Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

23 червня 2022 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 23 жовтня 2015 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції в м. Херсоні, актовий запис № 199. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] - [INFO] . Спільне життя з відповідачем на жаль не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний час не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є недоцільним, в зв`язку з чим і звернулася до суду з даним позовом. Представник позивача, позивач у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягають на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 жовтня 2015 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції в м. Херсоні, актовий запис № 199, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На даний час сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю і не ведуть сумісне господарство, подружжя не бажає зберегти родинні стосунки, між ними було втрачено почуття любові та взаємної поваги. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved