (провадження № 61-15142сво18), зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. З урахуванням наведеного, перебіг позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки починається від дня, коли у кредитора (іпотекодержателя) виникло право на відповідний позов, незалежно від того, чи звертався він після цього до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Як встановлено\~судом, 27.01.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21, про звернення стягнення на транспортний засіб марки SUZUKI модель GRAND VITARA, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] реєстраційний державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] , виданого 11.02.2011 року ВРЕР №1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, який на підставі договору застави транспортного засобу № 910.75504, посвідченого 16.03.2011 року Басай О.В., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1763, переданий в заставу ПАТ «Ідея Банк», яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ «Плюс Банк» та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля марки SUZUKI модель GRAND VITARA, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] реєстраційний державний номер [NUMBER] , задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» за період з 16.06.2016 року по 05.12.2016 року включно у розмірі:66422,51 грн. - основного боргу;85362,68 грн. - прострочений борг;94877,67 грн. - прострочені проценти;1910,01 грн. - строкові проценти;4801,78 грн. дебіторська заборгованість;2125,77 грн. інші штрафні санкції;1600,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 257100,42 грн. В свою чергу, як зазначалося вище, договір застави транспортного засобу укладався між сторонами саме в забезпечення виконання умов кредитного договору № 910.75504 від 16.02.2011. Вжитий банком засіб позасудового захисту свого порушеного права, а саме звернення стягнення на предмет застави за виконавчим написом нотаріуса, до визначених статями 263, 264 ЦК України підстав зупинення чи/або переривання позовної давності не належить. Тому суд не бере до уваги висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року у справі № 161/19329/13-ц (провадження № 61-39634св18), відповідно до якого перебіг позовної давності почався саме з моменту, коли виконавчий напис, яким банк задовольнив свої кредиторські вимоги, повернутий без виконання, оскільки містить різні конкретні обставини справи у порівнянні зі справою, яка переглядається. Так, у наведеній постанові встановлено, що банк про неможливість реалізації свого права (тобто порушення права) на звернення стягнення на предмет іпотеки дізнався з моменту, коли державний виконавець повернув виконавчий документ про звернення стягнення на предмет іпотеки. До часу повернення виконавчого напису нотаріуса право банку щодо задоволення своїх майнових вимог за рахунок переданого в іпотеку майна порушено не було, а було захищено чинним у вказаний період виконавчим написом нотаріуса. У свою чергу у справі, яка переглядається, банк у позасудовому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса, разом із тим, не реалізував свого права на стягнення всієї заборгованості за кредитним договором у судовому порядку в межах строку позовної давності. Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Отже, вжитий позивачем засіб позасудового захисту свого порушеного права, а саме звернення стягнення на предмет застави за виконавчим написом нотаріуса, до визначених статтями 263, 264 ЦК України підстав зупинення чи/або переривання позовної давності не належить. З огляду на вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial