Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

До Олевського районного суду із Коростенського районного суду Житомирської області за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, Олевської міської ради Житомирської області, про визнання права на земельну частку (пай). Із матеріалів позову вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] за заповітом є спадкоємицею усіх прав та обов`язків, що належали за життя [PERSON] . Позивачка звернулась до Олевської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається із земельної частки (паю), розміром 2,73 умовних кадастрових гектарів, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0279916 від 24.10.1997 року, виданий Олевською районною державною адміністрацією Житомирської області, проте отримала відмову у вчиненні даної нотаріальної дії. Сертифікат відсутній через його втрату за життя спадкодавцем. Позивачка просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,73 умовних кадастрових гектарів, який за життя належав [PERSON] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просила слухати справу у її відсутності, суд розглядає справу у відсутності позивача і на тих доказах, які надані до судового засідання. В судове засідання представник позивача адвокат Зарицький А.І. не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання представник відповідача Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Суд розглядає справу у відсутності представника відповідача і на тих доказах, які надані до судового засідання. В судове засідання представник відповідача Олевської міської ради Житомирської області не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечує проти позовних вимог та просить прийняти рішення за наявними матеріалами справи. Суд розглядає справу у відсутності представника відповідача і на тих доказах, які надані до судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Із матеріалів позову вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.08.2020 року (повторне), [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хочинське» Олевського району 2,73 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серія ЖТ №0279916 від 24.10.1997 року. Факт належності вказаного майна померлому спадкодавцю підтверджується також повідомленням від 18.08.2020 року №26-6-0.30-82/109-20, виданим Олевським відділом Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області. [PERSON] за заповітом від 18.05.2005 року, посвідченим виконкомом Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області, є спадкоємицею усіх прав та обов`язків, що належали за життя її батьку [PERSON] . Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 25.03.2009 року по справі №2-150/09 за [PERSON] визнано право власності на спадщину за заповітом, а саме: на інше майно померлого батька [PERSON] - на житловий будинок [ADDRESS] . Указом Президента України від 10.11.1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було встановлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. Передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Установлено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства має право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у приватну власність свою частку землі (пай) у натурі (на місцевості), що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю. Відповідно до п. 5, 6 Указу Президента України від 08.08.1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, у тому числі, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно зі ст. 2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У зв`язку з відсутністю сертифікату на руках у позивачки [PERSON] , вона не може ініціювати процедуру оформлення правовстановлюючих документів на земельний пай на своє ім`я у позасудовому порядку. Проте надана Олевською державною нотаріальною конторою Житомирської області довідка від 31.03.2021 року №43/02-14, в якій зазначено, що позивачка [PERSON] , РНОКП [NUMBER] , є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , дає підстави для визнання за її спадкоємцем права на земельну частку (пай) у судовому порядку. За визначенням, що міститься у ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, у тому числі, шляхом визнання права (ч. 3 ст. 152 ЗК України). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] залишилась вищевказана спадщина, яку фактично прийняла позивачка [PERSON] . Після звернення [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Олевської державної нотаріальної контори Лугини О.І. від 10.09.2020 року у зв`язку з неможливістю встановити належність правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку (пай), необхідність чого передбачена ст. 1268-1270, 1272 УК України, тому свідоцтво про право на спадщину їй не було видано. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивачки шляхом визнання права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хочинське» Олевського району 2,73 умовних кадастрових гектарів, яка за життя належала спадкодавцю [PERSON] , на підставі сертифікату серія ЖТ №0279916 від 24.10.1997 року.

Outcome: approved