Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 04.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» грошових коштів в сумі 35331,70 грн., на підставі виконавчого напису № 2539, виданого 28.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною. За вчинення виконавчого напису нотаріусом також стягнуто плату із стягувача у розмірі 500,00 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. 03 травня 2022 року, позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Табінського О.В. та отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64331191 від 04.02.2021 року і виконавчий напис № 2539, виданий 28.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г.. Вважає, що виконавчий напис № 2539, виданий 28.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. не підлягає виконанню, оскільки, зазначені у виконавчому написі відомості про місце його проживання, що було подано стягувачем, не відповідає дійсності оскільки за вказаною адресою: [ADDRESS] , він ніколи не проживав. \~ \~ \~ \~Також вказує, що в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. За відсутності ознаки безспірності, нотаріус повинен був відмовити у здійсненні виконавчого напису. Вважає, що суму яка зазначена у виконавчому написі від 28.12.2020 року зареєстрованому за номер №2539 не можна вважати безспірною. Відсутність відомостей щодо заборгованості та інших доказів які б підтверджували наявну заборгованість, що не дає можливості встановити факт реальної заборгованості, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимог стягувача з підписом боржника про його отримання, однак позивач не отримав вимоги з попередженням про вчинення виконавчого напису у випадку не погашення заборгованості. Крім цього, виконавчий напис був вчинений за відсутності нотаріально посвідченого договору, що є також порушенням порядку його вчинення. \~ \~ \~ \~Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 26.07.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання 30.08.2022 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Позивач та його представник, адвокат Бернацький П.В. подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення стосовно позову відповідно до яких, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. З огляду на положення ст.223 ЦПК України та позицію відповідача, викладену у письмових поясненнях, суд не знаходить передбачених законом підстав для відкладення розгляду справи і вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис № 2539 від 28.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором №001-13082-151212 від 15.12.2012р. в сумі 35\~331,70 грн., право вимоги по якому перейшло до відповідача за договором про відступлення прав вимоги, укладеного між ним та ПАТ «Дельта Банк» 26.01.2018р. За вчинення виконавчого напису нотаріусом також стягнуто плату із стягувача у розмірі 500,00 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 04.02.2021 року було відкрито виконавче провадження №64331191, з виконання виконавчого напису № 2539. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 28.12.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що надані копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, не містять підтвердження отримання позивачем повідомлення про наявність заборгованості, а також про те, що позивач був повідомлений про відступлення права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Відповідачем не подано до суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо небезспірності заборгованості. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9\~500, 00 грн., то позивач не надав суду документального підтвердження даних витрат ні при подачі позову, ні згодом при подачі заяви про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, тому дана вимога задоволенню не підлягає. За правилами\~\~ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 992, 40 грн.(дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Outcome: approved