Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Купенка М.С. звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що є власником автомобіля «RENAULT SANDERO» д.н. [NUMBER] . [PERSON] 02.11.2020 року о 10 год. в м.Києві по вул. Хомова, 3-Б, здійснив стоянку автомобіля « HYUNDAI KONA» д.н. [NUMBER] , залишивши автомобіль не вживши всіх заходів безпеки та допустив його самовільний рух, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «RENAULT SANDERO» д.н. [NUMBER] , в результаті чого той здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.15.12 ПДР, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 23.11.2020 року по справі №760/24512/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ» «ВУСО», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200334301 від 19.06.2020. Згідно з цим полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн. , франшиза - 2000 грн. Відповідно до звіту вих. 23346 від 09.12.2020 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (підготовленого ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» на замовлення страховика, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику авто «RENAULT SANDERO» д.н. [NUMBER] становить 40 432,92 грн. Зазначає, що між АТ «Страхова компанія «ВУСО» та позивачем не було досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування в порядку, передбаченому п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (підтверджується листом АТ «СК «ВУСО» №1919 від 09.04.2021). Таким чином, страховик на власний розсуд 15.12.2021, згідно страхового акту №2072520-1 від 15.12.2020 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200334301 виплатив потерпілій стороні 35836,70 грн. Різниця між виплаченою страховиком сумою компенсації матеріального збитку становить 4596,22 грн. (40432,92 грн. - 35836,70 грн.), які вважає, що суд повинен стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст.1194 ЦК України. Відповідно, АТ «СК «ВУСО» не було виплачено позивачу в якості компенсації матеріального збитку 2596 ,22 грн. (франшиза в 2000 грн. не виплачується страховиком , згідно умов договору) В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [PERSON] , внаслідок чого в неї виникла необхідність додаткових зусиль для: організації свого життя (без можливості користуватись транспортним засобом з моменту пошкодження - 02.11.2020, оскільки внаслідок деформації крижки багажнику не закривалась, автомобіль в такому стані не міг експлуатуватись, виїздити на автошляхи; організації процесу ремонту автомобіля (що забирає час і зусилля). Пошкодження автомобіля у власника викликало душевні страждання, хвилювання, нервове напруження (позивач важко працював для придбання автомобіля, авто є новим 2019 року випуску, має всього 18 тисяч км пробігу) - зазначене виникло виключно в результаті дій відповідача як винуватця зіткнення автомобілів. Позивач оцінює розмір моральної шкоди в 5 000 грн. Також позивачем понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. та 4000 грн. - витрати на правничу допомогу. В зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на свою користь 4596,22 грн. - майнової шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, витрати по сплаті судового збору 908 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 11.06.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. 28.12.2021 року до суду надійшов відзив від відповідача в якому він заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в задоволенні позову. В своєму відзиві посилається на те, що цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПРАТ «СК ВУСО», що підтверджується полісом № 200334301 від 19.06.2020, ліміт відповідальності (страхова сума) за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн., франшиза - 2000 грн. Покладення відповідальності за відшкодування шкоди на заподіювача шкоди при тому, що у страховика виник обов`язок з виплати страхового відшкодування і розмір завданої шкоди (40 432,92 грн.) не перевищує ліміт відповідальності страховика (130 000 грн.), що суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначає, що у позивача відсутні правові підстави для пред`явлення вимог до завдавача шкоди на підставі ст.1194 ЦК України. Також зазначав, що не отримував від позивача або його представника листів або телефонних дзвінків про добровільну сплату франшизи в сумі 2000 грн. , не відмовлявся від її сплати, а тому вважає, що вимога позивача про стягнення з нього франшизи в судовому порядку з покладенням судових витрат та витрат на правничу допомогу є передчасною та необґрунтованою. Також вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що позивач взагалі ремонтував свій автомобіль та не міг ним якийсь час користуватись у зв`язку з ремонтом, а не витратив отримані від страховика кошти на інші потреби. Окрім того, звертав увагу суду, що в день ДТП, яке сталося 02.11.2020, за кермом автомобіля належного позивачу був не позивач, а інша особа - [PERSON] , що виключає фізичну можливість заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з механічним пошкодженням його автомобіля , яким керує та користується не сам позивач, а інша особа. Посилаючись на те, що позовні вимоги не підтверджуються належними, допустимими доказами , не доводять порушення прав позивача та свідчать про неправильно обраний спосіб захисту прав , розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн. є не співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом , витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Просив суд в задоволенні позову відмовити. 11.01.2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Третя особа в судове засідання явку представника не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третьої особи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] є власником автомобіля «RENAULT SANDERO» д.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 5) [PERSON] 02.11.2020 року о 10 год. в м.Києві по вул. Хомова, 3-Б, здійснив стоянку автомобіля « HYUNDAI KONA» д.н. [NUMBER] , залишивши автомобіль не вживши всіх заходів безпеки та допустив його самовільний рух, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «RENAULT SANDERO» д.н. [NUMBER] , в результаті чого той здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.15.12 ПДР, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 23.11.2020 року по справі №760/24512/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.124 КУпАП.( а.с.6) Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ» «ВУСО», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200334301 від 19.06.2020. Згідно з цим полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн., франшиза - 2000 грн. (а.с.8) Відповідно до звіту вих. 23346 від 09.12.2020 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (підготовленого ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» на замовлення страховика, вартість матеріального збитку , заподіяного власнику авто «RENAULT SANDERO» д.н. [NUMBER] з урахуванням ПДВ становить 40 432,92 грн. (а.с.16-33) 15.12.2021, згідно страхового акту №2072520-1 від 15.12.2020 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200334301 Страховик виплатив позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 35836,70 грн. (а.с. 9,41) Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст.1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст.1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, яким є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо передбачено такий обов`язок. Так, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як визначено ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст.ст.9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно із статтею 22, 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик,

Outcome: partial