Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Прядко Д.В. звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] в якому вказав, що 26.02.1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 261. В період зареєстрованого шлюбу 19.11.1996 року придбано у [PERSON] , [PERSON] через Товарну біржу «Універсальна біржа «Хортиця» квартиру загальною площею 42,04 кв. м., житловою площею 26,8 кв, м,, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за 5 752 грн. на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 19 листопада 1996 року № 2819. Покупцем за договором купівлі-продажу виступав позивач [PERSON] , ним сплачено державне мито та біржовий збір. 29.11.2021 року позивач звернувся у Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, рішенням від 03.12.2021 року позивачу було зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію права власності, оскільки документи подані [PERSON] не відповідають вимогам Закону, а саме разом з заявою про державну реєстрацію права власності подано копію договору купівлі-продажу нерухомості №.2819 від 19.11.1996 року. Оригінал договору купівлі-продажу нерухомості № 2819 від 19.11.1996 року, зареєстрований Товарною біржею «Універсальна біржа «Хортиця» було втрачено позивачем. Звернувшись до Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації, позивачу було надано лише копію цього договору. Товарної біржи «Універсальна біржа «Хортиця» на сьогоднішній день вже не існує. Оскільки позивач, повністю виконав умови договору купівлі-продажу квартири, сплатив кошти за придбане майно, разом із сім`єю почав проживати в спірній квартирі, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, то позивач набув право власності на спірну квартиру і правомірно володіє нею. Просить суд визнати дійсним купівлі-продажу нерухомості № 2819 від 19.11.1996 року, зареєстрований Товарною біржею «Універсальна біржа «Хортиця», та визнати право власності на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,04 кв.м., жилою площею 26,8 кв.м, підсобна 14,4 кв.м., корисна 41,2 кв.м. Ухвалою від 18.02.2022 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою від 09.03.2022 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. 20.06.2022 року до суду, від представника позивача, надійшла уточнена позовна заява у якій відповідачами вказані [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 07.07.2022 року, замінено первісних відповідачів [PERSON] , [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не надали, були повідомлені про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення на офіційному веб-порталі суду оголошення про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомили, будь яких заяв не надали. Треті особи: Товарна біржа «Універсальна біржа «Хортиця», [PERSON] , до суду не зявились, заяв не надали. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, просить задовольнити позовні вимоги. Заперечень проти ухвалення заочного рішення, позивач, представник позивача, не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.11.1996 року, на Товарній біржі «Універсальна біржа «Хортиця», між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладений Договір № 2819 купівлі - продажу нерухомості, а саме квартири за адресою [ADDRESS] , яка належала відповідачам на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] виданого 05.06.1996 року Хортицькою рай адміністрацією. Договір був зареєстрований на Товарній біржі «Універсальна біржа «Хортиця» на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, про що 19.11.1996 року зроблений запис у «Журналі реєстрації біржевих угод». Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений. 21.07.1999 року в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] оформлено технічний паспорт на квартиру за адресою [ADDRESS] , у якому вказано інвентарний № 381100, та реєстровий № 219р№35929. З технічної документації вбачається, що позивач є користувачем та власником квартири за адресою [ADDRESS] . Згідно зі\~статтею 224 ЦК України\~(в редакції 1963 року, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України (у редакції 1963 року). Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, в редакції, що діяла на момент укладення вищевказаного спірного договору, угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, станом на день укладення спірної угоди діяла правова колізія щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року N 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Зі змісту договору купівлі-продажу від 19.11.1996 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог\~ст. 227 ЦК України\~підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцями [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] . Отримавши технічну документацію на квартиру в ОП «ЗМБТІ», яку [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу від 19.11.1996 року, держава цим самим визнала його право власності на нерухомість, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави вважати даний договір дійсним. Судом встановлено, що для позивача, підставою звернення до суду з позовом стала та обставина, що на даний час позивачу зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію права власності, так як оригінал договору купівлі-продажу нерухомості № 2819 від 19.11.1996 року, було втрачено позивачем. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що укладений 19.11.1996 року договір\~\~купівлі-продажу, може\~\~бути\~\~визнаний дійсним. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved