Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

у листопаді 2018 року представник позивачів звернувся до суду з вказаними позовними вимогами, які у подальшому уточнив, і просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» (далі - КП «ЖЕО-109 Голосіївського району») у розмірі 42960,22 грн. та на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» у розмірі 14309,95 грн., а також судовий збір. В обґрунтування позову представник позивачів вказав, що відповідачі є наймачами квартири [ADDRESS] , проживають в ній і користуються послугами, що надавалися/надаються позивачами. Також зазначив, що будинок [ADDRESS] з 01.05.2015 року перебуває на обслуговуванні та утриманні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», що створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», та до 01.05.2015 року перебував на утриманні КП «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району», що утворене рішенням сесії Голосіївської районної ради м. Києва. Однак, в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, а також вимог Житлового кодексу України, відповідачі не у повному обсязі сплачують квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого мають заборгованість перед КП «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» за період з 01.10.2010 року по 01.04.2015 року в загальному розмірі 42960 грн (основна сума заборгованості - 25849,56 грн, інфляційні нарахування - 14860,56 грн, 3% річних - 2250,10 грн) та перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» за період з 01.05.2015 року по 30.06.2018 року у загальному розмірі 14309,95 грн (основна сума заборгованості - 12295,95 грн, інфляційні нарахування - 1586,51 грн, 3% річних - 424,49 грн), а тому представник позивачів звернувся до суду з даним позовом про стягнення сум заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.12.2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 33-34). В установлений процесуальним законодавством строк відзив на позовну заяву не надійшов. До початку судового розгляду справи представник позивача КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, які є необхідними для вирішення справи, а саме довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів за адресою - [ADDRESS] з зазначенням даних щодо дати їх народження та інформації про реєстраційні номери облікової картки платників податків. У судовому засіданні 26.03.2019 року присутні представники позивача і відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Представник позивачів просив суд задовольнити зазначене клопотання. Відповідачка [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] та [PERSON] померли. Відповідачі позов визнали частково і просять зробити перерахунок заборгованості з урахуванням оплат. Судом оголошена перерва в судову засіданні. У жовтні 2019 року позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» надіслав до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій зазначив, що при подачі спільного позову ним не було враховано те, що співпозивачем КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» 16.11.2017 до суду було подано заяву про видачу судового наказу на боржника [PERSON] за період з 01.05.2015 по 31.08.2017 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 6673,49 грн. 20.02.2018 Голосіївським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ у справі № 752/23843/17, а тому розмір заборгованості відповідачів зменшився і складає 6485,14 грн, з яких 5622,46 грн основна заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2017 року по 30.06.2018 року. Ухвалою суду від 10.06.2021року прийнято до провадження у справі № 752/24887/18 позовну заяву в новій редакції . У судовому засіданні 09.08.2022 року сторони відсутні. Представник позивачів просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Статуту Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району» (нова редакція), останнє утворене рішенням 11 сесії ІІ скликання Голосіївської районної ради м. Києва від 25.11.2004 № 30/07 та на підставі рішення VII сесії Київської міської ради VI скликання від 31.03.2011 № 102/5489 перейменовано в Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району» і передане до сфери управління Голосіївській районній в місті Києві Державній адміністрації (а.с. 13-14). Будинок [ADDRESS] до 01.05.2015 знаходився на утриманні КП «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району». Відповідно до п. 2.2. вищевказаного Статуту Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-109 Голосіївського району», основними напрями діяльності Підприємства є, зокрема: - 2.2.1. Утримання та експлуатація житлового і нежитлового фонду на підставі замовлення; - 2.2.2. Технічне обслуговування будівель, споруд, окремих будівельних конструкцій та інженерного обладнання будинків; - 2.2.17. Залучення на договірних засадах підрядних організацій з виконання окремих спеціалізованих видів робіт по технічному обслуговуванню та ремонту житлового фонду, вивезенню і знешкодженню сміття та побутових відходів, благоустрою прибудинкових територій. З 01.05.2015 р. утримання будинків та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] здійснює безпосередньо КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва». Відповідно до п.2.2. Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», предметом його діяльності є: утримання житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності м.Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку; надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договір на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку (а.с. 6-12). 13 листопада 2015 р. між КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» (далі-Довіритель) та КК «Центр комунального сервісу» (далі - Повірений) було укладено Договір доручення № 6/дор, відповідно до п.1.1 та підпункту 1.1.5 розділу 1 якого Довіритель доручив, а Повірений прийняв на себе зобов`язання представляти інтереси Довірителя та вчиняти від його імені наступні юридичні дії, які полягають у вживанні заходів, спрямованих на погашення заборгованості боржників перед Довірителем в судовому порядку, в тому числі здійснювати представництво, захист прав та охоронюваних законом інтересів Довірителя перед його боржниками з правами відповідного учасника процесу (а.с. 16-17). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS] відповідно до ордеру № 17209 серія Б на жиле приміщення від 30 грудня 1985 року, який виданий на піставі Розпорядження Московської районної ради народних депутатів від 24 грудня 1985 року № 685/30 (а.с. 18). Зазначена квартира загальною площею 71,7 кв.м є приватизованою, що підтверджується інформацією КП «Центр комунального сервісу» № 02/01/05-654 від 08.04.2019, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 94). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва, який наданий на запит суду, станом на 16.06.2020, в квартирі [ADDRESS] за вказаною вище адресою, значаться зареєстрованими: [PERSON] [INFO] з 18.03.1986 року, [PERSON] [INFO] з 28.02.1991 року (а.с. 134). Відповідно до листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.06.2020 № 100-7639 відповідач [PERSON] [INFO] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 18.03.1986 по 20.08.2002 рік, а відповідач [PERSON] [INFO] з 23.04.1992 по 05.11.1998 рік (а.с. 133). Із матеріалів справи вбачається, що за адресою: [ADDRESS] обліковується особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на споживача [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримують житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою. Відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що зазначений вид послуг не надається, або ж надається не в повному обсязі, або ж неналежної якості, або ж їх звернень у спірний період до обслуговуючої організації або балансоутримувача будинку з приводу неналежного надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території. Водночас факт ненадання послуг або зниження якості послуг (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №640/18143/16-ц). У своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі №521/6969/15-ц Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Між сторонами договір про обслуговування прибудинкової території та надання комунальних послуг не укладався, але обов`язок сплачувати квартплату та надані комунальні послуги в даному випадку виникає в силу положень спеціального закону, який регулює даний вид правовідносин. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки, регламентуються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. З урахуванням судового наказу, виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 20.02.2018№2-н/752/967/17 позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» зменшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідачів основну заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2017 по 30.06.2018 року у розмірі 5 622,46 грн (а.с. 110-111, 112). Відповідачі належним чином не виконали свій обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг, що ними не заперечувалось, тому суд, перевіривши розрахунок позивача, задовольняє позовні вимоги і стягує на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» 5622,46 грн. Приймаючи до уваги, що саме судом було встановлено факт проживання у квартирі відповідачів [PERSON] і [PERSON] , які є фактичними споживачами послуг, суд зобов`язаний перевірити правильність розміру нарахованого боргу, а також підстави його нарахування, оскільки уточнена заява після зменшення позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не містить змін підстав або предмету позову. З розрахунку заборгованості за період з 01.10.2010 по 30.04.2015 року, який включає в себе плату за послуги: з утримання будинків та прибудинкової території, централізованого опалення, гарячого і холодного водопостачання, водовідведення гарячої води (а.с. 19-21, ), не можливо встановити на скількох осіб ця заборгованість нараховувалась, тому суд не може прийняти його як належний та допустимий доказ, що підтверджує суми боргу відповідачів перед позивачем КП «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району», і це є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. В порядку ст. 540 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний з кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Обов`язок щодо сплати за спожиті послуги встановлений законом. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг у повному обсязі. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18). Згідно зі ст.509 ЦК України цивільні права та обов`язки вникають з підстав, передбачених законодавством, а в силу зобов`язання одна особа зобов`язана вчинити на користь іншої особи певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Проте, в матеріалах справи відсутній розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості у розмірі 5 622,46 грн, який би підтверджував позовні вимоги позивача, а саме: 3% річних у розмірі 209,42 грн, інфляційні нарахування у розмірі 653,26 грн, тому суд відмовляє у позові в цій частині. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» сплачений судовий збір у розмірі 440,20 грн.

Outcome: partial