Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

І. Виклад позицій позивача та відповідача. 05.07.2022 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на Ѕ квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначили, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з моменту свого народження і до серпня 2004 року проживали разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] їх мати померла, а їх відповідно до рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області №285 від 17.08.2004 року направлено до Івано-Франківської школи-інтернату, проте збережено право користування вищезазначеною квартирою. Після досягнення повноліття вони повернулись проживати до квартири, де проживають і по сьогоднішній день. Вважають, що оскільки вони проживали в квартирі [ADDRESS] з моменту народження до серпня 2004 року до прийняття рішення виконавчим комітетом про направлення до інтернату, де також було зазначено про те, що їх мати являється власником квартири, то вважали, що мають всі підстави для того, щоб повернутись в таке житло і вільно ним користуватись. Підтвердженням того, що володіння майном відбувалось безпритульно до позовної заяви долучено виписку з інвентаризаційних матеріалів №72165 від 18.04.2022 року, відповідно до яких право власності на спірну квартиру не зареєстровано, а ордер на підставі якого квартира передавалась у користування померлій [PERSON] в архівному відділі Коломийської міської ради не зберігається. Вважають, що володіли квартирою відкрито, адже регулярно сплачували комунальні платежі та неодноразово отримували довідки в органах державної влади. З відповідачем [PERSON] у 2007 році було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій, що свідчить про те, що вони володіли майном після досягнення повноліття безперервно. На переконання позивачів дотримана сукупність умов для набуття права власності за набувальною давністю, які визначені ч. 1 ст. 344 ЦК України. 28.07.2022 року Коломийська міська рада звернулась до суду з клопотанням, в якому зазначила, що вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю не порушує права та законні інтереси Коломийської міської ради як органу місцевого самоврядування, а тому просять розглядати справу за відсутності представника відповідача та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.07.2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до Коломийської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.07.2022 року підготовче провадження у цивільній справі №346/2505/22 за вищезазначеним позовом закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того судом прийнято рішення про витребування з Обласного КП Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації матеріалів інвентарної справи відносно квартири [ADDRESS] . У Коломийської міської ради матеріалів інвентарної справи, а також відомостей з реєстру прав власності на вищезазначене нерухоме майно, що являється предметом спору. Позивачі в судове засідання не прибули, про день, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачів адвокат Гринів Я. надала суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за їх відсутності, наполягала на задоволенні заявлених позовних вимог з підстав зазначених в позові. Представник Коломийської міської ради для участі в судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились, на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до положень ч. 3 ст. 211 та ст. 223 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. З копії паспорта на ім`я [PERSON] серія [NUMBER] , виданим Коломийським РВ УДМС в Івано-Франківській області 07.08.2012 року, вбачається, що позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 12.11.2010 року. Наведена обставина підтверджена і довідкою про реєстрацію місця проживання особи №135524, виданій Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» Коломийської міської ради у вересні 2021 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 04.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю вказана - [PERSON] . З копії паспорта на ім`я [PERSON] серія [NUMBER] , виданим Коломийським РВ УМВС в Івано-Франківській області 06.10.2005 року, вбачається, що позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 31.10.2005 року. Згідно свідоцтва про народження, виданим 01.11.1989 року, [PERSON] народився [INFO] , матір`ю вказана - [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть від 04.08.2004 року серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області. За рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області №285 від 17.08.2004 року неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] направлено до Івано-Франківської школи-інтернату на повне державне утримання. Збережено за останніми право користування квартирою [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Відповідно до довідки №2892 від 04.07.2022 року, виданій Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» станом на 04.07.2022 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Виписка з інвентаризаційних матеріалів (вих. №72165 від 18.04.2022 року) видана згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» свідчить, що право власності на квартиру [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Аналогічні висновки можна зробити з досліджених судом матеріалів інвентаризаційної справи №3574 на квартиру [ADDRESS] на приватизацію квартири [ADDRESS] , та документу на підставі кого вказана квартира передавалась у приватну власність [PERSON] в архівному відділу Коломийської міської ради на збереженні не перебувають (відповідь архівного відділу Коломийської міської ради від 10.06.2022 року №481/02.2.4-01). Відповідно до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 05.06.2007 року, укладеним між комунальним підприємством з експлуатації житла та [PERSON] , останній є споживачем послуг, пов`язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій у квартирі [ADDRESS] . ІV. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п?яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності (п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності наступних умов у сукупності: законний об?єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю. Крім того, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено (постанова Верховного Суду від 27.06.2019 року справа №175/2338/16-ц). Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року справа №910/17274/17). Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років (постанова Верховного Суду від 10.02.2020 року справа №923/82/19). Оцінюючи досліджені судом докази, враховуючи вимоги діючого законодавства та сформовану судову практику можна дійти висновку, що квартира [ADDRESS] являється законним об?єктом, оскільки матеріали інвентаризаційної справи містять відомості щодо проведення технічної інвентаризації, за наслідками якої визначено, що за вищезазначеною адресою розташована квартира житловою площею 35,9 кв.м., загальною площею 48,0 кв.м. Відомостей про самовільне будівництво матеріали інвентаризаційної справи не містять. На добросовісність володіння вказує та обставина, що квартира [ADDRESS] на праві власності за жодною юридичною або фізичною особою не зареєстрована, в оренду або у будь-яке інше користування не передавалась. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , проживаючи у спірній квартирі не були обізнані про відсутність жодної правої підстави для такого користування, про що зокрема свідчить відсутність відомостей про видачу ордеру на вселення або іншого договору, який би давав підстави для відповідного користування спірною квартирою. Володіння квартирою [ADDRESS] зі сторони позивачів було відкритим протягом всього часу, про що свідчить як рішення про направлення неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до школи-інтернату на час дії якого за позивачами збережено право користування спірною квартирою, так і та обставина, що [PERSON] з 12.11.2010 року, а [PERSON] з 31.10.2005 року зареєстровані у спірній квартирі. Крім того [PERSON] є споживачем послуг за адресою [ADDRESS] , про що свідчить договір про надання послуг з обслуговування прибудинкової території. Давність володіння та його безперервність позивачами квартирою підтверджено як фактом реєстрації за адресою квартира [ADDRESS] , яка станом на день звернення до суду з позовом становить більше десяти років для кожного із позивачів, так і та обставина, що за неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] станом на 17.08.2004 року до завершення навчання було залишено право користування спірною квартирою Наведені обставини у своїй сукупності на переконання суду свідчать про наявність достатніх та беззаперечних підстав для визнання права власності в порядку набувальної давності, що серед іншого не призводить до порушення майнових прав жодної юридичної або фізичної особи, оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] , виникає вперше і не було пов?язано з іншими особами, а користування останньою відповідало тим умовам, які передбачають можливість визнання права власності в порядку набувальної давності. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. На підставі викладеного,

Outcome: approved