Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

В січні 2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з даною позовною заявою, в якій просило стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 47197,07 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що 09 квітня 2016 року в м. Дніпрі, з вини відповідача, сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди він не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП, з вини відповідача, спричиненні тілесні ушкодження [PERSON] , який звернувся до позивача з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, на підставі чого, позивачем було сплачено на його користь 47197 грн. 07 коп. У зв`язку з вищевказаним, позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Не погодившись із позовними вимогами, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову, оскільки дорожно-транспортна пригода сталася 09 квітня 2016 року, тобто понад шість років, у зв`язку з чим позивачем порушено строк звернення з позовною заявою. Також, відповідач вказує, що позов подано особою, яка не мала на це повноважень, оскільки закінчився строк довіреності ще в 2021 році. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої вказує, що страхове відшкодування було виплачено потерпілій особі 18.07.2019 року, отже строк позовної давності закінчується 18.07.2022 року, тому позовна заява подана з додержанням строків позовної давності 02.11.2021 року. Також, вказує, що позовна заява була подана в 2021 році, тобто в межах повноважень довіреності, яка була надана разом з позовною заявою, в якій вказано, що представник позивача має право подавати позовні заяви, а тому доводи відповідача є необґрунтованими. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги позивача і просив задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше у відзиві вказав щоб справи розглядали без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 09 квітня 2016 року близько 20:15 годині в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, на вул. Криворізьке шосе, в районі АЗС «Окко», автомобіль ВАЗ 2112, реєстрований номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , що підтверджується постановою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 21 липня 2016 року про закриття кримінального провадження (а.с. 6-7). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими\~для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При цьому, відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другоїстатті 1167 ЦК України). Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Такий правовий висновок викладено у Постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року справа № 751/8121/17, провадження № 61-39326св18, від 10 січня 2019 року справа № 500/2095/15-ц, провадження № 61-15712св18. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою про закриття кримінального провадження. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, [PERSON] , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СШМ, перелому кісток тазу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.\~41\~п.\~41.1\~пп.\~«а» Закону\~України «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~МТСБУ за\~рахунок коштів\~фонду захисту\~потерпілих відшкодовує\~шкоду на\~умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідач, станом на дату ДТП, не виконав умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Громадянин [PERSON] подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вищевказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно же зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В зв`язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБ України, на підставі наказу, здійснило виплату власнику пошкодженого автомобіля в загальному розмірі 47197,07 грн., в межах обов`язкового ліміту відповідальності МТСБУ, що підтверджується платіжним дорученням від 18 листопада 2019 року за № 1155118, від 18 липня 2019 року за №967795 (а.с. 41-42). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За наведених обставин наявні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати в порядку регресу витрати МТБСУ на виплату страхового відшкодування потерпілому у ДТП особі. Відповідач у відзиві посилається на те, що позивачем порушено строки позовної давності, проте суд вважає такі заперечення хибними, з огляду на наступне. За статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Отже, при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі - з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування. У виниклих між сторонами справи правовідносинах застосуванню підлягає саме регрес, як порядок відшкодування шкоди. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Матеріалами справи встановлено, що МТСБУ здійснило виплату потерпілій особі від ДТП 18 липня 2019 року та 18 листопада 2019 року, а відтак перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цих дат, а саме 18 липня 2019 року. З позовною заявою МТСБУ звернулось до суду 30 грудня 2021 року, що підтверджується конвертом, яким було надіслано позовну заяву (а.с. 45), тобто в межах трьох річного строку, встановленого законом для виниклих між сторонами правовідносин. Отже, строк позовної давності за вимогами МТСБУ до [PERSON] не сплив. Також, судом відхиляються заперечення відповідача щодо відсутності повноважень у представника позивача для подачі позовної заяви, з огляду на те, що довіреність МТСБУ №4-09/165 від 27 травня 2021 року, яка видана [PERSON] без права передоручення, дійсна до 31 грудня 2021 року включно (а.с. 44), а позовну заяву було подано - 30.12.2021 року, тобто в межах строку дії вказаної довіреності. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 47\~197 грн. 07 коп. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: approved