Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В вересні 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що ПАТ «Ідея Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №А74.19113.003884118 від 24 квітня 2018 року. За яким ПАТ «Ідея Банк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 39666 гривень, а [PERSON] зобов`язався до 24 квітня 2020 року повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. ПАТ «Ідея Банк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у вказаному розмірі. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 102871 гривень 70 копійок. В подальшому, а саме 02 грудня 2020 року ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №12/89. За умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № А74.19113.003884118 від 24 квітня 2018 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 102871 гривень 70 копійок. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] направила до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити у повному обсязі, розгляд цивільної справи здійснити за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 17 січня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.48-49). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 24 квітня 2018 року ПАТ «Ідея Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №А74.19113.003884118. За умовами якого, ПАТ «Ідея Банк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 39666 гривень, а [PERSON] зобов`язався до 24 квітня 2020 року повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним у розмірі змінюваної процентної ставки, яка станом на день укладення кредитного договору, становить 15,5% річних. Крім цього, згідно з п.1.10 кредитного договору [PERSON] також зобов`язався сплачувати комісію у розмірі 3,85% щомісячно від початкової суми кредиту за обслуговування кредиту, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на електронну адресу позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо (а.с.4-6). ПАТ «Ідея Банк» виконав своє зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 39666 гривень, що підтверджується копією ордеру-розпорядження від 24 квітня 2018 року (а.с.15). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. V. Норми права та практика Верховного Суду, якими суд керується при вирішенні спору.. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За змістом правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18) надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за основним боргом у розмірі 39666 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 15988 гривень 77 копійок, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 47216 гривень 93 копійки. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 102871\~гривень 70\~копійок (а.с.17). 02 грудня 2020 року ПАТ «Ідея\~Банк» уклав з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу №12/89 (а.с.20-22). За цим договором ПАТ «Ідея Банк» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за кредитним договором №А74.19113.003884118 від 24 квітня 2018 року. Дана обставина підтверджується Витягом з Реєстру боржників №2 до договору факторингу №12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2019 року (а.с.23). 24 грудня 2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №А74.19113.003884118 від 24 квітня 2018 року. Однак, вимога про погашення простроченої заборгованості відповідачем залишена без належного реагування (а.с.19). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Разом з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що умова кредитного договору №А74.19113.003884118, укладеного 24 квітня 2018 року між ПАТ «Ідея\~Банк» та [PERSON] , яка передбачає сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,85% щомісячно від початкової суми кредиту, яка включає моніторинг заборгованості, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника про погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо, не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить ч.3 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та є нікчемною. Викладене у повній мірі узгоджується зі змістом правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18). У зв`язку з цим, вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» в частині стягнення комісії у розмірі 47216 гривень 93 копійки, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 55654 гривень 77 копійок (39666+15988,77). VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення №13385 від 28 серпня 2021 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатив судовий збір у розмірі 2270 гривень. Позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволений частково, а саме на 54,10% (55657,77 / 120871,70 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1228 гривень 07 копійок (2270 / 100% ? 54,10%). На підставі викладеного та

Outcome: partial