Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

В червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. В заяві посилався на те, що 27.09.2008 року вони з відповідачем уклали шлюб, від шлюбу у сторін народились діти, дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем погіршилось через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя, обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дітей. Фактичні шлюбні відносини припинили своє існування з грудня 2021 року, а тому позивач вважає, що збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також інтересам їх дітей, тому просив розірвати шлюб. 07 липня 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в заяві поданої до суду просила розглядати справу за її відсутності та залишити їй прізвище, [PERSON] . Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] серії № [NUMBER] , зареєстрованим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Із позову та заяв сторін, поданих на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання позивача та відповідача є неможливим. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою\~статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved