Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

У липні 2022 на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року до Березанського міського суду Київської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Так, позивач свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 01 березня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 25. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, у зв`язку з тим, що вони перестали розуміти одне одного, присутні розбіжності у поглядах на сімейні відносини та сімейні обов`язки, виникають постійні сварки, позивач та відповідач ведуть різні бюджети, проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини. Отже, [PERSON] вважає, що збереження сім`ї стало неможливим, шлюб носить формальний характер, оскільки шлюбні відносини між ними припинилися. Позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки з [PERSON] та вважає дані шлюбні відносини остаточно припиненими. Призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним, оскільки примирення є неможливим. Відтак, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , укладений 01 березня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 25, не надаючи строку на примирення. У разі визнання позову відповідачем по справі, не покладати на нього судові витрати, розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. В силу приписів пункту 1 ч. 4 ст. 19, п. 4 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України вказана цивільна справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження, враховано клопотання позивача, те, що дана справа не належить до категорії спорів, визначених ч. 4 ст. 274 ЦПК України, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, значення справи\~для сторін; обраний позивачкою\~спосіб захисту; категорія та\~складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі. Враховуючи викладене вище, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Березанського міського суду Київської області від 28.07.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04.08.2022 до канцелярії суду надійшла заява відповідача [PERSON] від 02.08.2022 (зареєстровано канцелярією суду за вх. № 1373 від 04.08.2022), у якій він вказав, що позовні вимоги [PERSON] до нього про розірвання шлюбу визнає, просить справу розглянути за його відсутності (а.с. 42). Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. В силу\~приписів ч.\~13\~ст.\~7\~ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 6 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24\~СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. (ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області 01 березня 2008 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 25 від 01 березня 2008 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: [PERSON] (а.с. 4). Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 10;11). Збереження сім`ї стало неможливим, шлюб носить формальний характер, оскільки шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, сторони проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач надав суду заяву про визнання позовних вимог. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу матиме ознаки примушування до шлюбу, що є недопустимим. Відтак, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст.\~4\~Закону України\~"Про\~судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує,\~зокрема,\~і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатила судовий збір в сумі 992,40 грн (а.с. 1). Однак вимоги про стягнення судових витрат з відповідача позивач не заявила, просила у разі визнання позову відповідачем по справі, не покладати на нього судові витрати, тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 7, 24, 105, 112 СК України, ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-274, 279 ЦПК України, суд

Outcome: approved