Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

07.07.2022 [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області (далі - Відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ФГ «Коровай - У» (далі - Третя особа). Вимоги позову мотивовані тим, що Позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка була членом ФГ «Коровай - У» і мала право на передачу їй у власність розпайованих земельних ділянок; за життя мати Позивача розпочала, однак не встигла завершити процедуру приватизації земельних ділянок: площею 0.9420 га з кадастровим номером 7420387000:06:000:0839 та площею 1.0816 га з кадастровим номером 7420387000:06:000:0813. На даний час Позивач, прийнявши спадщину після смерті матері, звернувся до Відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо вищевказаних земельних ділянок, які просив передати йому у власність, однак отримав відмову, що і змусило його звернутися до суду з даним позовом, у якому він просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів про право власності на вищевказані земельні ділянки. Згідно з ухвалою суду від 08.07.2022 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.07.2022. 27.07.2022 підготовче провадження у справі було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 25.08.2022. У судове засідання учасники справи не з`явилися. При цьому, представник Позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі Позивача, у якій вказав, що вимоги позову підтримує у повному обсязі; представник Відповідача також надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує, відзиву на позов не подав; представник Третьої особи причини неявки не повідомив, письмових пояснень щодо позову не подав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, Суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). За життя [PERSON] була членом ФГ «Коровай-У», мала право на отримання у власність частки розпайованих земельних ділянок вищевказаного господарства та розпочала процедуру приватизації виділених їй земельних ділянок, що підтверджується статутом ФГ «Коровай-У», копією протоколу загальних зборів ФГ «Коровай-У» від 23.09.2021, копією рішення Батуринської міської ради чотирнадцятої сесії дев`ятого скликання від 23.09.2021 №40 Про надання дозволу членам ФГ «Коровай-У» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в розмірі середньої земельної частки (паю) кожному із земель фермерського господарства на території Батуринської ТГ та технічною документацією на земельні ділянки з кадастровими номерами: 7420387000:06:000:0839 та 7420387000:06:000:0813 (а.с.8-9, 10-12, 13-16, 17-24). Позивач є сином [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом і у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері (а.с.7 зворотна сторона, 49,50). Відповідно до заяви від 23.06.2022 Позивач звернувся до Відповідача з приводу затвердження проекту землеустрою та передачі йому у власність земельної ділянки площею 0.9420 га з кадастровим номером 7420387000:06:000:0839 та земельної ділянки площею 1.0816 га з кадастровим номером 7420387000:06:000:0813, приватизацію яких за життя розпочала [PERSON] (а.с.25). Однак, у листі Батуринської міської ради від 27.06.2022 №13-07/235 Позивач отримав відмову у затвердженні проекту землеустрою, оскільки проект землеустрою був виготовлений на ім`я [PERSON] (а.с.26). Отже, предметом спору у даній справі є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок та права на одержання правовстановлюючих документів на земельні ділянки, приватизація яких була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положеннями ст.125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 3 ст.1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Положеннями ч.1 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Пунктом «а» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, який полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Аналогічний правовий висновок викладено у Постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №128/1911/15-ц, від 30.06.2020 у справі №623/633/17, від 25.03.2020 у справі №158/1672/17, від 29.08.2019 у справі №554/1195/17. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення процедури приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Як вбачається з матеріалів справи, процедура приватизації земельних ділянок була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавиці [PERSON] , тому Позивач, як спадкоємець, вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавицею за життя, тобто особистого майнового права спадкодавиці. Таким чином, оскільки Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, тому він набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, які належали останній, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельних ділянок, яку спадкодавиця розпочала за життя у встановленому законом порядку та не завершила у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved