Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. Позовні вимоги позивачка обгрунтовую тим, що їй на праві особистої приватної власності належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] . Позивачка посилається на те, що відповідач на підставі договору дарування від 07.06.2021 року подарував позивачці належну йому 1/4 частку у праві власності на зазначену квартиру. Разом з тим, після оформлення договору дарування відповідач не знявся з обліку за місцем реєстрації. Відповідач у квартирі не проживає з 2013 року, так як він проживає в Хабаровському краї Російської Федерації з 2013 року. Посилається на ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на ст.ст 16, 316, 321, 383, 391 ЦК України, Постанову Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року, на практику ЄСПЛ. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки відповідач перешкоджає належним чином користуватися та володіти цією квартирою. Ухвалою Южноукраїнського\~міського суду\~Миколаївської області\~від 21.10.2021\~року у\~цивільній справі\~за позовом\~ [PERSON] \~було відкрито\~провадження у\~порядку загального\~позовного провадження.\~підготовче судове\~засідання призначено\~на 15.11.2021\~року,\~розгляд якого\~не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. У підготовчому судовому засіданні 18.02.2022 року призначено справу до розгляд на 14.03.2022 року. 14.03.2022\~року справа\~не розглядалась у зв`язку з тим, що адміністрація Южноукраїнського міського суду Миколаївської області не забезпечувала суддю секретарем судового засідання, що підтверджується матеріалами справи. З цього приводу суддя зверталася до ВРП, Ради суддів України та ДСА України. У судовому засіданні позивачка суду пояснила, що у 2021 році її син [PERSON] подарував їй 1/4 частини у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Після цього, вона стала власницею 1/2 частини у праві власності на відповідну квартиру. Після укладення договору дарування її син залишився зареєстрованим в цій квартирі. Просить суд визнати сина таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. У судове засідання відповідач не з`явився, про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Надіслав заявк, в якії він визнав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі (а.с. 55, 66, 70). У судовому засіданні третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] не заперечував проти задоволення позову, підтвердив факт, що їх син на сьогодні проживає в Російській Федераціїї. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] до суд не з`явилася. Направила до суду заяву, в якії проти задоволення позову не заперечувала та просила розглянути справу без її участі (а.с. 69, 71, 103). Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 05.09.2002 року відповідна квартина належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] - 1/4 частка та членам її сім`ї: [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] 1/4 частка, [PERSON] - 1/4 частка (а.с. 13). Разом з тим, відповідно до договору дарування від 07.06.2021 року, який посвідчено приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Лобовою О.М., відповідачпоадрував своїй матері 1/4 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . що підтверджується договором дарування (а.с.7-8). Згідно акту про фактичне проживання мешканців кв. [ADDRESS] , виданого Головою ОСББ "Дружби Народів 17" [PERSON] , підтверджено факт те, що у зазначеній квартирі дійсно проживає позивачка та її чоловік [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) 018-503 від 27.09.2021 року у квартирі позивачки, [PERSON] значаться зареєстрованими три особи: позивачка, син [PERSON] та чоловік [PERSON] (а.с.15). Суд вбачає, що факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідач порушив права та законні інтереси позивача у справі. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з нормами ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 3, 15 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем визнав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved