Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Позов обґрунтований тим, що Концерн «МТМ» по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) постійно. Таким чином, оскільки відповідачі не здійснювали оплату за використані послуги, наданих Концерном «МТМ» у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за період з 01.02.2015 року по 30.11.2020 року на загальну суму 70929,88 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період часу з 01.02.2015 року по 30.11.2020 року. в сумі 70929,88 грн., а також витрати позивача по сплаті судового збору. Представник позивача по справі у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертались. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Крижановським М.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Так, зазначає, що відповідач [PERSON] не є споживачем послуг позивача, оскільки ніколи не проживала у зазначеному вище житловому приміщенні та не є його власником, крім того, у період, за який нарахована заборгованість, взагалі не перебувала у місті Запоріжжя, має постійне місце мешкання у місті Харків, деякий час проживала у Туреччині. Водночас, між відповідачкою та позивачем не укладено договір про надання житлово-комунальних послуг, що є обов`язковим. Крім того зазначає, що позовна вимога про стягнення заборгованості з 01.10.2015 року по 21.01.2018 року не підлягають задоволенню, оскільки така вимога пред`явлена поза межами строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, з заявою про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не звертались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.01.2021 року, інформаційна довідка № 240657309, власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (1/5 частка власності) та [PERSON] (4/5 частка власності). Згідно до довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , оформлений на [PERSON] . Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Квартира відповідача [PERSON] підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач у період з 01.02.2015 р. по 30.11.2020 р. надав відповідачу [PERSON] послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Станом на день подачі позовної заяви, а саме 03.02.2021 року, заборгованість перед позивачем складає 70929,88 грн. Факт надання зазначеної послуги в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Відповідач [PERSON] , як власник житлового приміщення,, скориставшись послугами Концерну, належним чином не здійснила оплату за надані позивачем послуги. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідачів, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. За таких обставин оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] порушила правила оплати послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника\~виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно зі ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно зі ст. 20 вказаного закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідач [PERSON] не надала жодних переконливих доказів на спростування позову, не надала квитанції про погашення боргу або спорювання нарахування грошових сум. Разом з тим, позивачем надано розрахунок заборгованості з зазначенням нарахованих до сплати сум та зазначенням фактично сплачених у період, за який вирішується питання про стягнення заборгованості. Зазначений розрахунок не спростований відповідачем [PERSON] , не надано доказів сплати нарахованих грошових сум. Враховуючи доведеність позовних вимог, відсутність будь-яких переконливих заперечень з боку відповідача [PERSON] щодо невідповідності наданого позивачем розрахунку, або будь-яких інших на підтвердження того що ним не отримувалися послуги, чи сплачувалася заборгованість, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню щодо стягнення з власника житлового приміщення, у яке надавав позивач послуги, заборгованості у розмірі 70929,88 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Щодо клопотання [PERSON] про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплинула і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідач [PERSON] не скористалась своїм правом передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України, не подала до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного. В силу ст. 11 ЦК України та п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такі ж висновки, викладені у правових висновках Верховного Суду України у постановах №6-110цс12 від 10.10.2012 року та №6-59цс13 від 30.10.2013 року, що в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для застосування іншими судами загальної юрисдикції. Так, суду не надано доказів, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками (співвласниками) квартири за адресою: [ADDRESS] , або доказів щодо їхнього фактичного користування послугами, надані позивачем. Окрім цього, суду надано докази щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки [PERSON] у м. Харкові. Згідно ст.\~10\~та ст.\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.\~12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження фактичного користування відповідачами [PERSON] та [PERSON] послугами з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, надані позивачем за адресою: [ADDRESS] , суд оцінює критично доводи позивача, що він має право вимагати від вказаних відповідачів стягнення заборгованості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial