Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

21 січня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі\~Позивач) в особі представника позивача адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича (далі\~представник позивача) до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі\~Відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів. Позовна заява мотивована тим, що між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір № б/н від 16.03.2016 року та угоду № SAMDNWFC00045469651 від 14.09.2018 року. У 2020 році Банк звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості з позивача за договором № б/н від 16.03.2016 у вигляді встановленого кредиту на картковий рахунок в загальній сумі 53 453,95 грн. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 09.10.2020 року у справі №366/996/20 у задоволені позовних вимог Банка відмовлено повністю. Постановою Київського апеляційного суду від 26.05.2021 року, вищенаведене рішення скасовано в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з позивача на користь Банка заборгованість по тілу кредиту в сумі 3 802,28 грн. та судові витрати у сумі 373,63 грн. Також зменшено розмір витрат на правничу допомогу позивачу з 5 500 грн. до 5 108,95 грн. Однак, всупереч зазначеної постанови Київського апеляційного суду від 26.05.2021 року, Банк, на власний розсуд, починаючи з 10.11.2020 року розпочав періодично списувати кошти з рахунку позивача і в загальній сумі списано 40 105,15 грн. Вказане списання коштів позивач вважає безпідставним та незаконним. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на його користь безпідставно набуті кошти у розмірі 40 105,15 грн., проценти за користування коштами у розмірі 2 868, 65 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн., всього 52 973, 80 грн. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 13 квітня 2022 року на 10 год. 00 хв. (а.с. 41-42). 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України, рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства (а.с. 45). 06.03.2022 року розпорядженням Голови Верховного суду України № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. 22.04.2022 року підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено на підставі розпорядження Голови Верховного суду України № 18/0/9-22 від 21.04.2022 року (а.с. 46). Після відновлення судочинства, розгляд справи призначено на 20 липня 2022 року, однак за неявкою сторін, розгляд справи було відкладено на 17 серпня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно. Позивач [PERSON] \~та його\~представник \~адвокат Шурубор\~В.І. в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить провести розгляд справи без його участі та без участі позивача. Свої позовні вимоги вони підтримують, просять задовольнити позов, не заперечують проти заочного рішення у справі. Відповідач представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надходило. Також, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на\~\~підставі наявних\~\~у справі\~\~доказів за\~\~одночасного існування\~\~таких умов: відповідач\~\~належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився\~\~в судове засідання без\~\~поважних причин\~\~або без\~\~повідомлення причин;\~\~відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подав, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір № б/н від 16.03.2016 року та угоду № SAMDNWFC00045469651 від 14.09.2018 року, що підтверджується рішенням Іванківського районного суду Київської області від 09.10.2020 року, постановою Київського апеляційного суду від 26.05.2021 року у справі №366/996/20 та випискою по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 03.06.2021 №O0EFVSLoHFFFVJMJ/ (а.с. 7-9, 10-13, 14-19). АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № б/н від 16.03.2016 у вигляді встановленого кредиту на картковий рахунок в загальній сумі 53 453,95 грн. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 09.10.2020 року у справі №366/996/20 у задоволені позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовлено повністю (а.с. 7-9). Постановою Київського апеляційного суду від 26.05.2021 року, рішення Іванківського районного суду Київської області від 09.10.2020 року у справі №366/996/20 скасовано в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по тілу кредиту в сумі 3 802,28 грн. та судові витрати у сумі 373,63 грн. Також зменшено розмір витрат на правничу допомогу [PERSON] з 5 500 грн. до 5 108,95 грн. (а.с. 10-13). Відповідно до виписки по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 03.06.2021 №O0EFVSLoHFFFVJMJ Банк починаючи з 10.11.2020 року розпочав автоматичне списання коштів з рахунку [PERSON] , зокрема, 10.11.2020 списано 41,04 грн., 04.12.2020 списано 4\~777, 03 грн., 07.12.2020 50, 00 грн., 08.12.2020 27,03 грн., 12.12.2020 1 105,50 грн., і так до 06.05.2021 року, коли було списано 4 931,82 грн. Всього відповідачем з рахунку позивача було списано грошові кошти в сумі 40 105,15 грн., що підтверджується вказаною вище випискою (а.с. 14-19). Так, відповідно до положень\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною першою\~статті 1066 ЦК України\~передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка. Відповідно до частини третьої\~статті 1066 ЦК України\~банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені\~ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пункту 1.38\~статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів»\~у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні: списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої\~постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22\~(далі - Інструкція від 21 січня 2004 року) кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилався на те, що АТ КБ «Приватбанк» неправомірно, без його розпорядження та згоди, списало грошові кошти в розмірі\~40\~105,15 грн. з належного йому банківського рахунку. Банком не надано доказів про те, що [PERSON] доручає банку проводити договірне списання з усіх своїх відкритих в Банку рахунків на погашення кредитної заборгованості. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді договірне списання коштів з рахунків позивача на погашення кредитної заборгованості, позивач не підписував договору, в якому містяться умови щодо договірного списання коштів, а також Банк не являвся стягувачем на підставі розрахункового документа. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про неправомірне списання відповідачем грошових коштів із банківського рахунку [PERSON] в розмірі\~40\~105,15 грн., що в силу положень\~статті 1073 ЦК України\~покладає на АТ КБ «Приватбанк» обов`язок негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити проценти та відшкодувати збитки, якщо інше не встановлено законом. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в Постановах від 11 вересня 2019 року (справа №751/631/17), від 05.08.2020 року (справа №759/423/19), від 21.09.2020 року (справа №372/586/16-ц). Тому, позовні вимоги [PERSON] про стягнення безпідставно списаних з банківського рахунку грошових коштів в сумі\~40\~105,15 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами, то суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором,\~законом\~або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першої\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до підпункту 32.3.2 пункту 32.3\~статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому\~законом\~судовому порядку. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 13 грудня 2010 року справі № 3-58гс10; від 14 березня 2011 року у справі № 3-13гс11 та від 06 червня 2011 року у справі № 3-51гс11, за відсутності визначення договором банківського рахунку розміру процентів за користування банком грошовими коштами клієнта та у разі неприйняття банком вкладів на вимогу, банк зобов`язаний сплатити клієнту проценти в розмірі облікової ставки Національного банку України. З огляду на викладене, відповідач зобов`язаний відповідно до вимог\~статті 1073 ЦК України\~та підпункту 32.3.2 пункту 32.3\~статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~сплатити позивачу проценти за користування його грошовими коштами. Відомості про прийняття банком вкладів на вимогу та розмір процентів за такими вкладами в матеріалах справи відсутній. Наданий представником позивача розрахунок процентів, які позивач має право одержати за користування відповідачем безпідставно списаними з його карткового рахунку грошовими коштами за період з 10.11.2020 року по 21.01.2022 року повністю відповідає вимогам законодавства та є вірним. Розмір процентів за даним розрахунком, з урахуванням річних ставок НБУ, становить: За період з 10.11.2020 р. по 21.01.2022 р. 3,65 грн.; За період з 04.12.2020 р. по 21.01.2022 р. 406,70 грн.; За період з 07.12.2020 р. по 21.01.2022 р. 4,23 грн.; За період з 08.12.2020 р. по 21.01.2022 р. 2,28 грн.; За період з 16.12.2020 р. по 21.01.2022 р. 95,64 грн.; За період з 18.12.2020 р. по 21.01.2022 р. 3,64 грн.; За період з 24.12.2020 р. по 21.01.2022 р. 370,04 грн.; За період з 21.01.2021 р. по 21.01.2022 р. - 135,18 грн.; За період з 05.02.2021 р. по 21.01.2022 р. 504,70 грн.; За період з 19.02.2021 р. по 21.01.2022 р. 101,47 грн.; За період з 05.03.2021 р. по 21.01.2022 р. 295,66 грн.; За період з 19.03.2021 р. по 21.01.2022 р. 91,37 грн.; За період з 21.03.2021 р. по 21.01.2022 р. 1,55 грн.; За період з 06.04.2021 р. по 21.01.2022 р. 304,02 грн.; За період з 14.04.2021 р. по 21.01.2022 р. 0,25 грн.; За період з 14.04.2021 р. по 21.01.2022 р. 0,25 грн.; За період з 21.04.2021 р. по 21.01.2022 р. 86,34 грн.; За період з 06.05.2021 р. по 21.01.2022 р. 40,54 грн.; За період з 06.05.2021 р. по 21.01.2022 р. 132,24 грн.; За період з 06.05.2021 р. по 21.01.2022 р. 288,90 грн.. Всього: 3,65 грн. + 406,70 грн. + 4,23 грн. + 2,28 грн. + 95,64 грн. + 3,64 грн. + 370,04 грн. + 135,18 грн. + 504,70 грн. + 101,47 грн. + 295,66 грн. + 91,37 грн. + 1,55 грн. + 304,02 грн. + 0,25 грн. + 0,25 грн. + 86,34 грн. + 40,54 грн. + 132,24 грн. + 288,90 грн. =\~2\~868,65 грн. Даний розрахунок відповідачем не спростовано, а тому суд, з врахуванням вищевикладеного, та беручи до уваги той факт, що відповідачем було безпідставно списано грошові кошти із карткового рахунку позивача, вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу проценти за користування його грошовими коштами за період з 10.11.2020 року по 21.01.2022 року в розмірі\~2\~868,65 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.\~\~\~\~\~\~ Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~, відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 992,40 грн. Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано Договір про надання правової допомоги №б/н від 27.10.2021 року з додатком від 27.10.2021 року до нього, акт №1 прийому передачі юридичних послуг від 27.10.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №27/10-21 від 27.10.2021 року, попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат від 21.01.2022 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 21.01.2022 року з описом наданої професійної правничої допомоги із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 30-37). Суд дослідивши зазначені докази, враховуючи співмірність зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, виходячи з відповідають реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню, а саме в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved