Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 1770, відповідно до якого з позивача [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айконс» належить стягнути заборгованість загальною сумою 12575 грн. за кредитним договором № 3234116932/517561 від 23 травня 2020 року, укладеним із ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору Факторингу за кредитними договорами № 1-20/08/21 від 20 серпня 2021 року є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1-25/08/2021 від 25 серпня 2021 року є ТОВ «ФК Айконс». Оспорюваний виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид Сергія Миколайовича, яким 29 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67317810. Вважає, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оспорюваний виконавчий напис вчинено за відсутні доказів безспірності заборгованості, на кредитному договорі, що не був посвідчений нотаріально. Зазначив, що з 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин, оскільки постанову Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1770, вчинений 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, згідно якого з позивача [PERSON] належить стягнути на користь ТОВ «ФК Айконс» заборгованість в розмірі 12575 грн. Також просив стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору у розмірі 908,00 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 05 січня 2022 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу. 04 січня 2022 року відповідачу та третім особам, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за адресою місцезнаходження. 9 лютого 2022 року до суду повернуто конверт із вкладенням, що був адресований відповідачу ТОВ «ФК Айконс». Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення являється відсутність адресата за вказаною адресою. 23 лютого 2022 року відповідачу повторно направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за адресою місцезнаходження. 10 травня 2022 року до суду повернуто конверт із вкладенням, що був адресований відповідачу ТОВ «ФК Айконс». Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення є відсутність адресата за вказаною адресою. 31 січня 2022 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Журиду С.М., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надійшло до суду 03 лютого 2022 року. 09 квітня 2022 року до суду повернуто конверт із вкладенням, що був адресований приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих Олександру Олександровичу. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення є відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з наведеним, за відсутності відповідача за адресою зареєстрованого місця проживання, суд вважає, що судовий виклик (судове повідомлення) вручено йому належним чином. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень ст. 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. 23\~травня 2020\~року між\~ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] , за допомогою електронних засобів, укладено договір про надання фінансового кредиту в розмірі 3100 грн. На вказаному кредитному договорі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 23 вересня 2021 року вчинено виконавчий напис № 1770, відповідно до якого звернено стягнення заборгованості за кредитним договором № 3234116932/517561 від 23 травня 2020 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору Факторингу за кредитними договорами № 1-20/08/21 від 20 серпня 2021 року є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-25/08/2021 від 25 серпня 2021 року є ТОВ «ФК Айконс». Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем 29 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67317810 з виконання вказаного виконавчого напису. Вказані обставини підтверджуються даними договору про надання фінансового кредиту від 23 травня 2020 року (а.с. 57-59), виконавчого напису № 1770 від 23 вересня 2021 року (а.с. 23), постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 жовтня 2021 року № 67317810 (а.с. 20). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до правил вказаної статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Правилами підпунктів 1.1.,1.2. пункту 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі по тексту Порядок), встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно підпункту 3.1. пункту 3 глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують\~безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 глави 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~ Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). За приписами підпунктів 3.5. пункту 3 глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у звязку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 23 вересня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~року у справі № 826/20084/14. Вчиняючи зазначений виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Таким чином, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази свідчать про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона\~сама визначає\~стратегію свого\~захисту,\~зміст своїх\~вимог і\~заперечень,\~а також\~предмет та\~підстави позову,\~тягар доказування\~лежить на\~сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено на не посвідченому нотаріально кредитному договорі, що свідчить про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені матеріалами справи, а тому позов є доведеним. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок за подання позовної заяви та в розмірі 454 гривні за подання заяви про забезпечення позову. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача в сумі 1362 гривні. Крім того позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України,\~\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частини 2\~статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За правилами частини 2 та частини 3\~статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № б/н/21 від 02 листопада 2021 року, Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги № б/н/21 від 02 листопада 2021 року від 02 листопада 2021 року, акт виконаних робіт від 23 грудня 2021 року, платіжне доручення № 81343449 від 07 грудня 2021 року на суму 1500 грн. Відповідачами клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами не заявлялося. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказані витрати пов?язані з розглядом справи, документально підтверджені, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, дій сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом, а тому підлягають стягненню з відповідача. Вирішення питання про скасування заходів забезпечння позову Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 5 січня 2022 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу. За змістом статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує в тому числі питання про підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у випадку скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Оскільки суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, заходи забезпечення позову, встановлені відповідно до ухвали від 5 січня 2022 року, продовжують діяти в порядку і у строки встановлені ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» до моменту закінчення виконавчого провадження. На підставі наведеного,

Outcome: approved