Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 29 грудня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики № 29/12/16-1, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 3818828 гривень 44 копійки, а останній зобов`язався повернути їх до 29 грудня 2018 року. Також, 12 травня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики № 22/05-1, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 501356 гривень 80 копійок, а останній зобов`язався повернути їх до 29 грудня 2017 року. Крім того, 30 червня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики № 30/06-1, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 288393 гривні 88 копійок, а останній зобов`язався повернути їх до 30 вересня 2017 року. Відповідач зобов`язання за зазначеними договорами позики не виконав, гроші не повернув. Відповідно до п. 4 договорів позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцю отриману позику у повному обсязі в встановлений строк та у разі збільшення курсу долара США до гривні на момент повернення суми позики позичальником, порівняно з днем отримання, сума позики підлягає зміні відповідно до коефіцієнту збільшення курсу долара США до гривні, встановленого НБУ, на день повернення суми позики. Пунктом 11 договорів позики передбачено, що у випадку порушення строків повернення позики, позичальник повинен сплатити позикодавцю 25 % річних від суми позики за кожен день прострочення її повернення та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення повернення позики, від усієї позики за кожний день прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання. Станом на 25 вересня 2020 року сума неповернутої позики на день платежу по договорам позики становить 4752693 гривні 60 копійок, а сума 25 % річних - 2246736 гривень 52 копійки. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 4752693 гривні 60 копійок боргу, 2246736 гривень 52 копійки 25 % річних та пеню за період з 25 вересня 2019 року по 25 вересня 2020 року у сумі 994810 гривень 35 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 грудня 2016 року між сторонами був укладений договір позики № 29/12/16-1, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 3818828 гривень 44 копійки, а останній зобов`язався повернути їх до 29 грудня 2018 року (а.с. 9). 12 травня 2017 року між сторонами був укладений договір позики № 22/05-1, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 501356 гривень 80 копійок, а останній зобов`язався повернути їх до 29 грудня 2017 року (а.с. 10). Крім того, 30 червня 2017 року між сторонами був укладений договір позики № 30/06-1, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 288393 гривні 88 копійок, а останній зобов`язався повернути їх до 30 вересня 2017 року (а.с. 11). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 4 договорів позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцю отриману позику у повному обсязі в встановлений строк та у разі збільшення курсу долара США до гривні на момент повернення суми позики позичальником, порівняно з днем отримання, сума позики підлягає зміні відповідно до коефіцієнту збільшення курсу долара США до гривні, встановленого НБУ, на день повернення суми позики. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за трьома договорами позики з урахуванням положень п. 4 цих договорів в розмірі 4752693 гривні 60 копійок боргу. Зокрема, заборгованість за договором позики № 29/12/16-1 станом на 29 грудня 2018 року складає 3931921 гривень 61 копійку (із розрахунку за офіційним курсом Національного банку України - 27 гривень 68 копійок за 1 долар США), заборгованість за договором позики № 22/05-1 станом на 29 грудня 2017 року складає 532478 гривень 11 копійок (із розрахунку за офіційним курсом Національного банку України - 28 гривень 06 копійок за 1 долар США), заборгованість за договором позики № 30/06-1 станом на 30 вересня 2017 року складає 288393 гривні 88 копійок (офіційний курс Національного банку України долара США не збільшився). За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4752693 гривні 60 копійок боргу за договорами позики. Позивач також просить суд стягнути з відповідача 25 % річних у розмірі 2246736 гривень 52 копійки та пеню за період з 25 вересня 2019 року по 25 вересня 2020 року у сумі 994810 гривень 35 копійок. Пунктом 11 договорів позики передбачено, що у випадку порушення строків повернення позики, позичальник повинен сплатити позикодавцю 25 % річних від суми позики за кожен день прострочення її повернення та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення повернення позики, від усієї позики за кожний день прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання. Розрахунок суми 25 процентів річних та пені по договорам позики наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 2-5). За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 25 % річних у розмірі 2246736 гривень 52 копійки та пеня за період з 25 вересня 2019 року по 25 вересня 2020 року у сумі 994810 гривень 35 копійок. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 10510 гривень. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 9500 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 21 вересня 2020 року між АО «Тайпан» та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги № 18-2020-ц (а.с. 12-19). Крім того, у матеріалах справи міститься ордер від [PERSON] на адвоката Бурячка М.А., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Бурячка М.А., додатковий договір від 18 травня 2022 року до договору про надання правничої допомоги № 18-2020-ц від 21 вересня 2020 року. Вбачається, що позивачем не надано суду доказів оплати позивачем наданих послуг, зокрема, квитанції про сплату витрат на правничу допомогу в розмірі 9500 гривень, а також детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 9500 гривень задоволенню не підлягає.

Outcome: approved