Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Новак А.М. звернувся до суду засобами поштового зв`язку з позовною заявою, отриманою судом 09.09.2021, уточнивши її 05.01.2022, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №53718, вчинений 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №630609462HPLS від 04.04.2017, стягнути з відповідача на користь [PERSON] незаконно стягнуті грошові кошти у розмірі 5\~048,25 грн, а також понесені позивачкою витрати пор сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16\~000,00 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що у липні 2021 [PERSON] не змогла отримати заробітну плату у повному обсязі у повному обсязі, після чого дізналася від керівництва про надходження постанови приватного виконавця Сидорук Л.В. про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] , згідно якої позивачка встановила, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Із відповіді приватного нотаріуса на адвокатський запит стало відомо, що 24.05.2021 приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №53718, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» не сплачену в строк заборгованість за кредитним договором №630609462HPLS від 04.04.2017, укладеного з АТ «Альфа-банк», право вимоги за яким відступлене ТОВ «ФК «Флексіс» відповідно до договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами №2 від 21.12.2020, яке у свою чергу згідно з договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами 21-12/20 від 21.12.2020 відступило право вимоги за вказаним договором до ТОВ «Вердикт Капітал». відповідно до виконавчого напису, стягнення здійснюється за період з 21.12.2020 по 17.05.2021, сума, що підлягає стягненню, становить 27\~358,42 грн. Як стало відомо з документів, наданих приватним виконавцем, кредитний договір, за яким стягується з [PERSON] заборгованість, було укладено 04.04.2017. Тобто виконавчий напис вчинено більш ніж через чотири роки після укладення кредитного договору, що свідчить про порушення приватним нотаріусом строків позовної давності при вчиненні виконавчого напису, зважаючи на те, що за штрафами та пенею строк позовної давності встановлюється один рік. Також, вказаний кредитний договір мав просту письмову форму і не був посвідчений нотаріусом. З наданих приватним нотаріусом документів не вбачається здійснення оплати ТОВ «ФК «Флексіс» на користь АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ТОВ «ФК «Фелксіс» за придбання права вимоги за кредитним договором, укладеним із [PERSON] , як того вимагають договір про відступлення прав вимоги. Оскільки приватним нотаріусом вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та чинного законодавства, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, де просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Крім того, за відомостями, наданими приватним виконавцем Сидорук Л.В., в процесі виконання оспорюваного виконавчого напису із [PERSON] було стягнуто 5\~048,25 грн, які позивачка вважає стягнуті незаконно та просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 10.09.2021 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 10.09.2021 задоволено заяву представника позивачки про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №658380322, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 24.05.2021, зареєстрований у реєстрі за №53718, до завершення розгляду справи. Ухвалою суду від 07.10.2021 задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів, якою витребувано від приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. копії матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №53718 від 24.05.2021. Від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. 10.02.2022 надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому він просить суд відмовити позивачеві у стягненні з відповідача судових витрат, понесених на правничу допомогу в зв`язку з тим, що позивачем в підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмір 16\~000,00 грн не подано належних та допустимих документів та зазначена сума є завищеною (а.с. 60-74). Представником позивача 10.03.2022 надані заперечення на клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, в якій Новак А.М. зазначив, що процесуальні кодекси містять загальні положення про те, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою подальшого розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (виконаних послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатити у зв`язку з розглядом справи. Всі вимоги позивачка виконала, надала суду договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі послуг з їх детальним описом, платіжні документи про оплату, а тому міркування представника відповідача з приводу недоведеності витрат вважає безпідставними. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містить посилань, що гонорар адвоката повинен залежати від середньої заробітної плати, а встановлюють договірні засади регулювання цього питання та критерії, якими необхідно керуватись під час визначення розміру адвоката, що свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо його використання на практиці, у зв`язку з чим представник позивача просить клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу залишити без задоволення (а.с. 76-78). У судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися. Представником позивача суду подана заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, не заперечував проти розгляд справи у заочному порядку. Відповідач участі у судовому засіданні свого представника не забезпечив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, інших заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву не подано. Третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. повідомлялася про дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку, поштові відправлення повернуті без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», докази, витребувані судом ухвалою від 07.10.2021 не надала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання ним відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв та клопотань не заявлялось. Інших процесуальних дій не вчинялось. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 04.04.2017 між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір №630609462HPLS (а.с. 10). Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 24.05.2021 вчинено виконавчий напис, яким з [PERSON] , що є боржником за кредитним договором №630609462HPLS від 04.04.2017, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2 від 21.12.2020, є ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 21-12/20 від 21.12.2020 є ТОВ «Вердикт Капітал», стягнуто заборгованість за кредитним договором №630609462HPLS від 04.04.2017. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.12.2020 по 17.05.2021. Сума заборгованості складає 26\~708,42 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15\~694,17 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 0 грн, прострочена заборгованість по невиплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 грн, строкова заборгованість за комісією становить 2\~248,73 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам становить 0 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 8\~765,52 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом, на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто зі стягувача 650,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 27\~358,42 грн. Боржником вказана [PERSON] , стягувачем ТОВ «Вердикт Капітал». Дата набрання виконавчим написом законної сили 24.05.2021. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки.. Зареєстровано в реєстрі за №53718 (а.с.11). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. 17.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65838032. Боржником вказано [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Також, 29.06.2021 приватним виконавцем Сидорук Л.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід від філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця». Здійснюється відрахування із доходів боржника у розмірі 20%. Загальна сума, яка підлягає стягненню із боржника за виконавчим провадженням ВП №65838032 складає 30\~594,26 грн та, окрім суми боргу за виконавчим документом у розмірі 27\~358,42 грн включає витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 500,00 грн та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2\~735,84 грн (а.с. 12). Звертаючись до суду з позовом, представник [PERSON] адвокат Новак А.М. посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними, не враховані строки позовної давності. При цьому, нотаріусом вчинено виконавчий напис на договорі №630609462HPLS від 04.04.2017, не посвідченому нотаріально, та не надано доказів переходу прав вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Флексіс», а від ТОВ «ФК «Флексіс» до ТОВ «Вердикт Капітал». Надаючи оцінку таким доводам представника позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості\~чи іншої\~відповідальності боржника\~-\~це обов`язкова\~умова вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Із змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом на підставі документів про перехід від АТ «Альфа-Банк» до кінцево визначеного кредитора ТОВ «Вердикт\~Капітал»права вимоги за кредитним договором, укладеним із [PERSON] , та виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня, 22.02.2017, отже і п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк». Крім того, до заяви про вчинення виконавчого напису ТОВ «Вердикт\~Капітал»не надано належного розрахунку заборгованості, виписки по рахунку та доказів того, що боржник [PERSON] отримала вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, що свідчить про відсутність доказів безспірності заборгованості за кредитом та унеможливлювало вчинення виконавчого напису. Суд приймає до уваги доводи представника позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст. 12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності, відповідач не скористався. Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу кредитного договору, укладеного зі [PERSON] , виконавчий напис також не містить. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В частині вимог позивачки щодо поверненню коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. На момент ухвалення судом рішення, постановою приватного виконавця Сидорук Л.В. від 11.11.2021 у ВП №65838032 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису №53718, виданого 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. до набрання рішення суду законної сили (а.с. 38). Відповідно до повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., у виконавчому провадженні ВП №65838032 з примусового виконання виконавчого напису №53718 від 24.05.2021, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., з доходів [PERSON] стягнуто 6\~053,06 грн. З даних коштів приватним нотаріусом перераховано: 500,00 грн в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження, 504,81 грн в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, 5\~048,25 грн в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням (а.с. 45). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 в справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 в справі № 918/47/18, від 01.04.2019 в справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 в справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 року в справі № 6-100цс15. У даному випадку правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у сумі 5\~048,25 грн став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, за рішенням суду виконавчий напис №53718, вчинений 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від [PERSON] відпала, і кошти у розмір 5\~048,25 грн підлягають поверненню позивачці. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивачки просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки понесені неню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн та витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 16\~000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта, інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Матеріали справи свідчать про те, що інтереси позивачки [PERSON] у справі за вищевказаним позовом представляв адвокат Новак А.М. на підставі договору про надання правової допомоги №123/21 від 06.08.2021, ордеру від 06.08.2021 №1085121 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 29.11.2019 серії ДП №4585 (а.с. 13,16, 17). Позивачка під час розгляду справи понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16\~000,00 грн. Розмір витрат підтверджується актами №01 та №02 прийому-передачі надання послуг до договору про надання правової допомоги №123/21 від 06.08.2021 з наведеним у ньому розрахунку робіт за надані адвокатом послуги та квитанціями №01 від 06.08.2021 та №02 від 20.12.2021, відповідно до яких [PERSON] за договором про надання правової допомоги №123/21 від 06.08.2021 сплатила адвокатові Новаку А.М. 12\~000,00 грн та 4\~000,00 грн, відповідно (а.с. 14, 15, 43, 44). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 справі № 904/4507/18). Також у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи. З огляду на наявність в матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатом Новаком А.М. правничої допомоги позивачці (аналіз наданих документів та визначення правової позиції по справі, підготовка та направлення адвокатського запиту, позовної заяви, уточненої позовної заяви, заяви про забезпечення позову, заяви про зупинення стягнення у виконавчому провадженні та запиту про надання інформації з приводу суми стягнутих грошових коштів), відсутність в тексті договору умов щодо порядку обчислення ціни послуг, що надаються адвокатом, враховуючи співмірність розміру витрат зі складністю справи та обсягом наданих послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 6\~000,00 грн. Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 10.09.2021 в силу ч. 7 ст.\~158\~ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved