Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього коштів у розмірі 57 094,92 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 01 червня 2018 року о 08:00 год. в м.Дніпро по проспекту Дмитра Яворницького на перехресті з вул.Січових Стрільців сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Daewoo Lanos державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] був пошкоджений, його власнику завдано матеріальних збитків. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій пошкодженого автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду та, в подальшому, представник потерпілого звернувся з заявою про отримання відшкодування шкоди. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 57 094,92 грн. Тому просить стягнути з відповідача зазначену суму. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2021 року дану справу передано на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2021 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні, яке відбулося 20.10.2021 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання можливості скористатися правовою допомогою, за клопотанням відповідача розгляд справи було відкладено. В подальшому, відповідач у судове засідання, призначене на 06.12.2021 не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному. У судове засідання, призначене на 27.01.2022 відповідач не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у службовому відрядженні. У судове засідання, призначене на 10.03.2022 відповідач не з`явився, причини неявки не повідомив. У судове засідання, призначене на 08 червня 2022 року відповідач не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному. У судове засідання, призначене на 08 серпня 2022 відповідач в черговий раз не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у службовому відрядженні. Враховуючи, що правом на подання відзиву відповідач не скористався, справа перебуває у провадженні суду більше одного року, у даній справі п`ять судових засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, суд вважає що у судове засідання відповідач не з`явився без поважних причин. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 01.06.2018 року о 08:00 годині в м. Дніпро по пр. Д.Яворницького водій [PERSON] керуючи автомобілем БМВ н/з [NUMBER] проїхав перехрестя з вул. С.Стрільців на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Део Ланос д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який слідував на зелений сигнал, внаслідок цього зіткнення, сталося зіткнення між автомобілем Део Ланос н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . У результаті ДТП транспортні засоби отримала механічні пошкодження та пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Відповідно до постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року у справі №203/2071/18, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с.17). У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП не застрахована, до Моторного (транспортного) страхового бюро із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи (а.с.9). Згідно Звіту про оцінку №01/09/18 від 04 вересня 2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Daewoo Lanos державний номерний знак [NUMBER] склала 57 094,92 грн. (а.с.18-20). На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.26), МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 57 094,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням №993660 від 03 жовтня 2018 року (а.с.27). Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (надалі - Закон України № 1961-IV) вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без полісу\~ обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією на страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне\~ визнання договорів такого страхування. На виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній\~ правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо)\~ володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка и завдала.. Оскільки позивач відшкодував потерпілій стороні матеріальну шкоду, яка завдана з вини [PERSON] , до нього перейшло право вимоги до відповідача.\~ Враховуючи, що матеріальні збитки відповідач у добровільному порядку не відшкодовує, будь-які підтвердження протилежного в матеріалах справи відсутні, позовні вимоги Моторного транспортного страхового бюро обґрунтовані та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До завершення розгляду справи представником позивача не зроблено заяву про те, що докази витрат на правову допомогу будуть подані після ухвалення судового рішення. Так, на підтвердження судових витрат на правничу допомогу представник позивача МТСБУ - адвокат Хомяк О.П. надав до суду лише Договір про надання послуг в сфері права\~ від 28.05.2019 разом з додатковою угодою №2 до Договору, у яких не вказано про розмір винагороди, яку МТСБУ мав або має сплатити, та будь-яких інших доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач. Крім того, не надано акт виконаних робіт, не зазначено які види правничої допомоги надав адвокат, не надано розрахунок витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 11 418,98 грн. необґрунтовані та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved