Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

16.06.2017 позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] \~в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті [PERSON] .В обґрунтування своїх вимог послалась на те, що [INFO] померла [PERSON] . Їй належала квартира по [ADDRESS] . Вона є єдиним спадкоємцем майна після смерті останньої за заповітом від 24.09.2009. 01.04.2016 позивачка звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва на право на спадщину на вище згадану квартиру. Однак нотаріус відмов у цьому, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність цього майна спадкодавцеві. \~ \~ \~ \~Справа перебувала у провадженні судді Кріля М.Д. Ухвалою від 23.06.2017 було відкрито провадження у справі. Ухвалою від 13.11.2017 у справі було залучено в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою від 15.01.2018 провадження у справі було зупинено до розгляду по суті справи №459/914/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи Червоноградської міської державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту. 22.10.2018 справа була передана від судді Кріля М.Д. шляхом потворного авторозподілу. 11.11.2021 [PERSON] подав суду позов третьої особи із самостійними вимогами до [PERSON] , третьої особи Червоноградської міської ради Львівської області\~про визнання недійсним заповіту з підстав, що на час підписання заповіту його бабуся не знала чи він живий і помилково вважала, що родичів у неї не залишилось. Тому вважає, що заповіт не відповідав її дійсній волі, а отже на підставі ст.1257 ЦК України є недійсним. Ухвалою від 21.12.2021 провадження по справі поновлено. 26.04.2022 третя особа нотаріус Стеців М.Р. подала заяву, в якій просила справу розглянути без її присутності (а.с.176 т.1). 13.05.2022 у підготовчому судовому засіданні з участю сторін позивачка позов підтримала з підстав, вказаних у ньому. Представник відповідача позов заперечила. Представник третьої особи позов заперечив. Вказав, що третя особа [PERSON] подав позов із самостійними вимогами щодо предмету спору. Просив прийняти позов до спільного розгляду із первинним позовом та про прийняти позов до спільного розгляду із первинним позовом та призначити справу до розгляду по суті. У підготовчому судовому засіданні суд ухвалив прийняти позов до спільного розгляду із первинним позовом та прийняв позов до спільного розгляду із первинним позовом та призначити справу до розгляду по суті. Ухвалою від 13.05.2022 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. 16.05.2022 представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29.03.2021 та постанови Львівського апеляційного суду від 11.11.2021 у справі №459/914/16-ц (а.с.188-191). Дослідивши докази суд встановив слідуюче. \~ \~ \~ \~Із копії заповіту від 24.09.2009, посвідченого державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Заєць М.В. встановлено, що за життя, а саме 24.09.2009 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла позивачці [PERSON] (а.с.8 т.1).\~ \~ \~ \~ [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9 т.1). [PERSON] належала квартира по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру, реєстраційного посвідчення на квартиру та технічного паспорта від 15.02.2001 (а.с.10,12,13-14 т.1). Позивачка звернулась до нотаріуса з приводу оформлення права на спадщину. З копії постанови від 01.06.2016 нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві (а.с.15 т.1). З копії спадкової справи [PERSON] , наданої нотаріусом на запит суду, встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся також її онук [PERSON] (а.с.65-68 т.1). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29.03.2021 у справі №459/914/16-ц було відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи Червоноградської міської державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту (а.с.188-189). В ході\~розгляду справи\~судом було\~встановлено,\~що оспорюваний\~правочин не\~суперечить актам\~цивільного законодавства,\~при його\~складанні нотаріусом\~перевірено особу\~заповідача,\~дієздатність заповідача,\~вільність волевиявлення\~і відповідність\~внутрішній волі\~та меті\~(наслідкам),\~яку він\~переслідував,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~є безпідставним.Суд також дійшов до висновку, що форма спірного заповіту відповідає вимогам ст.1247\~ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним. Підстав для визнання оспорюваного заповіту недійсним немає. Такого ж висновку дійшов Львівський апеляційний суд у своїй постанові від 11.11.2021 (а.с.190-191). Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із \~ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із квартири по [ADDRESS] . Однак позивачка спадкові права належним чином не оформила через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують належність цього майна спадкодавцеві. У наявності є лише копії свідоцтва про право власності на квартиру та реєстраційного посвідчення на квартиру. Оригінал свідоцтва на право на спадщину за законом спадкодавця відсутній. Дана обставина перешкоджає позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру по [ADDRESS] після смерті [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Згідно із\~ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено у п. 3.3. роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. \~ \~ \~ \~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що іншим чином позивачка не може оформити право власності на спірну квартиру, тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Вирішуючи вимоги за позовом третьої особи із самостійними вимогами судом встановлено наступне. 11.11.2021 [PERSON] подав суду позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] , третьої особи Червоноградської міської ради Львівської області\~про визнання недійсним заповіту з підстав, що на час підписання заповіту його бабуся не знала чи він живий і помилково вважала, що родичів у неї не залишилось. Тому вважає, що заповіт не відповідав її дійсній волі, а отже на підставі ст.1257 ЦК України є недійсним. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст.1247,1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно із ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ПК України. Статтею 203 ПК України визначено такі вимоги: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою статті 215 ПК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Заповіт, як односторонній правочин, має відповідати загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсним є заповіт: 1) в якому волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складений з порушенням вимог щодо його форми і посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо). Надаючи правову оцінку встановленим фактам та обставинам справи, суд виходить з такого. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є позивачка [PERSON] .. 05.10.2015 третя особа [PERSON] звернувся до Червоноградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Факт родинних стосунків між померлою та третьою особою [PERSON] підтверджується дослідженими судом доказами. Таким чином між сторонами виникли правовідносин з оспорювання заповіту. В судовому засіданні позивач вказав, що спірний заповіт бабуся склала під впливом помилки, так як на час його вчинення вважала, що він помер. В обґрунтування цих вимог жодних належних доказів не навів. Суд наголошує, що процесуальним законом закріплено принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, сторони мають обов`язок доказування і подання доказів (ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на догадках і припущеннях суду чи учасників процесу. Крім того, [PERSON] звертався із позовом до позивачки [PERSON] про визнання недійсним заповіту. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29.03.2021 у справі №459/914/16-ц, яке було залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11.11.2021, було відмовлено у цьому позові . У вказаних рішеннях було встановлено судом, що форма спірного заповіту відповідає вимогам ст.1247\~ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним. Підстав для визнання оспорюваного заповіту недійсним немає. Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Верховний Суд у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21) зауважив, що: 1) свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача; 2) свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання; 3) кваліфікація заповіту як нікчемного з мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується в ч. 1 ст. 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні й посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами гл. 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю; 4) тільки в разі наявності фізичних вад у заповідача, які позбавляють його можливості прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбувається лише при свідках. І саме в цьому разі недотримання такої вимоги щодо порядку посвідчення заповіту відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України має наслідком нікчемність заповіту. Суди під час розгляду попередніх справ встановили, що в тексті спірного заповіту немає відомостей про те, що заповідач через фізичні вади не міг сам прочитати заповіт. Заповідач у заповіті власноручно написала, що «заповіт відповідає її волі, нею прочитано і власноручно підписано». За таких обставин відсутні підстави для кваліфікації заповіту як нікчемного, а тому немає й підстав для визнання такого заповіту недійсним. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, у позові третьої особи [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved