Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Позивач приватне підприємство «Обухівміськвторресурси» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги із вивозу побутових відходів, посилаючись на неналежне виконання відповідачами зобов`язань за користування послугами позивача та наявність заборгованості в розмірі 4947 грн. грн. 26 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, а також просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь понесені судові витрати. 21 грудня 2021 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття спрощеного провадження та призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача Бойко Ю.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, договір з надання послуг з вивезення побутових відходів є публічним, договір на підставі якого позивач надавав послуги відповідачам було опубліковано в засобах масової інформації, відповідачі протягом 1 місяця після опублікування відмови від укладення договору не подали, заперечень не представили, а тому договір є укладеним. За час надання послуг від відповідачів не надходило заяв з доказами припинення проживання у вказаному будинку, Критерій надання послуг - дотримання графіку вивезення побутових відходів. Від відповідачів заяви про приєднання до договору оферти не має. Інших конкретних дій відповідачі не вчиняли, тому послуги надавались відповідно до публічного договору. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоч про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, клопотань чи заперечень не надійшло. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 та ст. 10 ст. 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту. Рішенням Обухівської міської ради № 223-12-УІI від 28.07.2016 року «Про визначення переможця конкурсу на вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» виконавцем послуги із вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору території Обухівської міської ради визначено приватне підприємство «Обухівміськвторресурси», що підтверджується копією рішення Обухівської міської ради. Позивач є виконавцем послуги із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради, що підтверджується листом виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області № 2211 від 17.09.2020 року. У відповідності до ст. 35-1 Закону України «Про відходи» та ст. 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 року позивачем було розміщено 24 вересня 2016 року в газеті «Обухівські вісті» №37 (708), в газеті «Обухівські вісті» №28 (750) від 22 липня 2017 року та газеті «Обухівські вісті» №2 (825) від 18.01.2019 року публічну оферту договору про надання послуг з вивезення побутових відходів. 30.09.2016 року, відповідно до положень пункту 31 постанови КМУ № 1173 від 16.11.2011 року «питання про надання послуг із вивезення побутових відходів», між ПП «Обухівміськвторресурси» та виконавчим комітетом Обухівської міської ради був укладений договір б/н «про надання послуг із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради: приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Теценки та Ленди», відповідно до якого позивач зобов`язався, згідно затвердженого графіку, надавати послуги із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради: приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Теценки та Ленди. Відповідно до розділу 8 договору, фінансове забезпечення господарської діяльності позивача забезпечується за рахунок грошових коштів, які надходять від споживачів. Вказаний договір набрав чинності 01.10.2016 року. З дати набрання чинності договору позивач відповідно до погодженого графіку, фактично розпочав та надає послуги із вивезення твердих побутових відходів мешканцям приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Теценки та Ленди, що підтверджується копією договору. 30.09.2016 року відповідно до додатку № 1 до договору від 30.09.2016 року було затверджено графік вивезення побутових відходів, що підтверджується копією графіку. Відповідно до п.1 ч.7 Договору від 30.09.2016 року Виконавець зобов`язується укласти договори з мешканцями приватної садибної забудови міста Обухова сіл Таценки та Ленди про надання послуг з вивезення побутових відходів, згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 року №1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів». Крім того, в газеті «Обухівські вісті» №28 (750) від 22 липня 2017 року, на яку зокрема посилається позивач, було опубліковано «Публічний договір про надання мешканцям приватного сектору та багатоквартирних житлових будинків послуг з вивезення побутових відходів». Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 даного Публічного договору зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту отримання Виконавцем оформленої та підписаної Споживачем Заяви - приєднання та/або фактичної повної або часткової сплати Споживачем рахунку (квитанції) Виконавця за надані ним послуги із вивезення побутових відходів і діє до 30 вересня 2031 року. Всі інші обставини, які покладені в основу позовних вимог суд вважає невстановленими під час судового розгляду, оскільки всупереч принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства позивачем не подано суду належні і допустимі докази на підтвердження існування таких обставин, об`єктивності та достовірності відповідних тверджень. При наданні правової оцінки суті спірних правовідносин суд приймає до уваги наступне. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дійсно зареєстровані за вказаною позивачем в позовній заяві адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме, відповідями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 20.12.2021 року № 38317/21, 38318/22, 38319/21, 38320/21. З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» додано копію типового договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, на який посилається в обґрунтування заявлених вимог та який є публічним договором приєднання, який регламентує порядок та умови вивезення побутових відходів. Крім того слід також звернути увагу на наступні обставини, зокрема Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», від 03.12.2020 року № 1060-ІХ, який набрав чинності 01.05.2021 року, було внесено уточнення, які стосуються порядку укладення договорів про надання комунальних послуг. Уточнення, які було внесено стосуються порядку укладення договорів про надання комунальних послуг, Законом у редакції, яка діяла до 01.05.2021 року, передбачалося три моделі надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку: за індивідуальним, колективним договорами та договором із колективним споживачем. Індивідуальний договір мав два варіанти: з умовою про обслуговування внутрішньо будинкових мереж виконавцем і без такої умови. Внесені зміни по суті зберігають всі моделі, які існували раніше. Єдине, зауважує, в ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», тепер є пряма вказівка щодо можливості укладення індивідуальних договорів про надання комунальних послуг через механізм так званої публічної оферти або, якщо говорити мовою закону в тій редакції, яка зараз є чинною - через публічний договір приєднання. Таким чином необхідно було прийняти до уваги внесені зміни, так чітко зазначити, що договори на комунальні послуги можуть бути договорами публічної оферти, тобто не потребують підписання іншої сторони. Так співвласники можуть обрати будь-яку модель і чотирьох. Якщо вони самі не ініціюють цього договору, то відповідно до закону укладається індивідуальний договір, або прийняття умов договору оферти шляхом оплати надання послуг. Нове законодавство спрощує перехід на нові договірні відносини, як для споживачів так і для надавачів послуг. Новий Закон надає можливість укладати публічні договори приєднання у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір. Термін «договір приєднання» означає, що одна сторона пропонує всім і кожному укласти з нею певний договір, оприлюднює його умови, а інша сторона шляхом вчинення певних дій приймає умови цього договору. Договори про надання комунальних послуг можна було укладати через цей механізм і раніше. Єдине, на це не було прямої вказівки в Законі. Тобто необхідно було керуватися нормами Цивільного кодексу. В свою чергу між позивачем, як виконавцем надання послуг з вивезення відходів та відповідачами, як споживачами даних послуг не укладалось будь-яких договорів, чи заяв-приєднання, а також відповідачами жодного разу не сплачувалися рахунки Виконавця за надані послуги, що могло б свідчити про виникнення договірних відносин між сторонами у справі. Крім того позивачем не надано доказів користування відповідачами послугами позивача з вивезення побутових відходів. Посилання позивача на те, що публікація публічного договору в засобах масової інформації, є безумовною підставою для виконання його положень всіма без виключення споживачами, що проживають на місцевості визначеній у договорі, є безпідставними,оскільки відповідно до ст. 633 ЦК України обов`язковою умовою публічного договору є надання його стороною - підприємцем, зокрема, послуг кожному, хто до неї звертається. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Правовідносини, які могли виникнути між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 року, відповідно до якого невиконання споживачем передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язку укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, у випадку недоведеності надання їх йому чи користування ним такими послугами, не тягне за собою виникнення у нього будь-яких обов`язків щодо оплати за послуги, які йому не були надані (використані) та нормами Закону України «Про відходи». Позивачем не надано доказів про те, що відповідачі зверталися до позивача про надання послуг, запропонованих у вищезазначеному договорі, а сама по собі пропозиція ПП "Обухівмісьвторресурси" по наданню послуг не може свідчити про обов`язковість такого договору для відповідачів та бути підставою покладення на них обов`язків, які випливають з такого договору. Відповідно до ст. ст. 642, 643 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Посилання позивача на те, що утворення побутових відходів є безумовним та природним фактором у процесі життєдіяльності фізичної особи, може мати місце лише за умови, що фізичні особи проживають в тому місці, або на тій місцевості. Посилання позивача на положення ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, яка вступила в дію 01.05.2019 року та численні правові позиції Великої палати Верховного Суду, є неспроможними, оскільки відповідно до положень вказаного Закону та судової практики, передбачено обов`язок споживача сплачувати рахунки виконавця послуги без укладеного договору лише у разі фактичного надання таких послуг. Оцінюючи доводи позивача щодо фактичного надання послуг суд приймає до уваги, що представник позивача не підтвердив факт надання послуг відповідачам, обмежившись лише доводами про виникнення у відповідачів обов`язків сплачувати відповідні послуги виключно внаслідок існування рішення міськради, окрім того, посилався на те позивачі не вправі контролювати фактичне надання послуг, оскільки замовником надання послуг є Обухівська міська рада, яка не пред`являла претензій щодо якості надання позивачем послуг саме відповідачам. Суд оцінює подібну правову позицію позивача необґрунтованою, непереконливою та юридично неспроможною, оскільки вона не ґрунтується на законі та фактичних обставинах справи. Суд вважає, що подібні істотні для вирішення справи обставини потребують доказування, оскільки відповідачами у спірних правовідносинах не підписувався будь-який договір, не сплачувалось жодного платежу та не вчинено жодних юридично значимих дій, які б свідчили про прийняття умов договору до виконання, та й взагалі про обізнаність як споживача із умовами публічного договору. При цьому позивач не є єдиним виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у м. Обухові. Оскільки в межах судового розгляду не доведено факт надання позивачем та отримання відповідачами послуг з вивезення побутових відходів, позивачем не надано жодних доказів фактичного надання таких послуг, навіть в суді представник позивача не підтвердив факту надання таких послуг відповідачам, відтак вимоги позивача про стягнення заборгованості за, начебто, надані послуги є безпідставними. Позиція позивача по суті зводиться до того, що в силу існування правовідносин позивача із органом місцевого самоврядування (рішення міськради за зверненням позивача) у відповідачів автоматично виникають зобов`язання по сплаті послуг з вивезення побутових відходів навіть за відсутності будь-яких підтверджень факту надання таких послуг, однак не виникає прав щодо контролю за наданням таких послуг, що протирічить загальним засадам цивільного судочинства, зокрема щодо порядку виникнення цивільно-правових зобов`язань та свободи договору, а також істотно порушує права відповідачів як споживачів таких послуг. При цьому Обухівська міська рада позивачем до участі у розгляді цієї справи не залучалась. Виходячи з вищенаведеного, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин зазначених у позові, не надано доказів надання послуг з вивезення відходів, вимоги є безпідставними і необгрунтованими. Суд оцінює позові вимоги на засадах диспозитивності цивільного судочинства в межах пред`явлених позовних вимог, тому вважає недоведеним факт укладення між сторонами правочину, на умовах якого ґрунтуються позовні вимоги. Судом не встановлено фактичні обставини, покладені в основу позову, а саме сукупністю досліджених судом доказів не підтверджується факту наявності укладеного між сторонами відповідно до вимоги законодавства договору. Суд вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів укладення договору саме з відповідачами, оскільки позивачем не подано належних і допустимих доказів, які б містили відомості про таку обставину. При цьому суд також враховує, що позивач неналежно виконав свої процесуальні обов`язки щодо доведення позовних вимог, шляхом подання письмових доказів не зміг створити передумови від всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи щодо обставин укладення і умов цивільно-правової угоди між сторонами, на підставі якої пред`явлено позов, що унеможливлює обґрунтовану правову оцінку доводам про правомірність позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Навіть якщо приймати до уваги доводи про наявність заборгованості сукупність описаних вище обставин вказує на неможливість точного обрахунку її суми та необґрунтованість поданого позивачем позову. Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час судового розгляду. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов`язання сплатити визначені позовом кошти, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 76 - 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановфлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір на засадах змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, позивач всупереч вимогам ст.ст.12,13,81 ЦПК України не довів позовні вимоги належними і допустимими доказами, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає, а відтак позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав недоведеності.

Outcome: dismissed