Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] . У вищевказаному будинку за її згодою були зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] , [INFO] , які не є її родичами. Вказує, що на даний час вона не проживає у вказаному будинку, але сплачує за нього комунальні послуги. Відповідачі в будинку не проживають, їх особисті речі та речі дитини відсутні, окрім того, відповідачі не сплачують комунальні послуги, які на них та дитину нараховуються. Вказує, що фактичне місце проживання відповідача [PERSON] їй не відоме. Відповідач [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком та малолітніми дітьми донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] , але добровільно вирішити спір [PERSON] не бажає. Відповідачі участі в утриманні будинку, сплаті комунальних послуг не приймають, в добровільному порядку не бажають знятися з обліку за місцем реєстрації, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на користування та розпорядження своїм нерухомим майном. Тому, просить суд визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Стягнути з відповідачів на її користь сплачений нею при подані позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 грн. Позивач та її представник - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій вона просила цивільну справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 96-97). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 57-60, 109-110), заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, відзивів не подано. Представник третьої особи - Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. При вирішені спірного питання покладалися на розсуд суду (а.с. 107). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вважає недоцільним визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням (а.с. 103). Зі згоди позивача та її представника, які не заперечують проти заочного розгляду справи, суд ухвалює по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачу по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданому 16.08.2017 року державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори, на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 20), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94762955 від 16.08.2017 (а.с. 23). З довідки Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 489 від 22.09.2021 року (а.с. 26) видно, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] - відповідачі по справі. З актів складених мешканцями [ADDRESS] , засвідченого Старостою території населених пунктів № 6 Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстровані в будинку [ADDRESS] , але [PERSON] з лютого 2021 року, [PERSON] з 2010 року, а малолітній [PERSON] з народження по теперішній час у вказаному будинку не проживають (а.с. 24,25). Позивач в позові вказувала та ці доводи нічим та ніким не спростовані та підтверджені матеріалами справи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , малолітній [PERSON] , які залишаються зареєстрованими у будинку позивача, не проживають тривалий час в ньому, за місцем своєї реєстрації не з`являються, добровільно не бажають її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачами щодо збереження за ними житлової площі на час їх не проживання в її будинку не існує, позивач вимушена сама сплачувати комунальні платежі за них, що негативно впливає на матеріальний стан позивача, та не дозволяє їй розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, що значно обмежує її законні права користування та розпорядження власністю. У відповідності зі ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином дії відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні їй користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним їй на праві власності майном, у вигляді будинку [ADDRESS] є неправомірними та такими що порушують її законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. Крім цього, у відповідності зі ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком (квартирою). Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , своїми діями порушили законні права та інтереси позивача, то у відповідності зі ст. 391 ЦПК України, позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 10 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Згідно ст. 18 цього Кодексу управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно з ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України в разі відсутності особи понад установлені строки в місці постійного проживання, така особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням в судовому порядку. Що стосується зняття з реєстрації малолітнього [PERSON] , [INFO] , то суд, вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 5, 6 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку № 20 комісії з питань захисту прав дитини Новопільської сільської ради від 20.12.2021, затвердженого рішенням № 401 від 23.12.2021 виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, комісія вважає за недоцільне зняття малолітнього [PERSON] , [INFO] , з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] та визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням (а.с 78-79). Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як вбачається зі змісту ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Наявне право на користування квартирою неповнолітньої особи, не може створювати перешкоди власникові в праві володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. У даному випадку місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , є місце проживання його матері [PERSON] . Таким чином, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] з лютого 2021 року, а відповідач [PERSON] з 2010 року разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , не проживають в будинку [ADDRESS] не користуються ним, не утримують його в належному стані, не сплачують комунальну плату, тому суд вважає за необхідне визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Оскільки, позов задоволено то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в рівних частинах понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. (а.с. 7), тобто по 454,00 грн. з кожного.

Outcome: approved