Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що [INFO] помер чоловік та батько позивачів - [PERSON] , який на день смерті був співвласником житлової квартири [ADDRESS] . Після його смерті позивачі прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 06 січня 2022 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на житлову квартиру. З наведених підстав у позовній заяві висловлено прохання визнати за позивачами право власності на вищевказану житлову квартиру у відповідних частках. Ухвалою суду від 25.07.2022 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 53). Представник позивачів - адвокат Керита М. В. подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірителів. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Головою Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області спрямовано до суду заяву за змістом якої висловив позицію про визнання сільською радою заявлених позовних вимог, справу просив розглядати без участі представника сільради. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік та батько позивачів - [PERSON] , який на день смерті був співвласником житлової квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями наступних документів: свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ; свідоцтв про народження - [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с. 24, 25-28). Після його смерті позивачі прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчать дані довідки Вишнівецької селищної ради Кременецького району Тернопільської області від 12.01.2022 (а.с. 29). 06 січня 2022 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Поліщук В. А. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка листом від 07 червня 2022 року відмовила у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житлову квартиру (а.с. 33-37, 38). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності від 11 лютого 1995 року на житлову квартиру [ADDRESS] , право власності на вказану квартиру зареєстровано на праві спільної власності на померлого [PERSON] , його дружину [PERSON] та його дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 30). Як визначено частиною першою та другою статті 355 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (частина 1 та 2 статті 368 ЦК України). Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини першої та другої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. В статті 1297 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Матеріалами справи підтверджено, що чоловік та відповідно батько позивачів за життя набув право власності на частину квартири [ADDRESS] , й останні є співвласниками вказаної квартири, а відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно не позбавляє їх як спадкоємців права на спадщину. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачами права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Outcome: approved