Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що отримала постанову приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка прийнята під час примусового виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 80723, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 14 066 гривень 46 копійок. Позивачка не погоджується з вчиненим виконавчим написом та вважає, що він не підлягає виконанню, оскільки під час його вчинення приватний нотаріус зокрема не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій в частині переліку документів, що є підставами для визнання його таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити (а.с.51). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.56). Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, остання пропонує стягнути грошові кошти з відповідачки [PERSON] в сумі 14 066 гривень 46 копійок, які є боргом за Кредитним договором №1768/508С від 28 серпня 2008 року, укладеним між відповідачкою та ПАТ «Брокбізнесбанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.17). Стягнення заборгованості проводиться за період з 08 квітня 2021 року по 07 червня 2021 року і складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 12 813 гривень 32 копійки, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 484 гривні 91 копійка, строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 118 гривень 23 копійки та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 650 гривень. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №80723 (а.с. 17). Відповідно до постанови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 грудня 2021 року, яка прийнята під час примусового виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 80723 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А. С., було відкрито виконавче провадження № 67937076 по виконанню спірного виконавчого напису (а.с.10). Як з`ясовано з копії Кредитного договору №1768/508С ВІД 28/08/08 від 28 серпня 2008 року (а.с.14-16), який укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] , сторони домовились про надання позивачці кредиту в загальному розмірі 13 000 гривень 00 копійок строком на 36 місяців з 28 серпня 2008 року по 26 серпня 2011 року з виплатою 36 % річних на споживчі цілі. Даний договір нотаріально не посвідчений та наданий зі складу документів виконавчого провадження № 67937076. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд посилається на те, що відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису - 12 червня 2021 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», який не був нотаріально посвідчений. Тому суд вважає, що доводи позивачки про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом на підставі договору, укладеного між ПАТ «Брокбізнесбанк» та нею 28 серпня 2008 рокутаким, що не підлягає виконанню є слушними і таким, що підлягають задоволенню, оскільки нотаріусу не було надано нотаріально посвідченого такого договору, що встановлено судом з наданих позивачкою доказів. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачкою доведено суду про існування порушень законодавства при його вчиненні. Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, що зареєстрований в реєстрі за № 80723 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 14 066 гривень 46 копійок (а.с.29). Згідно постанови приватного виконавця від 11 травня 2022 року, вчинення виконавчих дій було зупинено на підставі ухвали суду (а.с.49). Частиною 7 ст. 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки судом достовірно встановлено відсутність правових підстав у приватного нотаріуса вчиняти виконавчий напис за договором, який не був нотаріально посвідчений, тому наявність інших порушень з боку приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису суттєво не впливає на правомірність чи неправомірність дій нотаріуса під час вчинення зазначеного виконавчого напису, враховуючи, що чинне законодавство не передбачає права на вчинення такого напису за таким кредитним договором саме з підстав порушення вимог про надання документів для вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку зі звільненням позивачки від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», розмір судового збору, від сплати якого звільнена позивачка, підлягає стягненню з відповідача на користь держави за подання позову та заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved