Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

27.01.2022 позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги аргументує тим, з 18.04.2015 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося, припинили вести спільне господарство, в результаті чого позивач проживає разом з дочкою окремо, а також має на утриманні двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу. У свою чергу, відповідач є працездатною особою та має роботу у сфері Freelance. Достатній рівень життя для дочки позивач не може забезпечити самостійно, тому змушена звернутися до суду із вказаними вимогами. Ухвалою суду від 28.01.2022 позовну заяву залишено без руху (а.с.21). Позивач подав заяву про виконання ухвали суду та усунення зазначених недоліків (а.с.24-43). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2022 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с.44-45). 10.06.2022 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, позові вимоги просить задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1309 грн 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, оскільки на утриманні [PERSON] знаходиться інша дитина та непрацездатна матір. Відповідач стверджує, що проживає разом з матір`ю, однак допустимих та належних доказів не надав. Відповідач є безробітним та не має постійного заробітку, на підтвердження відсутності доходу з 2020 року до відзиву долучає довідку (а.с.66-68). 21.06.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить поновити пропущений строк на подання цієї відповіді та зазначає, що доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими, оскільки доказів про утримання іншої дитини та непрацездатної матері немає (а.с.81-131). 30.06.2022 від представника відповідача надійшли заперечення, просить суд повернути відповідь на відзив для позивача, у зв`язку з пропуском процесуального строку на його подання. (а.с.132-146). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявлена позивачем до стягнення сума за своїм розміром не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами по справі 18.04.2015 був укладений шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міжрайонного управління юстиції у Київській області за актовим записом №152 (а.с. 30). У вказаному шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.29). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2022 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 64-65). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання, [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с. 34-35). Згідно свідоцтв про народження позивач від попереднього шлюбу також має на утриманні двох неповнолітніх синів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 85-88). Відповідно до рішення Білопільського районного суду Сумської області від 23.11.2011 відповідач сплачує аліменти на неповнолітню дочку від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн 00 коп. щомісячно (а.с. 60-63, 137-144). Як вбачається з довідки форми 5-ок Пенсійного фонду України від 20.05.2022 відповідач не має доходу з 2020 року (а.с. 66-68). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст. 180 СК України). За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, син а; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. У даному випадку позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн 00 коп., починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення нею повноліття. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття дитини, повноцінно забезпечувати її інтереси, судом встановлено наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини щомісячно у розмірі 3000 грн 00 коп. і до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову. Такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial