Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Черкаської об`єднаної територіальної громади в особі Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області про визнання права на завершення процедури приватизації та отримання у власність земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.12.2007 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Юр`ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області. За життя [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ДН №0181214 від 15.08.1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну ділянку частку(пай) 17.08.1996 року №160, належало право власності на земельну частку (пай) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Промінь» Слов`янського району Донецької області. Відповідно до розпорядження голови Слов`янської районної державної адміністрації Донецької області №464 від 20.09.2006 року взамін Сертифікату направо на земельну частку(пай) серії ДН №0181214 від 15.08.1996 року на ім`я [PERSON] був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,58 га, кадастровий номер 142480300:05:000:0036, розташовану на території Олександрівської сільської ради Слов`янського району Донецької області (нині Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області) серії ДН №169958, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за №010816700061 від 07.08.2008 р. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру вказана земельна ділянка зареєстрована в ДЗК 07.08.2008 р., після смерті [PERSON] , тому за життя Державний акт про право власності на земельну ділянку не отримала. Оскільки, приватизація вказаної земельної ділянки не завершена, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Крім позивача [PERSON] інших спадкоємців, що прийняли спадщину та спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Позивач посилається на те, що він прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . В зв`язку з не завершенням процедури приватизації земельної ділянки матір`ю позивача та відмовою нотаріуса вчиняти - нотаріальні дії в іншому порядку крім судового, це питання вирішити неможливо, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на завершення процедури приватизації земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0181214, виданого головою Слов`янської районної державної адміністрації Донецької області 15.08.1996р. на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 17.08.1996 р. за №160, а саме: право отримувати у власність та здійснювати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,58га, кадастровий номер 142480300:05:000:0036, розташовану на території Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області. Всудове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі. Наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача - Черкаська об`єднана\~територіальна громада\~в особі\~Черкаської селищної\~ради Краматорського\~району Донецької\~області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав суду заяву у якій просить судове засідання провести без участі представника відповідача, ухвалити рішення відповідно діючого законодавства України. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла\~ [PERSON] , [INFO] ,\~що стверджується\~свідоцтвом про\~смерть серії\~ [NUMBER] \~від 25.12.2007\~року виданого\~Відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Юр`ївського\~районного управління\~юстиції Дніпропетровської\~області З наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач є сином померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ДН №0181214 від 15.08.1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну ділянку частку(пай) 17.08.1996 року №160, [PERSON] належало право власності на земельну частку (пай) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Промінь» Слов`янського району Донецької області Як вбачається з Листа Міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янськ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №0-5-0.2021/116-17 від 28.12.2017 р., державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН №169958 на ім`я [PERSON] , який зареєстрований за №010816700061 від 07.08.2008 р., виготовлений на заміну сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0181214 ареєстрованого17.08.1996 р. за №160. Державний акт на право власності на земельну ділянку не було видано [PERSON] через незатребуваність. Земельна ділянка за державним актом на право власності на земельну ділянку ДН №169958 має кадастровий номер 142480300:05:000:0036. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1408963172021 від 28.04.2021 року, земельна ділянка кадастровий номер 142480300:05:000:0036; розташована: Донецька область, Слов`янський район, Черкаська селищна рада(колишня Олександрівська сільська рада); цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; форма власності : приватна; площа : 3,5800 га. Постановою приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`євої О.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 квітня 2018 року, відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який перебуває у колективній власності колишнього КСП «Промінь» с. Красноармійське, Слов`янського району, Донецької області, в зв`язку з тим, що на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0181214, виданого 15.08.1996 року на підставі розпорядження голови Слов`янської районної держадміністрації№395 від 21 червня 1996 року і зареєстрованого 17 серпня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №160, виготовлено на заміну сертифікату Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН №169958 на ім`я [PERSON] , який зареєстрований за №010816700061 від 07.08.2008 року. В судовому засіданні було досліджено матеріали спрадкової справи №20/2017 заведеної після смерті [PERSON] . З якої вбачається, що за життя [PERSON] розпочала приватизацію земельної ділянки (кадастровий номер: 142480300:05:000:0036), а позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця - [PERSON] . У відповідності до положень статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Водночас відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За життя [PERSON] не була власником земельної ділянки з кадастровим номером 142480300:05:000:0036, про це свідчить і відсутність відносно земельної ділянки відомостей про реєстрацію права власності, інших речових прав за будь-якими особами. Відтак, за змістом ст. 1218 ЦК України право власності на згадану земельну ділянку ще не належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Як роз`яснено у п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «…Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку… Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно…» «…Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку» (п.3.5. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Згідно зі статтею 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. Відтак, до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Оскільки за життя [PERSON] розпочала приватизацію земельної ділянки (кадастровий номер: 142480300:05:000:0036), а позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця - [PERSON] , то вважається, що позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали покійній на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за законом, оскільки він прийняв спадщину після смерті своєї матері, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved