Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до Львівської міської ради, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~про визнання права власності на нерухоме майно з підстав зазначених у позовній заяві. Просять суд: визнати за [PERSON] право власності на 3/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1\\7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1\\7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задоволити. Відповідач - представник Львівської міської ради в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання на його електронну адресу судової повістки. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника заперечень щодо позову не має. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії виписки з погосподарської книги № 176 від 04.02.2020 року; особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.15) вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності за колгоспним двором головою якого був [PERSON] . Іншими членами двору були: - [PERSON] - дружина; - [PERSON] - донька; - [PERSON] -онука; - [PERSON] -онук; - [PERSON] -онука; - [PERSON] - інший родич. Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , голова колгоспного двору, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). З довідки вииданої Зашківською сільською радою Жовківського району Львівської області за № 984 від 03.09.2020 року (а.с. 13) вбачається, що заповіт від імені [PERSON] Зашківською сільською радою не посвідчувався. Після його смерті залишилося наступне майно 1/7 частина житловий будинок [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , дружина голови колгоспного двору, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям стверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.07.1954 року (а.с. 9). [PERSON] склала в користь позивача - [PERSON] заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 02, що видно з його копії, яка долучена до позовної заяви (а.с. 8). Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.07.1987 року та дружині після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10). Батьками [PERSON] були: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати, що видно із копії свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с.10). Тобто, судом встановлено, що позивач [PERSON] - дочка [PERSON] та [PERSON] , які були членами колгоспного двору, що за адресою: [ADDRESS] . Як вважає позивач [PERSON] , після смерті її матері - [PERSON] залишилося наступне спадкове майно - 2/7 частина житлового будинку [ADDRESS] , так як [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] і вели спільне господарство та залишилася проживати до своєї смерті, розпоряджалася належною частиною будинку [PERSON] , а тому [PERSON] була такою, що спадщину після смерті свого чоловіка прийняла фактично. На підставі вищенаведеного, позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 3/7 частки колгоспного двору, що за адресою: [ADDRESS] (1/7 частку її як члена колгоспного двору; 1/7 частку, яка належала її батьку [PERSON] та яка фактично успадкована її матірю [PERSON] та 1/7 частку, яка належала її матері [PERSON] як члену колгоспного двору). Вважає, що 2/7 частки будинковолодіння охоплені заповітом, який склала [PERSON] в її користь. Однак, судом встановлено наступне. Так, на виконання ухвали Жовківського районного суду Львівської області з Жовківської ДНК на адресу суду було направлено копію спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (батька позивачки [PERSON] ). З копії спадкової справи № 445 заведеної 17.12.1996 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 84-88) вбачається, що 23.12.1996 року до Жовківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся [PERSON] - син померлого [PERSON] та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Окрім цього, на виконання ухвали Жовківського районного суду Львівської області з Жовківської ДНК на адресу суду було направлено копію спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (матері позивачки [PERSON] ). З копії спадкової справи № 460/2020 заведеної 29.10.2020 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 57-72) вбачається, що 29.10.2020 року до Жовківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася [PERSON] - дочка померлої [PERSON] . Інших спадкоємців, крім позивача [PERSON] після смерті [PERSON] немає, що вбачається із копії спадкової справи № 460/2020. З вищенаведеного суд робить висновок, що позивач [PERSON] має право на оформлення лише 2/7 частки колгоспного двору, що за адресою: [ADDRESS] (1/7 частку її як члена колгоспного двору та 1/7 частку по заповіту після смерті [PERSON] , яка належала їй як члену колгоспного двору). Відповідно до копії довідки виданої КП ЛОР «БТІ та ЕО» від 04.02.2020 р. за № 2/1031 реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] не проводилася; свідоцтво про право власності не видавалося (а.с.20). Судом встановлено, що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] відносилось до колгоспного типу двору. Таким чином, всі його члени: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] являються співввласниками даного будинковолодіння по 1/7 частині кожен. Згідно копій свідоцтв про шлюб (а.с.17-18) члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] змінили дівочі прізвища у звязку із одруженням, а саме: [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] на [PERSON] . Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зверталася до державного реєстратора, щоб зареєструвати належну їй частку у колгоспному дворі, однак такій було відмовлено у реєстрації, що стверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с. 17). Окрім цього, позивач [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її батьки такого права належним чином не зареєстрували (а.с. 72). Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки проживала з нею до дня її смерті, однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на 1/7 частку належної [PERSON] житлового будинку. Окрім цього, [PERSON] має право на 1/7 частку у будинковолодінні як за членом колгоспного двору. З врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивача [PERSON] підлягає захисту в судому порядку, однак за нею слід визнати право власності на 2/7 будинку [ADDRESS] , зважаючи на те, що 1/7 частка даного будинковолодіння належить [PERSON] , як спадкоємцем після смерті батька - голови колгоспного двору [PERSON] , який помер [INFO] . Інші позивачі, а саме, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають право на 1/7 частку в майні бувшого колгоспного двору кожен. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та задоволення позовних вимог в повному обсязі інших позивачів.

Outcome: dismissed