Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У травні 2022 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 12.02.2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб під час якого у них [INFO] народилась донька - [PERSON] . В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.12.2011 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, а їх спільна донька залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на забезпечення потреб дівчинки, не цікавиться нею та не спілкується з дитиною. Крім того, за відповідачем рахується значний борг зі сплати аліментів, який станом на 01.07.2021 року складає 80041 грн. Зазначала, що її донька навчається у Чернівецькій гімназії №2, має позитивну характеристику за місцем навчання, проте її батько жодного разу не відвідував навчальний заклад, не цікавився успіхами дівчинки. Малолітня [PERSON] з народження знаходиться повністю на утримані матері та в її вихованні допомагають її батьки (бабуся та дідусь дівчинки), [PERSON] жодного разу не поцікався своєю дочкою, її здоров`ям та розвитком, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, моральний та духовний розвиток та згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету чернівецької міської ради визнано за доцільне е позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] - батька малолітньої [PERSON] . Також, вказувала на те, що відповідно до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.11.2019 року збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] та стягнуто з відповідача на її корить аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2027грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.09.2019 року. Оскільки за відповідачем рахується значна заборгованість зі сплати аліментів, а їй відомо про те, що останній працевлаштований та має змогу сплачувати аліменти, вважає за необхідне змінити спосіб їх стягнення з твердої грошової суми на частку від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] ; змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилась, в її інтересах діяв представник, який звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що вважається належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи шляхом направлення на адресу його останнього відомого місця проживання судових повісток та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його участі, а також у встановлений строк не подав відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.12.2011 року (а/с 10). Під час вказаного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а/с 9). Після розірвання шлюбу дівчинка залишилась проживати разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 28.05.2019 року згідно якої позивач разом з донькою зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Крім того, той факт, що відповідач не приймає участі в утриманні доньки підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів в рамках АСВП №60706249 в (а/с 12, 15). Згідно характеристики Чернівецької гімназії №2 від 09.08.2021 року №150 [PERSON] навчається у вказаній гімназії з п`ятого класу, характеризується позитивно, мати,- [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню, постійно підтримує зв`язок із класним керівником, відвідує батьківські збори, в телефонному режимі повідомляє про відсутність дитини. Протягом 2020/2021 навчального року батько [PERSON] гімназію не відвідував, з класним керівником не спілкувався (а/с 13). Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положення статті 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. Згідно ст. 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-24/3088 з метою соціального захисту інтересів малолітньої, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] - батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання їх обов`язків по вихованню дитини (а/с 16-17). Зі змісту вказаного висновку вбачається, що працівниками служби у справах дітей міської ради неодноразово письмово та у телефонному режимі запрошувався громадянин [PERSON] на співбесіду та засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради. Однак, батько відмовився давати будь-які пояснення, не виявив бажання бути присутнім на розгляді питання по суті. Пунктом 1.1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09.11.2021 № 877/26 надано суду висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання їх обов`язків по вихованню дитини (а/с 18). Крім того, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по відношенню до його доньки підтверджується іншими дослідженими та проаналізованими письмовими доказами по справі, зокрема арактеристики Чернівецької гімназії №2 від 09.08.2021 року №150, довікою Міської дитячої поліклініки №25 від 13.07.2021 року, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів в рамках АСВП №60706249. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки в інтересах якої подано даний позов. У відповідності до вимог ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За наслідками розгляду справи встановлено, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.12.2011року стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної доньки аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно. В подальшому, рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.11.2019 року збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] та стягнуто з відповідача на її корить аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2027грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.09.2019 року. Так, ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Наведене узгоджується із висновком Верховного суду сформованим у у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Таким чином, вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Отже, аліменти у новий спосіб підлягають стягненню з моменту набрання судовим рішенням законної сили. У відповідності до вимог ст. 141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогами про позбавлення батьківських прав та на користь держави за вимогами про зміну способу стягнення аліментів. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved