Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказувала, що з 23 листопада 2007 року вона перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Разом з тим [PERSON] , маючи задовільний стан здоров`я, будучи фізичною особою-підприємцем, отримує регулярний та мінливий дохід, аліменти на користь інших осіб не сплачує, на утриманні інших осіб не має, проте постійної та достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому позивачка просила суд щомісячно стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду (28 липня 2022 року) і до повноліття доньки. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причина її неявки суду не відома. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вирішення питання щодо задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі залишив на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та представника позивачки, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої (а.с. 2, 3, 4). В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем постійної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України). За встановлених обставин, виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо позову, способу стягнення, розміру аліментів, судом не встановлено передбачених законом обставин, що б вказували на неможливість виконання [PERSON] свого обов`язку щодо утримання доньки [PERSON] та сплати аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн., а тому вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Однак одночасна вимога [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є зайво заявленою та суперечить основній вимозі, при цьому судом визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 СК України (щодо мінімального розміру аліментів), а тому не може бути прийнята судом до уваги. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь державного бюджету 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved