Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 76 950 гривень 10 копійок та судові витрати, а саме витрати на проведення експертизи у розмірі 2000 гривень та судовий збір. Позов обґрунтований такими обставинами. 22.08.2018 року, біля 11 години 20 хвилин, по автодорозі Одеса-Білгород-Дністровський, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21083 з номерним знаком [NUMBER] , під час зміни напрямку руху, не впевнився в безпеці маневру, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN GOLF з номерним знаком [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , який рухався в попутному напрямку та який від удару, скоїв наїзд на електроопору. Автомобілі отримали механічні пошкодження. 08.10.2018 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушення вимог Правил дорожнього руху Малиновським районним судом м. Одеси. Транспортний засіб ВАЗ 21083, номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач, був застрахований на момент ДТП в ПрАТ СК «Галицька», що підтверджується Полісом №АМ/2440100. Оскільки ПрАТ СК «Галицька», будучи належним чином повідомленою про ДТП, не було направлено у встановлені законом строки експерта для проведення оцінки завданої позивачу матеріальної шкоди, експертизу було замовлено та сплачено позивачем. ПрАТ СК «Галицька» належним чином повідомлялись про дату проведення огляду транспортного засобу експертом. Відповідно до висновку експерта №6309 від 01 жовтня 2018 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля VOLKSWAGEN GOLF 1.9TDI, номерний знак [NUMBER] , визначається рівною його ринкової вартості до моменту ДТП 22.08.2018 року та складає 83980 гривень. Ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN GOLF 1.9TDI, із врахуванням аварійних пошкоджень, на дату дослідження, визначається рівною вартості утилізації КТЗ (вартість металобрухту). Позивач не визнає транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF фізично знищеним, що у свою чергу, згідно до висновку експерта №6309 від 01 жовтня 2018 року, змушує визначити вартість транспортного засобу після ДТП у якості металобрухту. Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF, його вага дорівнює 1314 кг. З метою визначення ринкової вартості 1 кг. металобрухту на дату ДТП, досліджувались проведені на майданчику аукціонів Prozorro офіційні торги металобрухту у вигляді транспортних засобів. Так як безпосередньо на дату ДТП не було знайдено відповідних підписаних договорів, були проаналізовані найближчі до цієї дати договори. За такою методикою, вартість 1 кг. металобрухту дорівнює 5,35 грн., у зв`язку з чим, можна визначити вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF після ДТП у якості металобрухту, що відповідно складає 7029,90 грн. (1314*5,35=7029,9). Виходячи із вказаних розрахунків щодо вартості залишків пошкодженого автомобіля, позивач розрахував розмір спричиненої майнової шкоди в розмірі 76 950 гривень 10 копійок (83980-7029,9=76950,1). Обґрунтовуючи пред`явлення позову до [PERSON] , позивач зазначає, що безпосередньо після ДТП ним було подане повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у письмовій формі до ПрАТ СК «Галицька», додатковий офіс якої на той момент ще знаходився по вул. Запорозька, 19 в м. Одесі. 19 листопада 2018 року позивачем було подано заяву на виплату страхового відшкодування до ПрАТ СК «Галицька», яка була надіслана з усіма необхідними додатками до її головного офісу за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22. Оскільки станом на 19 березня 2019 року жодної інформації від страхової компанії не надходило, позивачем було факсом направлено лист з метою отримання інформації щодо стану розгляду справи. Жодної відповіді від страховика позивач не отримав. Станом на теперішній час сплинуло три роки з моменту ДТП, проте ані винна особа, ані її страховик спричинені збитки не відшкодували. Як вбачається з офіційного сайту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг за посиланням https://nfp.gov.ua, на останньому було викладено копію Розпорядження №1060 від 06 червня 2019 року, відповідно до якого Накомфінпослуг постановило про анулювання ліцензій ПрАТ СК «Галицька» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Крім того, так само Накомфінпослуг було викладено копію Розпорядження №1430 від 25 липня 2019 року, відповідно до якого постановлено виключити ПрАТ СК «Галицька» з Державного реєстру фінансових установ на підставі анулювання ліцензій та анулювати свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії СТ №94 від 21 серпня 2004 року, видане товариству. Що стосується МТСБУ, то на його офіційному сайті за інтернет-посиланням http://www.mtsbu.ua/ua/presscenter/news/152849 було викладено інформацію щодо втрати ПрАТ СК «Галицька» статусу асоційованого члена та припинення членства в МТСБУ з 02 липня 2019 року у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТСБУ. При цьому, МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ СК «Галицька», та повідомила позивача про те, що до визнання банкрутом виплат не буде. З метою отримання офіційної відповіді, позивачем було надіслано на електронну пошту МТСБУ запит щодо вказаної інформації, відповіді на який не надходило. Жодної інформації про початок процедури банкрутства щодо ПрАТ СК «Галицька» ані на сайті Судової влади, ані в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, немає. В зв`язку із цим, позивач вважає, що покладення обов`язку відшкодування шкоди у даних правовідносинах саме на відповідача не суперечить меті здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та є єдиним ефективним способом захисту свого порушеного права. 14 грудня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що належним відповідачем по заявленим вимогам є саме ПрАТ СК ГАЛИЦЬКА, оскільки жодних підстав, визначених законом, які б вказували на перехід відповідальності - не настало. Крім того, в період з 01.06.2020 по 30.09.2020 МТСБУ здійснював прийом документів від потерпілих осіб для здійснення виплат для виконання зобов`язань за ПрАТ СК 'ГАЛИЦЬКА (вбачається з офіційного веб-сайту МТСБУ за посиланням http://wwyv.mtsbu.ua/'ua/presscenter/news/15824 і /). З огляду на це, не відомо, чи не отримав таке відшкодування позивач саме в межах таких процедур, а якщо ні, то з якої причини не скористався даним правом. З огляду на наведене, позивач обрав неправильний спосіб захисту, оскільки належним відповідачем є інша особа, а саме страхова компанія. Тобто позов до [PERSON] є необґрунтованим та безпідставним. 15 лютого 2022 року стороною відповідача у справі подано заяву про застосування позовної давності. Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи, яка судом була залишена без задоволення. Сторона відповідача у відкрите судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за відсутністю відповідача та його представника. Представник третьої особи ПрАТ «СК «Галицька» у відкрите судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини. Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави (а. с. 7). Із постанови суду вбачається, що 22.08.2018 року, біля 11 год. 20 хв. по автодорозі Одеса-Білгород-Дністровський, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21083 з номерним знаком [NUMBER] , під час зміни напрямку руху, не впевнився в безпеці маневру, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN GOLF з номерним знаком [NUMBER] піц керуванням позивача [PERSON] , який рухався в попутному напрямку та який від удару, скоїв наїзд на електроопору. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль VOLKSWAGEN GOLF з номерним знаком [NUMBER] перебуває у розпорядженні [PERSON] (а. с. 42-44). Позивачем зазначено, що на момент ДТП цивільна відповідальність [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «СК «Галицька» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2440100. Дана обставина визнана і відповідачем, тому не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до висновку експерта № 6309 від 01 жовтня 2018 року ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN GOLF 1.9TDI, номерний знак [NUMBER] , к моменту ДТП 22.08.2018 року складає 83980 гривень. Вартість матеріального збитку визначається рівною його ринковій вартості та складає 83980 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу деталей складає 97313 грн. 11 коп. Ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN GOLF 1.9TDI, із врахуванням аварійних пошкоджень, на дату дослідження, визначається рівною вартості утилізації КТЗ (вартість металобрухту) (а. с. 9-15). Позивач не визнає транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF фізично знищеним, та визначає вартість транспортного засобу після ДТП у якості металобрухту, що відповідно складає 7029,90 грн. Виходячи із розрахунків позивача щодо вартості залишків пошкодженого автомобіля, розмір спричиненої майнової шкоди в розмірі 76 950 гривень 10 копійок (83980-7029,9=76950,1). Судом встановлено, та підтверджується наявними матеріалами справи, що позивач неодноразово звертався до ПРАТ СК «Галицька» із заявою щодо страхового відшкодування (а. с. 45-48). Відповідно до розпорядження № 1060 від 06.06.2019 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, анульовано ліцензії ПрАТ СК «Галицька» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання послуг у сфері страхування в частині проведення конкретних видів страхування, в тому числі і обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 49). Відповідно до розпорядження № 1430 від 25.07.2019 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, виключено ПрАТ СК «Галицька» з Державного реєстру фінансових установ у зв`язку з анулюванням ліцензії та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії СТ № 94 від 21.08.2004 року (а. с. 52). Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до МТСБУ щодо невиконання ПрАТ СК «Галицька» своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На вказане звернення позивачу було надано відповідь про те, що ПрАТ СК «Галицька» втратило статус асоційованого члена МТСБУ у зв`язку із заборгованістю до фондів МТСБУ та припинило членство в МТСБУ. Також повідомлено про те, що МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ СК «Галицька» чи визнання вказаної страхової компанії банкрутом, що унеможливлює відшкодування шкоди МТСБУ на підставі п. п. ґ п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а. с. 102). Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової шкоди, які регулюються\~главою 82\~ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів». Положеннями\~статті 22 Цивільного кодексу України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що позивач скористався можливістю врегулювання збитків та звернувся до ПрАТ «СК «Галицька» із заявою про відшкодування збитку. У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18000/15-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, враховуючи достатність суми страхового відшкодування, передбаченого страховим полісом, суд вважає, що майнову шкоду необхідно стягнути із Страховика ПрАТ «СК «Галицька» в повному обсязі, а не з [PERSON] , як страхувальника. Разом із цим, враховуючи те, що позов був пред`явлений саме до [PERSON] , який не є належним відповідачем у справі, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог, так як пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Відмовляючи в позові, суд зауважує на тому, що відомостей щодо ліквідації ПрАТ СК «Галицька», або визнання її банкрутом матеріали справи не містять, що не дає суду підстав відійти від усталеної позиції Верховного Суду в подібних правовідносинах. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: dismissed