Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , діючи в інтересах АТ «Криворізька теплоцентраль», звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2021 року в розмірі основного боргу 27 379 грн. 78 коп., платі за абонентське обслуговування 07 грн. 01 коп., інфляційні втрати 4 715 грн. 17 коп., 3% річних 2 223 грн. 09 коп.; стягнути судовий збір в розмірі 2\~481 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги\~мотивовано тим,\~що АТ\~«Криворізька теплоцентраль»\~за специфікою\~своєї виробничої\~діяльності здійснює\~постачання теплової\~енергії для\~потреби опалення\~і гарячого\~водопостачання населенню,\~яке зобов`язане\~здійснювати оплату\~за отримані\~послуги відповідно\~до встановлених\~тарифів.\~На виконання\~своїх зобов`язань\~АТ «Криворізька\~теплоцентраль» надавало\~послуги з\~централізованого опалення\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~де споживачами\~є [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] .\~Хоча й\~договір про\~надання послуг\~з централізованого\~опалення за\~вказаною адресою\~між АТ\~«Криворізька теплоцентраль»\~та споживачами\~укладено не\~було,\~однак послуги\~фактично надавались,\~останні цими\~послугами користувались,\~а тому\~зобов`язані їх\~оплатити.\~Крім того,\~АТ "Криворізька\~теплоцентраль"\~як виконавцем\~послуг 01\~листопада 2021\~року на\~своєму офіційному\~веб-сайті:\~https://tec.dp.ua\~розміщено типовий\~індивідуальний договір\~про надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії (типовий\~індивідуальний договір),\~який є\~публічним договором\~приєднання.\~Протягом 30\~днів з\~дня опублікування\~типового індивідуального\~договору,\~на адресу\~позивача від\~відповідачів не\~надходило жодних\~документів які\~б підтверджували\~наявність рішення\~власників багатоквартирного\~будинку про\~обрання моделі\~договірних відносин.\~Таким чином,\~з 01\~листопада 2021\~року між\~позивачем та\~відповідачами,\~як споживачами\~послуги з\~постачання теплової\~енергії,\~фактично укладено\~типовий індивідуальний\~договір про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії.\~Свої зобов`язання\~з надання\~послуг з\~централізованого опалення\~АТ «Криворізька\~теплоцентраль» сумлінно\~виконувало,\~однак у\~зв`язку з\~неналежним виконанням\~споживачами своїх\~зобов`язань,\~за період\~з 01\~листопада 2017\~року по\~30\~листопада 2021\~року утворилась\~заборгованість за\~надані послуги\~в розмірі\~27\~379\~грн.\~78\~коп.,\~на яку\~позивачем нараховано\~збитки в\~порядку ст.625\~ЦК України,\~а саме\~інфляційні втрати\~ 4\~715\~грн.\~17\~коп.,\~3%\~річних \~2\~223\~грн.\~09\~коп.\~Крім того,\~заборгованість по\~платі за\~абонентське обслуговування\~в межах\~заявленого періоду\~складає 07\~грн.\~01\~коп. Оскільки споживачі добровільно заборгованість не погашають, а звернення підприємства з цього приводу ігнорують, тому за захистом майнових інтересів АТ «Криворізька теплоцентраль» представник вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 29 квітня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача адвокат Морозова О.С. подала клопотання шляхом направлення на електронну пошту суду про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, викликалися неодноразово у встановленому законом порядку, протягом визначеного строку відзив на позов не подали. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачів, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженого Законом України №2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами правовідносин\~у сфері\~надання житлово-комунальних\~послуг є:\~орган державної\~влади та\~органи місцевого\~самоврядування у\~сфері житлово-комунальних\~послуг;\~учасники -\~споживачі (індивідуальні\~та колективні); 2)\~управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного\~майна багатоквартирного\~будинку,\~зокрема прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~виконання санітарно-технічних\~робіт,\~обслуговування внутрішньо\~будинкових систем\~(крім\~обслуговування внутрішньо\~будинкових систем,\~що використовуються\~для надання\~відповідної комунальної\~послуги у\~разі укладення\~індивідуальних договорів\~про надання\~такої послуги,\~за умовами\~яких обслуговування\~таких систем\~здійснюється виконавцем),\~утримання ліфтів\~тощо; купівлю\~електричної енергії\~для забезпечення\~функціонування спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; поточний\~ремонт спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач\~не звільняється\~від оплати\~житлово-комунальних\~послуг,\~отриманих ним\~до укладення\~відповідного договору. За\~бажанням споживача\~оплата житлово-комунальних\~послуг може\~здійснюватися шляхом\~внесення авансових\~платежів згідно\~з умовами\~договору про\~надання відповідних\~житлово-комунальних\~послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: [ADDRESS] , з відкриттям особового рахунку за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] як власника житлового приміщення, яка зареєстрована в квартирі з 29 липня 1986 року (а.с.19). Крім неї, в житловому приміщенні значиться зареєстрованим місце проживання [PERSON] з 18 січня 2000 року (а.с.15), [PERSON] з 19 жовтня 2001 року (а.с.16), [PERSON] з 20 вересня 1996 року (а.с.17), [PERSON] з 18 січня 2000 року (а.с.18). Відомості про зміну власника житлового приміщення та переоформлення особового рахунку в матеріалах справи відсутні (а.с.6). Як слідує з відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №5054 від 20 квітня 2022 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », яке є дійсним (а.с.16). Законом України від 03 грудня 2020 року №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01 травня 2021 року, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. АТ "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01 листопада 2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідачів не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачами не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Крім того, з 01 листопада 2021 року між позивачем та відповідачами, як споживачами послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 30 типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за\~абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця\~https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги\~з постачання\~теплової енергії\~повинен забезпечити\~постачання теплоносія\~безперервно,\~з гарантованим\~рівнем безпеки,\~обсягу,\~температури та\~величини тиску. Параметри\~якості теплової\~енергії повинні\~відповідати нормативним\~документам у\~сфері стандартизації. Постачання\~теплової енергії\~для потреб\~централізованого опалення\~здійснюється в\~опалювальний період. Порядок\~визначення дати\~початку і\~закінчення опалювального\~періоду визначається\~законодавством. Постачання\~теплової енергії\~на індивідуальні\~теплові пункти\~споживачів для\~потреб опалення\~та приготування\~гарячої води\~здійснюється безперервно,\~з урахуванням\~перерв,\~визначених статтею\~16\~цього Закону. Ціною\~послуги з\~постачання теплової\~енергії є\~тариф на\~теплову енергію\~для споживача,\~який визначається\~як сума\~тарифів на\~виробництво,\~транспортування та\~постачання теплової\~енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Щомісяця, протягом дії опалювальних сезонів з 2017 року по 2021 рік, позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення 103,30 кв.м., відсутності пільг, субсидії та компенсації, однак останні кошти за вказані послуги хоча й сплачували, однак періодично в розмірі меншому від фактичних нарахувань, внаслідок чого станом на 30 листопада 2021 року виникла заборгованість в розмірі 27 379 грн. 78 коп. Як слідує з наданого позивачем розрахунку (а.с.7), в межах заявленого періоду відповідачі загалом сплатили 17\~899 грн. 96 коп. із фактично нарахованих 45\~279 грн. 74 коп., платежі відповідачі здійснювали як протягом дії опалювальних періодів, так і після закінчення, що суд розцінює як визнання ними факту наявності зобов`язань перед АТ «Криворізька теплоцентраль» та вчинення дій, спрямованих на погашення облікованої заборгованості. Крім того, нараховану з 01 листопада 2021 року плату за абонентське обслуговування, яка складає 7 грн. 01 коп. за листопад 2021 року, відповідачі також не сплатили, оскільки внесені ними 2000 грн. у грудні 2021 року в розмірі переплати зараховано першочергово на погашення заборгованості за минулі розрахункові періоди, що не суперечить п.36, п.37 типового індивідуального договору (а.с.7). Докази звернення відповідачів в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи відсутні. У відповідності зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того, застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п.3 ч.1 ст.160 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу суд встановив, що сума заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2021 року розрахована вірно та складає 27 379 грн. 78 коп., що підтверджується доказами у матеріалах справи (а.с.7). При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат 4 715 грн. 17 коп. та 3% річних від простроченої суми боргу 2 223 грн. 09 коп. вважає вірним (а.с.9). Враховуючи, що відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, враховуючи доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути у рівних частинах з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожного окремо, на користь позивача по 496 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved