Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 26.08.2020 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. У зв`язку з доглядом за сином вона не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча фізично здоровий та може надавати допомогу на її утримання, в зв`язку з чим вона просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на її утримання в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 11.07.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 12.08.2022 через канцелярію суду від представника відповідача [PERSON] згідно з ордером адвоката Савченко І.А. надійшов відзив на позовну заяву з підтвердженням направлення такого відзиву позивачу по справі. Відзив обгрунтований тим, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки сторони по справі на даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі, до початку липня 2022 року проживали разом за місцем реєстрації відповідача, але після цього позивач разом з сином переїхала проживати до своєї бабусі з метою забезпечення собі та їхньому синові безпечних умов проживання. Весь цей час відповідач дбав, приїжджав і навіть деякий час проживав разом з дружиною та сином поза місцем їхнього постійного проживання. Проте позивач вела себе відсторонено, уникала спілкування, зібрала якось речі та переїхала проживати до своєї матері. Позивачем не надано доказів, що син на даний час перебуває на її утриманні, а саме: не надано довідку органу місцевого самоврядування. В матеріалах справи відсутні докази, що позивач зверталася до відповідача з приводу її утримання, а також того, що вона перебуває в скрутному матеріальному становищі, та доказів, що відповідач має можливість забезпечувати її та сина в тій мірі, про яку вона просить суд. Розмір аліментів, про стягнення яких просить позивач, є необгрунтованим, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В судове засідання 12.08.2022 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просить розгляд даної справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Савченко І.А. також попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просить судове засідання, призначене на 12.08.2022, провести у її відсутність та у відсутність відповідача за наявними матеріалами, що містяться у справі. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважав можливим провести судове засідання 12.08.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у позовній заяві та у відзиві на позовну заяву, а також у поданих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що сторони по справі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] 26 серпня 2020 року зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що було складено актовий запис № 376, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.08.2020. [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.03.2021 (а.с. 8). З копії довідки, виданої 25.06.2022 керівником Громадської організації «Садове товариство «Десенка-ВЗТА», убачається, що [PERSON] разом із сином [PERSON] , 2021 року народження, проживає за межами населеного пункту села Сосонка на території Стрижавської територіальної громади - Громадська організація «Садове товариство «Десенка-ВЗТА» будинок № 192. Відповідно до копії довідки, виданої 25.06.2022 керівником Громадської організації «Садове товариство «Десенка-ВЗТА», син [PERSON] - [PERSON] , 2021 року народження, проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. З довідки № 6 від 08.08.2022 убачається, що [PERSON] дійсно працює у ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ СТАМ» з 09.08.2019, згідно з наказом №35-К від 09.08.2019 прийнятий на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустановок. Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 12.11.2018 у справі № 202/712/17). Судом установлено, що сторонами не досягнуто згоди щодо утримання відповідачем позивача до досягнення дитиною трьох років. Також судом установлено, що відповідач працездатний та працевлаштований офіційно. Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, стороною відповідача не надано. Твердження сторони відповідача, зазначене у відзиві на позовну заяву про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що дитина знаходиться на її утриманні, спростовуються довідкою, копія якої долучена позивачем до матеріалів справи. Крім того, з самого відзиву на позовну заяву убачається, що відповідач визнає той факт, що дитина на даний час проживає з позивачем. Судом враховуються ті обставини, що на даний час на території України введено воєнний стан, ведуться бойові дії, тому громадяни України вимушені обирати місця для проживання, які вважають найбільш безпечними для себе та своїх сімей. Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає законними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Однак суд вважає, що доцільним та справедливим буде розмір аліментів в частці 1/8 заробітку (доходу) відповідача, враховуючи ті обставини, що позивачем також подано до суду позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліття. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів 28.06.2022. В порядку статті 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовної заяви позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 992,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені нею на правову допомогу. Стаття 59 Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Як убачається із матеріалів справи, 21 червня 2022 року між адвокатом Байдак В.Г. та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги № 24, в якому зазначено, що сума гонорара становить 1000 грн. В якості доказів оплати надано квитанцію № 8 від 21.06.2022, відповідно до якої [PERSON] сплатила гонорар адвокату Байдак В.Г. в розмірі 1000,00 грн. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені останньою на правову допомогу, в сумі 1000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial