Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

У червні 2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якому позивач просив розірвати шлюбу укладений між ними. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав на те, що у 2016 році між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2019 року народження. Починаючи з 2022 року шлюбні відносини між сторонами припинені. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть біля одного року. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивач просить розглядати справу без його участі. Відповідачка до суду не з`явилася з невідомих суду причин. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та відсутність його заперечень проти заочного розгляду, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~23 квітня 2016 року між [PERSON] до [PERSON] , Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 149. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Доказів наявності обставин, передбачених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають однією сім`єю, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач примиритися не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved