Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

У травні 2022року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства « Київ- Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову вказує на те, щоу період з 01 лютого 2022 року по 01 квітня 2022 року позивач знаходився у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством « Київ- Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту». Відповідно до Наказу №131/ос від 31.01.2022р. позивач був прийнятий на роботу на посаду заступника начальника відділу судової роботи із 01.02.2022р. із випробувальним терміном 2 місяці посадовим окладом згідно штатного розпису, який становив 24100 грн. 01.04.2022р. відповідно до Наказу 169/ОС, позивача було звільнено із роботи за п. 11 ст. 40 КЗпПУ у зв`язку зі встановленням роботодавцем невідповідності займаній посаді протягом строку випробування. Про звільнення із роботи за вищенаведеними підставами позивач дізнався під час ознайомлення та вручення йому копії Наказу 169/ОС від 01,04.2022р., та трудової книжки - які відбулися 26.04.2022року. За період знаходження у трудових відносинах із відповідачем, мало місце захворювання позивача, яке потягло за собою тимчасовий період непрацездатності позивача із 02.02.2022р. по 07.02.2022р., що засвідчене відповідним електронним медичним висновком про тимчасову непрацездатність від 03.02.2022р., та Листом непрацездатності АЛД №433784 з 02.02.22 по 07.02.22. У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, та веденням бойових дій у передмісттях Києва та Київській області, введенням обмежувальних заходів у м. Києві, на прохання роботодавця, позивачем було взято відпустку за свій рахунок із 01.03.22 по 15.03.22р. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки підставою для даного звільнення послугувала службова записка заступника начальника управління - начальника відділу судової роботи правового забезпечення у якій зазначено, що позивачем під час випробувального терміну не належно та невчасно виконано завдання на строк випробування. Зазначає, що дана записка є надуманою та такою, що не відповідає дійсності. З урахуванням заяви про зміну предмету позову просить суд поновити позивача на посаді заступника начальника відділу судової роботи у приватного акціонерного товариства « Київ- Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», стягнути заборгованість із заробітної плати у сумі 7398,83грн. та середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в зв`язку з затримкою розрахунку в розмірі 46844,07грн. Ухвалою від 08.06.2022 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 08.07.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Представники відповідача проти позову заперечували, суду пояснивши, що всі твердження позивача наведені в позовній заяві є надуманими та безпідставними, такими, що не відповідають дійсним обставинам. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» №131/ос від 31.01.2022р. позивача було прийнято на роботу на посаду заступника начальника, відділу судової роботи із 01.02.2022р. із випробувальним терміном 2 місяці і з посадовим окладом згідно штатного розпису, який становив 24.100 грн. 29.03.2022 згідно доповідної записки № 682 вн заступником начальника управління-начальника відділу судової роботи правового забезпечення було встановлено [PERSON] невідповідность займаній посаді протягом строку випробування. 29.03.2022 за підписом начальника управління персоналу Н. Приходько, заступника начальника управління правового забезпечення - начальник відділу судової роботи X. Ляцька, головного інженера С. Іванова, складено акт про те, що 29.03.2022 року, відповідно до доповідної записки від 29.03.2022 № 682, та, зважаючи на військовий стан, запроваджений Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, повідомлення працівника, що він не проживає за місцем реєстрації й відсутністю у нього довідки тимчасово переміщеної особи, [PERSON] , заступника відділу судової роботи, повідомлено у телефонному режимі про його невідповідність займаній посаді протягом строку випробування та необхідність з`явитися до ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» для розірвання трудових відносин за п.11 ст. 40 КЗпП України. Разом з тим після початку повномасштабної війни, 24 лютого, всі відділенні «Укрпошти» припинили роботу. Наступного дня, 25 лютого, робота більшості відділень була відновлена, але з певними обмеженнями та скороченим графіком роботи. Дана інформація з офіційного сайту поштового оператора «Укрпошти». 01.04.2022 відповідно до Наказу 169/ОС позивача було звільнено із роботи за п. 11 ст. 40 КЗпПУ у зв`язку зі встановленням роботодавцем невідповідності займаній посаді протягом строку випробувана на підставі доповідної записки від 29.03.2022. 01.04.2022 за допомогою засобів електронної пошти повідомлено позивача про необхідність отримання трудової книжки та наказу про звільнення. З доповідної записки № 682 вн від 29.03.2022 заступника начальника управління-начальника відділу судової роботи правового забезпечення вбачається наступне: «..що в період роботи до 23 лютого 2022 року включно [PERSON] припускався численних помилок при складанні процесуальних документів, незважаючи на рекомендації, які були надані безпосереднім керівником при перевірці чорнового варіанту. Через несвоєчасну та некомпетентну роботу [PERSON] в діловодстві підприємства які полягають у несвоєчасній реєстрації документів, що гальмує робочий час та роботу правового забезпечення в цілому. У зв 'язку з чим навантаження інших співробітників відділу збільшувалось. Слід зазначити, що своєчасність з дотриманням строків підготовки процесуальних документів є найважливішою частиною відділу судової роботи. Так. під час виконання доручення, щодо підготовки пояснень та участі в судовому засідання в режимі відео конференції по справі № 902/1030/21 за позовом ПрАТ «Київ-Дніпровське М11113Т» до ПАТ «Іванівський спеціалізований кар 'єр» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, [PERSON] проявив не достатню обізнаність предмету спору та вивчення наявних матеріалів справи, під час судового засідання виникали значні труднощі та мінімізовано позитивний результат в судовому процесі для підприємства. Під час виконання доручення, щодо підготовки та подачі уточненого позову по справі № 911/340/22 за позовом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» до TOB «Еко-Інвестбуд», до TOB «Профтрансінвестиція», до TOB «Дербі Чіпс» про витребування майна із чужого незаконного володіння, вибачались численні граматичні та стилістичні помилки у тексті, неодноразово чорновий варіант повертався на виправлення помилок. Вказівки про зазначення по справі належних відповідачів ігнорувались, думка та рекомендації відділу судової роботи до уваги не приймалась. На вимогу надати оригінали підтвердження (опис вкладення та чек Укрпошти) направлення даної позовної заяви в суд та сторонам справи відмовлено з незрозумілих обставин, лише через певний час направлені на електронну адресу копії. З боку [PERSON] встановлені поширені факти недодержання вимог cm. 139 КЗпП України в частині несумлінної праці, невиконання без поважних причин своїх основних завдань та обов`язків порушення трудового розпорядку дня - систематичного порушення трудового розпорядку дня (порушення строків прибуття на робоче місце та залишення робочого місця), порушення Правил пропускного режиму на територію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», затверджених наказом від 19.08.2020 № 365). Підтвердження поважних причин щодо запізнення надано не було. Реакція на зауваження критично негативна. Ініціювання та бажання до роботи не вбачалось. На робочому місці займався сторонніми справами (особові юридичні консультації в телефонному режимі). З огляду на зазначене, заступника начальника відділу судової роботи [PERSON] ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» не відповідає займаній посаді. Відповідно до положень cm. 28 КЗпП України у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні...». Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні даного спору по суті, суд враховує, що Конституцією України гарантується захист трудових прав працівників у судовому порядку. Зокрема, працівник, якого було звільнено з роботи у зв`язку з незадовільним результатом випробування, має право в місячний строк з дня отримання наказу про звільнення оскаржити його безпосередньо в суді. Суд, своєю чергою, повинен розглянути всі документи, опитати свідків і потім винести рішення про обґрунтованість претензій працівника. У разі визнання дій роботодавця неправомірними, суд виносить рішення про поновлення працівника на роботі, по якій він проходив випробування, а також про виплату середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, встановлення випробувального терміну, строків випробування та звільнення працівника, який не витримав випробування, є достатньо комплексним питанням. Утім, правильне розуміння правових основ та змісту, а також алгоритму дій, дозволяє роботодавцеві виявити відповідність претендента на посаду наявним вимогам, провести оцінку його роботи, визначити рівень кваліфікації і ставлення до виконуваної діяльності У відповідності до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 26 КЗпП України, при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю. Тобто, під час випробування працівник вважається прийнятим на роботу, але з умовою, що укладений з ним трудовий договір буде розірвано, якщо він не витримає випробування. Згідно ст. 27 КЗпП України, строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців. Відповідно до ст. 28 КЗпП України, у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі, він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення. Трудове законодавство чітко зазначає, що умова про випробування повинна бути зазначена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу (ч. 1 ст. 26 КЗпП), що в даному випадку було зроблено. Фактично випробувальний строк можна вважати законним, якщо його встановлення погоджено з працівником під час прийняття його на роботу. Із матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що встановлення даного строку було погоджено сторонами. Звільнення з роботи, відповідно ст. 28 КЗпП, може відбуватися лише до закінчення терміну випробування Звільнення працівника внаслідок встановлення його невідповідності займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування, віднесено до підстав припинення трудового договору з ініціативи роботодавця (п. 11 ст. 40 КЗпП). У разі встановлення роботодавцем невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі, він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника за п. 11 ст. 40 КЗпП, письмово попередивши його про це за три дні (ч. 2 ст. 28 КЗпП). Якщо результат випробування виявиться незадовільним, то для звільнення, насамперед, необхідно мати обґрунтування безпосереднього керівника працівника. В матеріалах справи міститься службова записка заступника начальника управління- начальника відділу судової роботи правового забезпечення про невідповідність позивача займаній посаді в зв`язку з вищевикладеними фактами неналежного виконання своїх обов`язків. Судом встановлено, що при розірванні трудового договору з позивачем під час випробувального строку, відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст. 28 КЗпП України, а тому трудові права позивача порушено не було. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 29.03.2018 по справі № 381/4968/16-ц, який погодився з судом апеляційної інстанції про те, що питання про відповідність чи невідповідність працівника обумовленій роботі, оцінку його професійних та ділових якостей дає власник або уповноважений ним орган та не може вирішуватись судом. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач належним чином не довів суду незаконність свого звільнення належними доказами, в свою чергу, відповідач в доданих до матеріалів справи документами, спростував твердження позивача щодо незаконного звільнення, підтвердивши свою позицію належними та допустимими доказами, які були досліджені судом, тому, враховуючи те, що звільнення позивача як такого, що не пройшов випробування, було здійснене відповідно до діючого законодавства і будь-яких процедурних порушень при звільненні, судом не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивача про поновлення на роботі. Враховуючи, що у задоволенні позовної вимоги про поновлення на роботі позивачу відмовлено, позовні вимоги про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, також не підлягають задоволенню, адже є похідними вимогами.

Outcome: dismissed