Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

в липні 2019 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ "ФК "Гровінг Центр", [PERSON] , Державного реєстратора Приватного нотаріуса КМНО Гембарської С.І., [PERSON] , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Ковальчука С.П., [PERSON] , [PERSON] , Державного реєстратора Приватного нотаріуса КМНО Єгорової М.Є., згідно з яким просила: - визнати протиправною дію [PERSON] та Державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Гембарської С.І. про протиправне позбавлення права власності [PERSON] , інн [NUMBER] та скасувати номер запису про право власності: 20609091 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35336181 від 24.05.2017 року, про реєстрацію права власності за [PERSON] , інн [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1258673480000); - скасувати рішення Державного реєстратора Приватного нотаріуса КМНО Ковальчук С.П., номер запису про право власності: 20810667 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35577893 від 08.06.2017 року, про реєстрацію права власності за [PERSON] , інн [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1258673480000); - скасувати рішення Державного реєстратора Приватного нотаріуса КМНО Гембарської С.І., номер запису про право власності: 29062637 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44200684 від 22.11.2018 року, про реєстрацію права власності за [PERSON] , інн [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1258673480000); - скасувати рішення Державного реєстратора Приватного нотаріуса КМНО Єгорової М.Є., номер запису про право власності: 30209328 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45436763 від 08.02.2019 року, про реєстрацію права власності за [PERSON] , інн: [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1258673480000). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.01.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Договір іпотеки до Кредитного договору № 223382132 від 17.01.2008 року, для забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором № 223382132 від 17.01.2008 року. Відповідно до п.п. 1.3 цього договору предметом іпотеки є майнові права іпотекодавця на квартиру, яка буде збудована у майбутньому згідно договору № 2233-9/265Р-2-15 про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 14.12.2007 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ "Івенстиційно-будівельна компанія "Столиця" та Договору №вБ1663-07//К-007-05, 2233-9/265Р-2-15 купівлі-продажу облігацій ТОВ "Каштанове місто" від 14.12.2007 року. При цьому, згідно п. 1.6 Договору іпотеки сторони домовилися, що після закінчення будівництва збудована квартира, що стане власністю іпотекодавця, продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору, при цьому іпотечний договір є чинним і потребує внесення змін та доповнень до нього після введення об`єкту в експлуатацію та уточнення поштової адреси збудованої квартири та її технічних характеристик (на підставі правовстановлюючих документів). Проте, таких змін та доповнень до Договору іпотеки від 17.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Щелковим Д.М., не було зроблено. Разом з тим, 22.05.2017 року державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35336181 від 24.05.2017; підставою для виникнення права власності: Договір іпотеки, серія та номер: 42, виданий 17.01.2008 року, видавник приватний нотаріус КМНО Щелков Д.М.; Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки: серія та номер 159, виданий 28.03.2017 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І.; форма власності: приватна; власник: [PERSON] . У свою чергу, позивач вважає такі дії незаконними, оскільки [PERSON] та державний реєстратор приватний нотаріус Гембарська С.І. порушили умови Договору іпотеки та ЗУ "Про іпотеку", Порядку № 127 від 25.12.2015 року, а саме - не погодили ціну, за яку предмет іпотеки переходить у власність до Іпотекодержателя, не повідомили позивача про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, не погоджували розмір заборгованості та не надали позивачу пріоритетне право самостійно викупити предмет іпотеки. При цьому, позивач вказуває, що нотаріус не мав жодних підстав для посвідчення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором на користь фізичної особи, оскільки ні фізична, ні юридична особа, якщо вона не є банком або іншою фінансовою установою, не можуть бути іпотекодержателями за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договром. Також, 08.06.2017 року приватним нотаріусом КМНО Ковальчук С.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35577893, згідно з яким проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1258673480000, квартиру загальною площею 50,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] - за [PERSON] . Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2017 року, номер запису про право власності 20810667, підставою для виникнення права власності за [PERSON] є Договір купівлі-продажу, серія та номер 5387, виданий 08.06.2017 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Ковальчук С.П. Проте, на думку позивача, всі процесуальні дії, які вчинялися приватними нотаріусами, вчинялися виключно на підставі Договору іпотеки та Договору відступлення права вимоги, де зазначена адреса забудови: [ADDRESS] , жодних офіційних документів, що інформують приватних нотаріусів чи нових кредиторів про зміну номеру квартири та номеру будинку в них не було. Крім того, позивач зазначає, що, не зважаючи на судовий розгляд в Окружному адміністративному суді м. Києва його позову з приводу скасування рішення про державну реєстрацію, 22.11.2018 року державним реєстратором Приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І. було здійснено протиправну дію - а саме: прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44200684 від 22.11.2018 року, підставою для виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер 809, виданий 22.11.2018 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І.; форма власності: приватна; власник: [PERSON] . Також, 08.02.2019 року приватним нотаріусом КМНО Єгоровою М.Є. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45436763, згідно з яким проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1258673480000, квартиру загальною площею 50,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] - за [PERSON] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири, серія та номер 126, виданий 08.02.2019 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Єгорова М.Є. Однак, позивач вважає, що приватний нотаріус Єгорова М.Є. зобов`язана була відмовити в державній реєстрації права власності з тих підстав, що вона мала перевірити інформацію стосовно вказаного майна, так як за короткий термін вказана квартира була неодноразово перереєстрована. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 321, 392 ЦК України, Закон України "Про іпотеку", позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 29.07.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.07.2019 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.10.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 21.11.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від Державного реєстратора Приватного нотаріуса КМНО Гембарської С.І. Ухвалою суду від 28.09.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили. Вислухавши учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 17.01.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Договір іпотеки до Кредитного договору № 223382132 від 17.01.2008 року, для забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором № 223382132 від 17.01.2008 року. Відповідно до п.п. 1.3 цього договору предметом іпотеки є майнові права іпотекодавця на квартиру, яка буде збудована у майбутньому згідно договору № 2233-9/265Р-2-15 про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 14.12.2007 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ "Івенстиційно-будівельна компанія "Столиця" та Договору №вБ1663-07//К-007-05, 2233-9/265Р-2-15 купівлі-продажу облігацій ТОВ "Каштанове місто" від 14.12.2007 року. Відповідно до п.п. 1.4 цього договору адреса забудови - [ADDRESS] , загальна площа - 49,09 кв.м. Як передбачено п. 7.3 Договору іпотеки, реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом його продажу за власним розсудом (із використанням аукціону, прилюдних торгів, комісійних торгів) або шляхом переходу предмету іпотеки у власність іпотекодержателя за ціною, визначеною на моменту такого переходу за згодою сторін, а у разі недосягнення згоди за рішенням суду. Відповідно до п. 1 Розпорядження № 651 від 25.09.2012 року присвоєно новозбудованому житловому комплексу (будівельна адреса - [ADDRESS] поштову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору № 2233-9/265Р-2-15 від 14.12.2007 року про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 30.05.2014 року сторони дійшли згоди здійснити уточнення площі та номеру об`єкту, а саме - загальна площа квартири стає - 50,5 кв.м., а номер квартири стає 268. Згідно з п. 1 Акту прийому-передачі квартири від 30.05.2014 року [PERSON] приймає для оформлення та реєстрації права власності окрему квартиру [ADDRESS] . Згідно п. 1.6 Договору іпотеки сторони домовилися, що після закінчення будівництва збудована квартира, що стане власністю іпотекодавця, продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору, при цьому іпотечний договір є чинним і потребує внесення змін та доповнень до нього після введення об`єкту в експлуатацію та уточнення поштової адреси збудованої квартири та її технічних характеристик (на підставі правовстановлюючих документів). Разом з тим, 27.03.2017 року між ПАТ "КБ Індустріальний банк" та ТОВ "ФК "Гровінг Стейт" було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно з п.п. 1.1. якого у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення права вимоги від 24.03.2017 року за кредитним договором № 223382132 від 17.01.2008 року, що укладений між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та Позичальником - [PERSON] , первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за Договором Іпотеки, укладений між АТ "Райффайзен Банк Аваль" (як іпотекодержателем) і [PERSON] (як іпотекодавцем), посвідчений 17.01.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. за реєстровим номером 42, який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. Первісний іпотекодержатель набув право вимоги за Договором іпотеки на підставі договору відступлення права вимоги за Договором іпотеки, посвідченим 24.03.2017 року приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І., за реєстровим № 152. 28.03.2017 року між ТОВ "ФК "Гровінг Стейт" та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно з п.1.1 якого у зв`язку з укладенням сторонами договору № 24/03-17 відступлення права вимоги від 24.03.2017 року за кредитним договором № 223382132 від 17.01.2008 року, що укладений між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] , первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за Договором Іпотеки, укладений між АТ "Райффайзен Банк Аваль" (як іпотекодержателем) і [PERSON] (як іпотекодавцем), посвідчений 17.01.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. за реєстровим номером 42, який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. Первісний іпотекодержатель набув право вимоги за Договором іпотеки на підставі договору відступлення права вимоги за Договором іпотеки, посвідченим 27.03.2017 року приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І., за реєстровим № 156. Відповідно до Свідоцтва від 18.05.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І., остання посвідчила, що 28.03.2017 року нею було передано позивачу заяву - вимогу [PERSON] про повернення суми боргу. Заява була передана 28.03.2017 року через представника ТОВ "Нова Пошта" послугою "Доставка особисто в руки", згідно Експрес-накладної № 59000247449008 отримана [PERSON] 30.03.2017 року. Відповідь у встановлений в заяві строк від [PERSON] не надійшла. 22.05.2017 року державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35336181 від 24.05.2017; підставою для виникнення права власності: Договір іпотеки, серія та номер: 42, виданий 17.01.2008 року, видавник приватний нотаріус КМНО Щелков Д.М.; Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки: серія та номер 159, виданий 28.03.2017 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І.; форма власності: приватна; власник: [PERSON] 08.06.2017 року приватним нотаріусом КМНО Ковальчук С.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35577893, згідно з яким проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1258673480000, квартиру загальною площею 50,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] - за [PERSON] . Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2017 року, номер запису про право власності 20810667, підставою для виникнення права власності за [PERSON] є Договір купівлі-продажу, серія та номер 5387, виданий 08.06.2017 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Ковальчук С.П. 22.11.2018 року державним реєстратором Приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44200684 від 22.11.2018 року, підставою для виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер 809, виданий 22.11.2018 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І.; форма власності: приватна; власник: [PERSON] . Також, 08.02.2019 року приватним нотаріусом КМНО Єгоровою М.Є. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45436763, згідно з яким проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1258673480000, квартиру загальною площею 50,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] - за [PERSON] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири, серія та номер 126, виданий 08.02.2019 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Єгорова М.Є. Так, відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Отже у разі існування (дійсності) боргового зобов`язання, у якому відбулося договірне відступлення права вимоги кредитора, визначеними законом способами захисту чи поновлення порушених прав боржника є висунення проти вимоги нового кредитора заперечень, які боржник мав проти первісного кредитора, або пред`явлення проти вимоги нового кредитора зустрічної вимоги до первісного кредитора, при цьому в силу прямої вказівки закону саме первісний кредитор відповідає за недійсність переданої ним вимоги. Водночас, доказів, які б свідчили про відсутність боргових зобов`язань, які виникли у позивача на підставі укладеного ним з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитного договору, сторонами суду надано не було. При цьому, у судовому засіданні позивачем було визнано факт наявності судового рішення про стягнення з нього боргу на підставі вказаного кредитного договору, однак не доведено, що вказане рішення суду було ним виконано. Крім того, позивачем не наведено переконливих обґрунтувань та не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що особа кредитора впливає на зміст на обсяг існуючого боргового зобов`язання, а відтак не доведено, що внесеними до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записами порушуються його права чи інтереси. Натомість, право іпотекодержателя, набуте [PERSON] і зареєстроване на підставі цивільно-правового договору, який недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, а тому, суд враховує презумпцію, встановлену ст. 204 ЦК України, про те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Також, слід зазначити, що положеннями ст. 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. Так, зміст п. 7.3 Договору іпотеки від 17.01.2008 року передбачає, що реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом його продажу за власним розсудом (із використанням аукціону, прилюдних торгів, комісійних торгів) або шляхом переходу предмету іпотеки у власність іпотекодержателя за ціною, визначеною на моменту такого переходу за згодою сторін, а у разі недосягнення згоди за рішенням суду. При цьому, можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації згідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації. Згідно з п.п. 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення своїх вимог, посилався, серед іншого, на те, що в порушення вищенаведених вимог законодавства, [PERSON] не було погоджено з ним ціну, за яку предмет іпотеки переходить у власність до іпотекодержателя, та розміру заборгованості, а також не повідомлено про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, вказані посилання є безпідставними, адже, як вже зазначалося вище, відповідно до Свідоцтва від 18.05.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І., остання посвідчила, що 28.03.2017 року нею було передано позивачу заяву - вимогу [PERSON] про повернення суми боргу. Заява була передана 28.03.2017 року через представника ТОВ "Нова Пошта" послугою "Доставка особисто в руки", згідно Експрес-накладної № 59000247449008 отримана [PERSON] 30.03.2017 року. Відповідь у встановлений в заяві строк від [PERSON] не надійшла. Доказів протилежного стороною позивача надано не було. Що стосується ціни предмету іпотеки, то у відповідності до положень п.п. 1.3, 1.4 Договору іпотеки предмет іпотеки оцінюється сторонами у сумі 624 449,87 грн. Вартість майнових прав, що передаються в іпотеку, відповідає вартості квартири, яка буде збудована за рахунок особистих запозичених коштів іпотекодавця. Крім того, суд відхиляє доводи позивача щодо необхідності погодження розміру заборгованості, адже, виходячи зі змісту Закону України «Про Іпотеку», вчинення таких дій для звернення стягнення на предмет іпотеки законодавством не передбачено. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували протиправність дій нотаріуса при здійснення державної реєстрації права власності за [PERSON] , та, як наслідок, є підставою для скасування такої реєстрації, - матеріали справи не містять. Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач не оскаржував договори купівлі-продажу, які стали підставою для державної реєстрації прав на квартиру за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин суд вважає, що за умови чинності договорів купівлі-продажу квартири, яка була предметом іпотеки, дії державного нотаріуса з реєстрації права власності на неї, а також реєстрація права власності за вищевказаними особами на зазначену квартиру не можуть бути визнані протиправними та скасовані. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду щодо відсутності порушень відповідачами вимог чинного законодавства при відчуженні об`єкту нерухомого майна та його реєстрації. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Судові витрати у відповідності до положень ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволені позову позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed