Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Лютенської сільської ради про визнання права власності на господарську будівлю за набувальною давністю. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.03.2007 року [PERSON] за ціною 7976 грн придбав приміщення газового складу, загальною площею 363 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Дана угода оформлена як Договір купівлі-продажу від 14.03.2007 року та підписана сторонами. Передача будівлі газового складу здійснена згідно Акту прийому передачі від 14.03.2007 року. Позивачем отримано дозвіл на експлуатацію складу як склад для зберігання сільськогосподарської продукції і йому передано в оренду на 49 років земельну ділянку для обслуговування будівлі. За час користування даною будівлею, позивач провів технічну інвентаризацію будівлі, ремонт, необхідні технічні роботи для безпечного функціонування складу. При зверненні до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на вказане майно, позивач отримав відмову, оскільки у нього відсутні документи, які підтверджують набуття права на нерухоме майно. В судове засідання позивач подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача Лютенської сільської ради подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 14.03.2007 року [PERSON] придбав будівлю складу газового, котрий належить до цілісного майнового комплексу бувшого КСП «Нове життя» вартістю 7976 грн (що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 13.04.2007 року). Актом приймання передачі від 14.03.2007 року, Голова Спілки Співвласників майнових паїв колишнього КСП «Нове життя» [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність склад газовий, що належав до цілісного майнового комплексу Спілки Співвласників по ціні 7976 грн. Інвентаризаційна оцінка майна в цілому була проведена 26.01.2022 року, про що свідчить копія Технічного паспорта на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , проведеної КП «Контур». Згідно рішення сесії Рашівської сільської ради від 16.03.2007 року [PERSON] надано земельну ділянку для комерційного використання на умовах оренди з правом подальшого викупу терміном на 49 років та укладено Договір про оренду земельної ділянки. 30 червня 2022 року [PERSON] було надано Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки ним не надано документи, які підтверджують набуття права на нерухоме майно. Таким чином, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що фактично [PERSON] є власником вище вказаного приміщення. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно вимог\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 344 ЦК України\~передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю» , суди повинні враховувати, зокрема таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Зазначений правовий висновок міситься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року по справі №910/17274/17 (провадження 12-291гс18). Суд бере до уваги, що згідно вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство\~\~здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що він придбав склад на підставах, які не заборонені законом і має право на визнання за ним права власності на вказане майно. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved