Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

У квітні 2022 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] , де третя особа Акціонерне товариство «Дніпрогаз», про усунення перешкод у праві на отримання газопостачання шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначено, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , зареєстровані та мешкають в ній. Крім того, вони є членами ОСББ "Янтарна 42». 14 грудня 2016 року через наявність заборгованості по оплаті за газ, їх квартира була офіційно відключена від газопостачання АТ «Дніпрогаз». 22.09.2021 між [PERSON] та АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» було укладено договір №32А491-6584-21, згідно з яким підприємство зобов`язалося виконати роботи по відновленню газопостачання (розподілу природного газу) в квартирі позивачів. Спеціалісти АТ «Дніпрогаз» прибули до квартири позивачів 28.09.2021, проте не змогли потрапити у квартиру відповідача для проведення відповідних робіт по поновленню газопостачання. При цьому позивачі здійснювали переписку з АТ «Дніпрогаз» та іншими службами по відновленню газопостачання в їх квартирі, а також направляли листа [PERSON] щодо доступу працівників АТ «Дніпрогаз» до його квартири для виконання необхідних робіт з поновлення газопостачання у квартирі позивачів. В подальшому, 04.01.2022, [PERSON] звернувся до голови ОСББ з проханням повідомити мешканців квартири [ADDRESS] щодо проведення 10.01.2022 в першій половині дня робіт по відновленню газопостачання в квартирі позивачів, проте [PERSON] проігнорував таке повідомлення. За таких обставин, позивачі звернулися до суду та просили усунути їм перешкоди зі сторони відповідача [PERSON] у надані доступу спеціалістам АТ «Дніпрогаз» для можливості заходження в його квартиру [ADDRESS] для відновлення газопостачання в квартиру позивачів та зобов`язати відповідача надати доступ працівникам АТ «Дніпрогаз» в його квартиру для можливості проведення ними технічних робіт для підключення газопостачання до належної позивачам квартири. Відповідач [PERSON] не погодився із поданим позовом та надав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачам у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема зазначив, що відповідно до статті 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку. Положеннями статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. Дані висновки, зокрема, викладені у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №757/41727/19-ц. Таким чином, позовні вимоги позивачів не відповідають українському та міжнародному законодавству. Також, позивачами обрано невірний спосіб захисту, що підтверджується позицією Донецького апеляційного суду у аналогічній справі, яка була висловлена у постанові Донецького апеляційного суду від 21.11.2018 у справі №263/2359/18. Крім того, у відповіді АТ «Дніпрогаз» від 03.02.2022 у позивачів є можливість самостійно, без участі та без доступу до квартири відповідача вирішити проблему газопостачання. Таким чином, позивачами не доведено, що надання доступу до квартири відповідача співробітникам AT «Дніпрогаз» є єдиними можливим способом відновити газопостачання у їх квартирі. У позивачів існує альтернативний спосіб вирішення свого питання без втручання у особисте життя, права та свободи відповідача. Що стосується тверджень позивачів щодо тривалих неприязних стосунків між нами, то такі стосунки склались внаслідок численних затоплень квартири відповідача позивачами за останні двадцять років, а також не виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.10.2010 у справі №2-2612-2010. З огляду на зазначене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 20 травня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Томський О.Ф. позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, надавши письмову заяву щодо підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов та просили у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] є відповідач по справі [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, окрім іншого, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг (п. п. 1, 3 ч. 1ст. 6\~Закону ). У частині другій статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5)\~припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Згідно пункту 4 частини першої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків\~припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Відповідно до п. 1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно зі ч. 1 та ч. 2\~ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу"\~постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Відповідно до п. 1\~ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу"\~державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими\~Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496\~та зареєстрованими в Міністерстві Юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 (з послідуючими змінами та доповненнями). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, за п. 6.2 якого постачальник зобов`язується забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Наданими доказами, а саме листами АТ «Дніпрогаз» підтверджується необхідність потрапити у квартиру відповідача для відновлення газопостачання в квартирі позивачів, що заперечує відповідач по справі. Суд не може погодитися з твердженнями сторони відповідача про відсутність права доступу до його квартири, оскільки захищаючи свої права, споживач комунальних послуг не може обмежувати права інших споживачів на отримання комунальних послуг. Посилання сторони відповідача на невиконання позивачами рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від29.10.2010 по справі №2-2612-2010 суд також не може взяти до уваги, оскільки зазначене рішення не стосується спору, який виник між сторонами і розглядається в даній справі. Водночас, відповідач не позбавлений права вирішувати питання виконання зазначеного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська у спосіб та у порядку встановленому чинним законодавством України для виконання рішення суду. Також суд не може взяти до уваги твердження сторони відповідача про відмову у задоволенні позову на підставі того, що існує інший порядок підключення позивачів до газопостачання, роз`яснений Акціонерним товариством «Дніпрогаз» [PERSON] у листі від 03.02.2022, оскільки позивачі вільно обрають спосіб свого захисту у суді, передбачений ст.16 ЦК України. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме слід зобов`язати відповідача [PERSON] надати доступ представникам Акціонерного товариства «Дніпрогаз» до квартири [ADDRESS] , а саме до приміщення в зазначеній квартирі, де знаходиться газове обладнання, за своєчасного письмового повідомлення власника квартири [ADDRESS] - [PERSON] про день та час такого доступу представниками Акціонерного товариства «Дніпрогаз». Розглядаючи справу і ухвалюючи рішення по суті спору, суд вважає, що саме таким способом будуть захищені права позивачів, при цьому не порушуватися права відповідача на приватну власність.

Outcome: partial