Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що позивач із батьком дитини не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їхньою спільною заявою, відповідач визнав себе батьком [PERSON] . Відповідно до рiшення Деснянського районного суду міста Чернігова вiд 04 листопада 2020 року, із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач аліменти не сплачує, заборгованість по сплаті аліментів за період з 21.09.2020 року до 14.12.2021 року становить 39053 грн 20 коп. Зазначає, що відповідач із моменту народження дитини ухиляється вiд виконання батьківських обов`язків, не проживає разом із дитиною, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, жодної матерiальної допомоги на утримання дитини не надає. Окрім того, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, взагалі не спілкується із дитиною, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, що передбачено ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач не проявляє заінтересованості у подальшій долі дитини, не цікавиться успіхами чи станом здоров`я сина, не піклується про його підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання сином освiти. Тобто, відповідач, покладених законом на батьків обов`язку, не виконує. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 січня 2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав передано на розгляд Новозаводського районного суду міста Чернігова. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.02.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.06.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у вступному слові позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові та письмових поясненнях, направлених на адресу суду. Пояснила, що на теперішній час вона із дитиною перебуває у Польщі, куди виїхала ще у березні 2022 року. У травні чи червні 2022 року ї й стало відомо, що відповідач проходить службу у ЗСУ. Він і 2014 році теж служив. Весь цей час вона його чекала, та надіялась , що сім`я для нього вище , його вибору. До виконавчої служби з приводу отримання виконавчого листі та передачі на виконанні у військову частину, де служить відповідач вона не зверталась. Вона вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав, щоб вона мала можливість бути одноосібним представником дитини, та дати дитині гідне майбутнє. Вона навіть може відмовитись від аліментів на дитину. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить наявна у матеріалах справи телефонограма. Представник третьої особи заперечив щодо задоволення позову [PERSON] . Підтримав висновок щодо недоцільності позбавлення батька дитини , [PERSON] батьківських прав. Батько дитини на засіданні комісії не з`явився, але повідомив що з 09.04.2022 року перебуває на службі в Збройних Силах України, що підтверджується документально. У своїх поясненнях батько дитини зазначав, що брав участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Також, відповідач пояснив причину не сплати аліментів, та зазначив, що має бажання погасити заборгованість по сплаті аліментів. Просив не позбавляти його батьківських прав. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 2236 (а.с.8). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг від 17.12.2021 року № 12089 та №2023 від 16.06.2022 року позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,85). Відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 04.11.2020 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-14). Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові, заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/750/1892/20 від 12.01.2021 року становить 56830 гривень (а.с.86). Відповідно до довідки Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові від 20.06.2022 року [PERSON] у період з 21.09.2020 року по 17.06.2022 року не отримувала аліменти із [PERSON] (а.с.66). Згідно із довідкою Чернігівського дошкільного навчального закладу №21 «Дзвіночок» Чернігівської міської ради Чернігівської області вих.№11 від 14.06.2022 року [PERSON] , [INFO] , відвідує навчальний заклад з 01.09.2020 року. Батько дитини за весь час в садочку не з`являвся, життям дитини не цікавиться, батьківські збори, дитячі свята не відвідував. Весь час дитиною у садочку опікувалась тільки мама (а.с.82). Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 22.06.2022 року [PERSON] , 1989 року народження, фактично не проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.83). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 07.06.2022 року на даний час знаходиться на військовій службі у Збройних Силах України у м.Харків. Зазначає, що приймав активну участь у житті свого сина від народження до чотирьох років. Проводив оплату приватного дитячого садка, купував по можливості все необхідне. Працював майже рік за кордоном, заробляючи кошти для утримання сім`ї. Після повернення розійшлись із [PERSON] , це не завадило йому бачитись із сином, однак через проблеми зі здоров`ям (довідка №25 КНП «Чернігівський обласний медичний цент соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР), не мав можливості сплачувати аліменти. Просить не позбавляти його батьківських прав. Він любить свого сина і надалі хоче приймати активну участь у його житті, всіляко допомогати в його розвитку та подальшому майбутньому (а.с.87). Згідно із витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 09.04.2022 року №83 [PERSON] призваний на військову службу під час проведення загальної мобілізації (а.с.89). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №277 від 07 липня 2022 року затверджено висновок, відповідно до якого виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за не доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.79, 80-81). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянувши справу № 641/2867/17-ц, встановив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, відповідач [PERSON] має намір приймати активну участь у житті сина, надавати матеріальну допомогу, враховуючи рішення органу опіки та піклування, суд дійшов висновку що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed