Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

15.04.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває з 03 листопада 2009 року у зареєстрованому шлюбі відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. В період шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із батьком і знаходиться на його утриманні, та [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Сімейне життя подружжя не склалося через взаємне непорозуміння та несхожість характерів. Під час сумісного проживання між ними постійно виникали сварки, тому на даний час сторони мешкають окремо. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим, суперечить спільним інтересам подружжя та інтересам дітей. У зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, зареєстрований 03 листопада 2009 року між ним та [PERSON] . відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, судовий збір з відповідача просив не стягувати. Підтвердив, що діти наразі проживають разом із матір`ю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що з відповідачем не проживає більше року, потреби у примиренні не вбачає, тому не заперечує проти задоволення позову. На даний час діти проживають разом із нею. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбних правовідносинах з 03 листопада 2009 року, зареєстрованих відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №235, підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, Серії [NUMBER] від 03.11.2009 року (а.с.9). Подружжя має малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11), що зумовлює розгляд даної категорії справи про розірвання шлюбу, виключно в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що подружжя більше року проживає окремо, примирення між ними неможливе, а також врахувавши позиції сторін, з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню, як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою позивача, судовий збір з відповідача на його користь, судом не стягується. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved