Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Позивач 31.08.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 3365,60 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом позивач посилається на наступне. Так, між Університетом Григорія Сковороди в Переяславі в особі В.о.ректора - Коцур Віталія Вікторовича та [PERSON] було укладено договір №123 від 12.08.2007 року про надання освітньої послуги (навчання), згідно умов якого позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу [PERSON] по здійсненню навчання. Наказом №109 від 30.08.2007 року відповідач був зарахований до складу студентів та отримав освітню послугу (навчання) відповідно до умов Договору. Термін навчання склав чотири роки. Наказом №327 від 30.06.2011 року, відповідач був відрахований з числа студентів у зв`язку із закінченням терміну навчання в університеті. Згідно п. 2.3 Договору, Виконавець зобов`язаний видати Студенту документ про освіту державного зразка, який був виданий [PERSON] 30.06.2011 року. Згідно п. 3.1 Договору, відповідач зобов`язаний вносити плату за отриману послугу (навчання) в розмірах та у строки, що обумовлені в Договорі. В порушення цієї вимоги відповідач сплатив лише частково, а саме: 26.10.2012 року - 1 832,80 грн. та 25.11.2013 року - 1832,80 грн., а всього 3 692,80 коп. Відповідач не виконав умов п. 4.3 Договору. 18.02.2008 року з відповідачем була укладена угода №36 про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідач отримав кошти від позивача, що підтверджується видатковим касовим ордером №68 від 14.12.2007 року на суму 2 370 грн.; видатковим ордером №105 від 17.12.2007 року на суму 4 740 грн.; видатковим ордером №94 від 25.12.2008 року на суму 2 370 грн.; видатковим ордером №174 від 16.12.2010 року на суму 9 480 грн., що всього становить 18960 грн. Згідно п.4.2 угоди позивач має право стягнути в судовому порядку кредит та відсотки за користування у разі ухилення від сплати кредиту. Відповідно до п. 6.1 угоди, 1/15 частина від загальної суми кредиту -за 2019 рік складає - 1 264 грн., відсотки за користування кредитом складають 568, 80 грн. -за 2020 рік складає - 1264, відсотки за користування кредитом складають 568, 80 грн. Таким чином, борг відповідача станом на 20.05.2021 р. з урахуванням 3% річних за користування кредитом становить 3365,60 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. 12.05.2022 року ухвалою Київського апеляційного суду визначено Солом`янський районний суд м. Києва для забезпечення розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу цільового пільгового кредиту. Ухвалою суду від 06.06.2022 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу цільового пільгового кредиту, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги даної норми закону, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Судом встановлено, що між ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» в особі ректора - Коцур Віталія Вікторовича та [PERSON] було укладено договір №123 від 12.08.2007 року про надання освітньої послуги (навчання), згідно умов плата за період навчання відповідача з 01.09.2007р. по 30.06.2011р. становить 18960, 00 грн., тобто сума за рік 4 740,00 грн. Наказом №109 від 03.08.2007 року відповідач був зарахований до складу студентів та отримав освітню послугу (навчання) відповідно до умов Договору. Наказом №327 від 30.06.2011 року, відповідач був відрахований з числа студентів у зв`язку із закінченням терміну навчання в університеті. Згідно п. 2.3 Договору, Виконавець зобов`язаний видати Студенту документ про освіту державного зразка, який був виданий [PERSON] 30.06.2011 року. Згідно п. 3.1 Договору, відповідач зобов`язаний вносити плату за отримання послугу (навчання) в розмірах та у строки, що обумовлені в Договорі. Встановлено, що 18.02.2008 року з відповідачем була укладена угода №36 про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідачу було надано цільовий пільговий державний кредит в розмірі 18960 грн. на весь термін навчання. Відповідач отримав кошти від позивача, що підтверджується видатковим касовим ордером №68 від 14.12.2007 року на суму 2 370 грн.; видатковим ордером №105 від 17.12.2007 року на суму 4 740 грн.; видатковим ордером №94 від 25.12.2008 року на суму 2 370 грн.; видатковим ордером №174 від 16.12.2010 року на суму 9 480 грн., що всього становить 18960 грн. В порушення цієї вимоги відповідач сплатив 26.10.2012 року - 1 832,80 грн. та 25.11.2013 року - 1832,80 грн., а всього 3 692,80 коп. Відповідач не виконав умов п. 4.3 Договору. Згідно п.4.2. Угоди №36 про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 18.02.2008 позивач має право стягнути з відповідача в судовому порядку стягнути наданий кредит та відсотки за користування у випадку не виконання зобов`язань за договором. Відповідно до п. 6.1 угоди №36 від 18.02.2008 р. одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 18960 грн. та відсотки за користування ним у сумі 3% річних готівкою або в безготівковому порядку до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним. Враховуючи те, що 18.02.2008 р. між ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» в особі ректора - Коцур Віталія Вікторовича та [PERSON] була укладена угода №36 про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 20.05.2021 заборгованість за кредитом становить 2528 грн. та 3% річних 1137 грн., за період 2019 по 2020. Наявність боргу станом на 20.05.2021 р. підтверджується довідкою про дебіторську заборгованість. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором виконав не в повному обсязі та за освітні послуги сплатив частково. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, станом на 20.05.2021 року заборгованість по кредиту та відсоткам за користування кредитом становить 3665, 60 грн. Вказаний розрахунок є вірним, сторонами у справі не оспорювався, а тому може бути взятим судом до уваги при вирішенні справи по суті. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи, вище викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість в межах позовних вимог в сумі 3365 грн. 60 коп. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2270,00 грн.

Outcome: approved