Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 29.04.2017р. перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Рівненської області (актовий запис № 46). Вказує, що від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, так як вони втратили одне до одного почуття любові, родинної близькості та мають різні погляди на подружнє життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та взаємоповаги один до одного. В сім`ї склались такі стосунки, при яких сумісне проживання стало неможливим, оскільки протягом останнього року між ними погіршились особисті відносини, шлюбне життя стало таким, що унеможливлює спільне проживання, відтак вони фактично припинили шлюбні відносини та не мають наміру їх відновлювати. Вважає, що шлюб між ними існує формально, так як вони разом як сім`я не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, між ними відсутні будь-які формальні ознаки, які характеризують сім`ю. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а його подальше збереження суперечить їхнім інтересам. Спір щодо місця проживання їхнього малолітнього сина між ними відсутній. Син проживає разом з нею, проти чого відповідач не заперечує. Просила позовні вимоги задовольнити, вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 01.08.2022 року відкрито провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Просить розгляд справи здійснювати у його відсутності та не надавати термін на примирення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29.04.2017р. Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Рівненської області актовий запис № 46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.04.2017 року. Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.11.2017 року. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 07.11.2017р., малолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , та фактично проживає разом з позивачкою. Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] втратили почуття любові один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки як сім`я вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу, а відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 11.07.2022 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачкою при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., а відтак з огляду на визнання відповідачем позову та задоволення позову у повному обсязі, вказаний розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 50 відсотків. На підставі ст.ст.105, 110\~Сімейного кодексу\~України та

Outcome: approved