Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.07.2011 р., укладеного з [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовою В. О., який зареєстрований по Бобрицькій сільський раді за № 1509 від 03.08.2011 р. [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222480601:01:052:0006, площею 0,150 га, з цільовим жилого призначенням (використанням) - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Продавцю земельної ділянки [PERSON] (до шлюбу прізвище [PERSON] ) вказана земельна ділянка належала на праві власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 386261 виданого Бобрицькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 22.06.2005 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010532900098. У зв`язку з впорядкуванням номерів та назв [ADDRESS] назву та номер земельної ділянки [PERSON] було змінено на [ADDRESS] , що підтверджую довідкою виконавчого комітету Бобрицької сільської ради від 03.08.2011 р. № 342. В подальшому на земельній ділянці позивачем збудовано житловий будинок загальною площею 128 кв. м., житловою площею 53 кв. м. Реєстрація права власності на житловий будинок здійснена реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (державний реєстратор Євко В. В.) 13.10.2014 р., номер запису про право власності 7311069, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 28015321. У 2020 році, під час будівництва капітального забору по межам земельної ділянки з кадастровим номером 3222480601:01:052:0006, з ясувалось, що на земельній ділянці частково розташована комплексна трансформаторна підстанція № 1008 (далі КТП), яка перебуває на балансі відповідача, що унеможливлює улаштування забору, а також не відповідає містобудівному законодавству. В порядку позасудового вирішення питання про звільнення земельної ділянки від споруди КТП № 1008, позивач звернувся до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» з відповідною вимогою. Листом від 25.06.2021 р. за № 04/440/9775 ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» підтвердило факт знаходження об`єкту КТП № 1008 в межах земельної ділянки позивача, зазначивши, що КТП згідно Акту приймання-передачі побудовано та введено в експлуатацію ще в 2006 році. У зв`язку з чим відповідачем зроблено висновок, що не час виникнення у позивача права власності на земельну ділянку зазначений об`єкт мереж вже знаходився в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3222480601:01:052:0006, а тому відсутні підстави щодо звільнення земельної ділянки. Позивач вважає, що знаходження об`єкту відповідача КТП № 1008 в межах земельної ділянки, що перебуває у її власності порушує її права, як власника, гарантовані цивільним законодавством України та підлягають судовому захисту. Тому позивач просила суд усунути перешкоди в користуванні належною [PERSON] на праві власності земельною ділянкою, кадастровий номер 3222480601:01:052:0006 , площею 0,150 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом демонтажу КТП № 1008 за рахунок відповідача та перенесення її в інше місце відповідно до встановлених норм. Стягнути в відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 04.08.2021 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Відповідачем було подано до суду відзив. Свої заперечення відповідача обґрунтовував тим, що згідно рішення сільської ради від 22.09.2016 року, довідки сільської ради від 25.10.2016 №1-18/363, договору №4600013944 про безоплатну передачу об`єктів розподільчих мереж від 19.04.2017 року, акту -приймання-передачі від 21.04.2017 року, наказу ПАТ «Київобленерго» від 21.04.217 №467 і акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 21.04.2017 року вказана КТП з балансу сільської ради передана на баланс відповідача. Відповідно вищевказаних документів КТП-1008 введена в експлуатацію у 2006 році і була передана відповідачу у 2017 році. З 2017 року відповідач не переносив КТП на земельну ділянку позивача. Тому відповідач просив відмовити у вимогах позову. Позивачем подано до суду відповідь на відзив згідно якого зазначено, що представником відповідача не надано суду жодних доказів щодо оформлення в оренду ПАТ «Київобленерго» або його правонаступником ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» земельної ділянки для розміщення, експлуатації та обслуговування КТП-10/0,4кВ№ 1008. Дозволу на розміщення цієї КТП на земельній ділянці кадастровий номер 3222480601:01:052:0006 попередній власник земельної ділянки не надавав, що підтверджується довідкою № 221, виданою Бобрицькою сільською радою 08.06.2011 р. Тобто, під час будівництва спірної КТП не передбачалось розміщення вказаного об`єкту у 2006 році на земельній ділянці, яку Бобрицька селищна рада передала у власність [PERSON] (до шлюбу прізвище [PERSON] ) на підставі рішення Бобрицької сільської ради від 13.01.2005 року № 326/1, що зазначено у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 386261 від 22.06.2005 р. Тому позивач просила суд задовольнити вимоги позову. Ухвалою суду від 22.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~У судове засідання 11.08.2022 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник позивача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав та просив суд задовольнити. Представник відповідача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності. Проти позову заперечував у повному обсязі. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2011 р. між [PERSON] (до шлюбу прізвище [PERSON] ) та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовою В.О., який зареєстрований по Бобрицькій сільський раді за № 1509 від 03.08.2011 р. Згідно даного договору позивач [PERSON] набула у власність земельну ділянку що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222480601:01:052:0006, площею 0,150 га, з цільовим жилого призначенням (використанням) - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно п. 10 договору зазначено що відповідно до Висновку № 2634/2 про наявні обтяження (обмеження) на використання ділянки, виданого Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області 26 травня 2011 року, вищевказана земельна ділянка повинна використовуватись з дотриманням обов`язків землевласників відповідно до ст. 91 Земельного кодексу України. Відповідно до п. 11 договору продавець стверджує, що на земельній ділянці, яка відчужується за даним договором, будь-які житлові, господарські будівлі та споруди відсутні, що підтверджується Довідкою № 221, виданою Бобрицькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 08 червня 2011 року. У зв`язку з впорядкуванням номерів та назв вулиць в с. Бобриця назву та номер земельної ділянки [PERSON] було змінено на [ADDRESS] , що підтверджую довідкою виконавчого комітету Бобрицької сільської ради від 03.08.2011 р. № 342. Відповідно до ситуаційного плану с. Бобриця та викопіювання з топографо-геодезичного плану с. Бобриця вбачається що на земельні ділянці позивача розташована електроустановка КТП № 1008 що перебуває на балансі відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київській регіональні електромережі». Як вбачається із рішення Бобрицької сільської ради від 22 вересня 2016 року № 115-11-VII передати з балансу Бобрицької сільської ради у власність ПАТ «Київобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київській регіональні електромережі», енергетичні об`єкти в тому числі КТП-10/0,4 кВ №1008 потужністю 250 кВА. Згідно довідки Бобрицької сільської ради від 25.10.2016 року № 1-18/363 зазначено що наступні об`єкти розподільчих мереж знаходяться на балансі Бобрицької сільської ради: 1. КТП-10/0,4 кВ №198 потужністю 100 кВА - 0,00 гри. 2. ПЛ-10-кВ Л-ТП-515 від РП-81 відг. до ТП-198 довжиною 0,280 км - 0.00 грн. 3. ПЛ-0,4кВ Л-1; Л-2 від КТП-10/0,4 кВ №198 довжиною 1,45 км - 0,00 грн. 4. КТП-10/0,4 кВ №1008 потужністю 250 кВА - 0,00 грн. 5. ПЛ-0,4кВ Л-1; Л-2; Л-3 від КТП-10/0,4 кВ №1008 довжиною 1,640 км - 0,00 грн. 6. КТП-10/0,4 кВ №1591 потужністю 160кВА - 0,00 грн. 7. ПЛ-10кВ Л-ТП-515 від РП-81 відг. до ТП-1591 довжиною 0,300 км - 0,00 грн. 8. ПЛ-0,4кВ Л-1; Л-2 від КТП-10/0,4 кВ №1591 довжиною 1,500 км - 0,00 грн. Відповідно до договору 4600013944 від 19 квітня 2017 року укладеному між Бобрицькою сільською радою (власник) та ПАТ «Київобленерго» (одержувач), згідно рішення Бобрицької сільської ради Київської області від 22 вересня 2016 р. № 115-11-VII, власник зобов`язується безоплатно передати Одержувачу у власність об`єкти електропостачання КТП-10/0,4 кВ №1008 потужністю 250 кВ. 21 квітня 2017 року між Бобрицькою сільською радою та ПАТ «Київобленерго» підписано Акт прийому-передачі та відповідно до наказу ПАТ «Київобленерго» від 21 квітня 2017 року № 467 прийняти в експлуатацію прийняті об`єкти електричних мереж за номенклатурою, встановленою нормативними документами Товариства. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 Першого Протоколу за своєю суттю є гарантією права власності, право користуватися та розпоряджатися своїм майном - це загальний та принциповий аспект права власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Звертаючись до суду із даною позовною заявою [PERSON] , стверджує, що КТП-10/0,4 кВ №1008, розташована на земельній ділянці, що належить їй на праві власності, у зв`язку з чим, вона створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою Із матеріалів справи вбачається що спірна КТП була на балансі у органі місцевого самоврядування, та в подальшому була передана на баланс відповідача. Згідно акту-передачі спірна КТП була випущена та введена в експлуатацію в 2006 році, тобто до набуття позивачем земельної ділянки на якій розташована КТП. Згідно ч. 18 ст. 21 ЗУ «Про ринок електричної енергії» (який набрав чинності з 11.06.2017), у разі якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, послуги з перенесення електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики надаються оператором системи передачі та/або операторами систем розподілу у порядку, визначеному кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу. Плата за надані послуги визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації, розробленої замовником. Тобто, законодавцем передбачено, що у разі наміру спорудити, реконструювати будівлі, що потребує перенесення відповідних елементів електричних мереж, замовник має право на перенесення відповідних елементів електромереж оператором системи розподілу за плату, визначену згідно з проектно-кошторисною документацією за рахунок замовника. Згідно п. 56 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу це юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. Згідно п. 78 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії», розподіл електричної енергії (далі - розподіл) транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії. Згідно п. 1.1 Кодексу систем розподілу: «Цей Кодекс визначає вимоги та правила, які регулюють взаємовідносини оператора систем розподілу (далі - ОСР), Користувачів системи розподілу (далі - Користувачі) та замовників послуги з приєднання щодо оперативного та технологічного управління системою розподілу, її розвитку та експлуатації, забезпечення доступу та приєднання електроустановок.». Тобто, для визначення оператора системи розподілу у Кодексі систем розподілу застосовується абревіатура «ОСР». Згідно з п. 1.2 розд. І Кодексу систем розподілу, Кодекс встановлює базові системні вимоги, спрямовані на забезпечення надійного функціонування і розвитку системи розподілу. Згідно з п. 1.3 розд. І Кодексу систем розподілу, ОСР та Користувачі, що мають у власності та/або експлуатують електроустановки, приєднані до системи розподілу, мають створити та підтримувати в належному стані технічні та технологічні системи експлуатації своїх електроустановок, а також структуру управління цими системами відповідно до вимог цього Кодексу, інших нормативно-технічних документів та вимог технічної документації заводів-виробників. Згідно з п. 2.1 розд. II Кодексу систем розподілу, замовник послуги з приєднання (замовник) - фізична або юридична особа, яка письмово або іншим способом, визначеним цим Кодексом, повідомила ОСР про намір приєднати до електричних мереж новозбудовані електроустановки або змінити технічні параметри діючих електроустановок внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення. Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про звільнення земельної ділянки із вимогою усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222480601010520006:3:002, зареєстрованого у Поземельній книзі 08.08.2011 р. шляхом звільнення земельної ділянки від споруди КТП 1008 у 15-денний строк з часу отримання дійсної заяви. Тобто, [PERSON] є замовником у розумінні Кодексу систем розподілу. Згідно з п. 4.1.37. п. 4.1 роз. IV Кодексу систем розподілу: «Якщо Замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, Замовник має звернутися до ОСР із відповідною заявою. До заяви додається ситуаційний план об`єкта забудови. ОСР має надати вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесення належних йому об`єктів. Замовник має розробити проект, у тому числі здійснити заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питань щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розташування об`єктів електроенергетики, а ОСР узгодити наданий Замовником проект з оформленням технічного рішення. ОСР на договірних засадах надає Замовнику послугу з перенесення визначених проектом об`єктів енергетики, вартість якої визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації. Вартість проектної документації, що передається замовником ОСР, ураховується в загальній сумі вартості послуги з перенесення об`єктів електроенергетики.». Тобто, на підставі приписів ч.18 ст.21 ЗУ «Про ринок електричної енергії» Кодексом систем розподілу визначено, що винесення об`єктів електричних мереж може здійснюватися після відповідного звернення замовника до оператора системи розподілу з додаванням до такого звернення ситуаційного плану забудови, видачі ОСР технічних умов та вихідних даних для проектування перенесення належних йому об`єктів, розроблення замовником на підставі виданих ОСР технічних умов та вихідних даних відповідного проекту, в т.ч. здійснити заходи з відведення земельних ділянок потрібних ОСР для розташування винесених об`єктів електричних мереж, ОСР має погодити такий проект і оформити відповідне технічне рішення. Законодавством чітко визначено процедуру і порядок винесення об`єктів електричних мереж за рахунок замовника, якщо таке потрібне для мети замовника будівництва чи реконструкції будівель чи споруд, інших об`єктів архітектури. До прийняття ЗУ «Про ринок електричної енергії», діяли відповідні правові норми ЗУ «Про електроенергетику», згідно з ч. 4 ст. 18 якого, у разі спорудження або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури роботи з перенесення повітряних і підземних електричних мереж, теплових мереж та інших об`єктів електроенергетики виконуються власником цих об`єктів електроенергетики за рахунок замовників будівництва або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації. Позивач не зверталась до відповідача із заявою щодо винесення об`єктів електричних мереж з додаванням відповідного ситуаційного плану забудови. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановленого обмеження (обтяження). Згідно ч. 1 ст. 111 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження. Згідно ч. 2 ст. 111 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) обмеження (обтяження) у використанні земельної ділянки, визначені у пунктах "б-е" частини першої цієї статті, підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому законом. Заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом відчуження земельної ділянки, підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 5 ст. 111 ЗК України відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастрових планах земельних ділянок, іншій документації із землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру. Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. У відповідності до ст. 25 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» (в редакції чинній на дату видачі державного акту) Спеціальні зони об`єктів енергетики зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектах землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, спеціальних тематичних картах і атласах стану земель та їх використання, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, іншій документації із землеустрою та кадастрових планах. Межі спеціальних зон об`єктів енергетики зазначаються у документації із землеустрою з часу надання земельної ділянки для будівництва відповідного об`єкта та, у разі необхідності, встановлюються в натурі (на місцевості) і позначаються відповідними попереджувальними знаками. Власникам і користувачам земельних ділянок, на які встановлено обмеження та обтяження, видається кадастровий план їх земельних ділянок з нанесеними межами спеціальних зон, а також письмовий перелік обмежень та обтяжень щодо використання земель у цих зонах. Власники і користувачі земельних ділянок, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, що експлуатують об`єкти енергетики, повинні вживати заходів щодо охорони об`єктів енергетики та дотримання встановлених обмежень та обтяжень у використанні земель у межах спеціальних зон, передбачених документацією із землеустрою. Особи, на користь яких встановлені обмеження щодо використання земель у межах охоронних та інших зон об`єктів енергетики, повинні вимагати від власників і користувачів земельних ділянок дотримання таких обмежень та обтяжень. Спори щодо порядку використання земель у межах охоронних та інших зон об`єктів енергетики вирішуються в судовому порядку відповідно до закону. В супереч вимог земельного законодавства в т.ч. ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», суб`єктами, які розробляли документацію із землеустрою щодо земельної ділянки, що на праві приватної власності належить позивачу, не було зазначено про обмеження у використанні такої земельної ділянки, що пов`язані із розташуванням КТП-10/0,4 кВ №1008, у зв`язку з чим, таке не відображено в Державному акті на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №097918 386261 виданого попередньому власнику земельної ділянки, незважаючи на те, що фактичне розташування вказаного об`єкта електричної енергії на земельній ділянці позивача останнім не заперечується. Незважаючи на відсутність встановлених обмежень охоронної зони в державному акті на право власності на земельну ділянку позивача, суд приходить до висновку що обмеження на використання земельною ділянкою позивача встановлені законом. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» об`єкти передачі електричної енергії - повітряні та кабельні лінії електропередачі, трансформаторні підстанції, розподільні пункти та пристрої. Згідно ст. 14 Закону об`єкти передачі електричної енергії можуть розміщуватися на земельних ділянках усіх категорій земель без зміни їх цільового призначення. Статтею 18 Закону передбачено, що для забезпечення надійної експлуатації та охорони енергогенеруючих об`єктів і об`єктів передачі електричної та теплової енергії, а також безпеки населення і охорони навколишнього природного середовища встановлюються спеціальні зони об`єктів енергетики, зокрема охоронні зони об`єктів енергетики. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» земельні ділянки в межах спеціальних зон об`єктів енергетики не вилучаються (викупляються) у власників чи користувачів земельних ділянок, а використовуються з обмеженнями (крім випадків, коли встановлення спеціальних зон призводить до неможливості використання земельних ділянок за цільовим призначенням). У разі якщо встановлення спеціальних зон об`єктів енергетики призводить до неможливості раціонального використання земельної ділянки за цільовим призначенням, власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати вилучення (викупу) всієї земельної ділянки для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а орендар такої земельної ділянки має право вимагати в односторонньому порядку розірвання договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих цим збитків. Спеціальні зони об`єктів енергетики встановлюються на землях всіх категорій. Відповідно до ст. 22 Закону охоронні зони електричних станцій і підстанцій, струмопроводів та пристроїв встановлюються на певній відстані за периметром земельної ділянки, на якій ці об`єкти розміщені. Згідно ст. 24 Закону розміри охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики залежно від їх конструкції та напруги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до п.5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 04.03.1997 (далі - Правила охорони електричних мереж), охоронні зони електричних мереж встановлюються за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв - на відстані 3 метрів від огорожі або споруди. Оскільки земельна ділянка на якій розташована КТП-10/0,4 кВ №1008 повинна містити охоронну зону електричних мереж, на неї поширюються обмеження, встановлені вищевикладеними приписами чинного законодавства. В такому випадку використання власником земельної ділянки можливе з обмеженнями, встановленими ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів та Правилами охорони електричних мереж. Згідно з п.4.1.37 КСР якщо Замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, Замовник має звернутися до ОСР із відповідною заявою. До заяви додається ситуаційний план об`єкта забудови. ОСР має надати вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесення належних йому об`єктів. Замовник має розробити проект, у тому числі здійснити заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питань щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розташування об`єктів електроенергетики, а ОСР - узгодити наданий Замовником проект з оформленням технічного рішення. ОСР на договірних засадах надає Замовнику послугу з перенесення визначених проектом об`єктів енергетики, вартість якої визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації. Вартість проектної документації, що передається замовником ОСР, ураховується в загальній сумі вартості послуги з перенесення об`єктів електроенергетики. Тобто, на підставі ч. 18 ст. 21 ЗУ «Про ринок електричної енергії», КСР, з метою забезпечення інших споживачів електроенергією та не порушення їх прав на безперебійне отримання електроенергії, підтримання конструктивних елементів обладнання комплектної трансформаторної підстанції у безпечному стані, перенесення вказаної КТП можливе лише за умови дотримання вищевказаної встановленої процедури. За змістом ст. 18 ЗУ «Про електроенергетику» демонтаж і перенесення спірної електроопори можливе лише за заявою і за рахунок замовника, однак відповідач не врегульовував цей спір із позивачем у позасудовому порядку із врахуванням цієї норми права. В той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо незаконності встановлення КТП. Встановивши вказані обставини справи, суд дійшов висновку про недоведеність того, що при розміщенні спірного КТП, балансоутримувачем не дотримано норм спеціального законодавства, яке регулює питання розміщення об`єктів передачі електричної енергії, та відповідно не встановлено факту порушення прав позивача зі сторони відповідача. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим\~статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову. Відповідно та

Outcome: dismissed