Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

[PERSON] 08 червня 2022 року звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, мотивуючи це тим, що з 17 жовтня 2008 року по 02 грудня 2019 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які залишились проживати разом з позивачкою. Позивачка вказує, що за час перебування у шлюбі за спільні кошти сторонами був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у [ADDRESS] . Разом з тим, [PERSON] зазначає, що власником вказаного нерухомого майна у правовстановлюючих документах зазначений відповідач. У зв`язку з цим позивачка просить у порядку поділу майна подружжя визнати її право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася Представник позивачки адвокат Карун В. П. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, про що повідомив суд також письмовою заявою. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позицію сторін, прийнявши до уваги те, що відповідач повністю визнав позов, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що за наслідками підготовчого провадження слід ухвалити рішення, яким задовольнити позов з наступних підстав. Право спільної сумісної власності подружжя визначено главою 8 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави. Згідно ч.\~ч.\~1,\~2\~ст. 60\~Сімейного кодексу\~України майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За вимогами\~ч.\~1\~ст.\~63\~Сімейного кодексу\~України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частина 1 ст. 70 Сімейного кодексу України визначає, шо у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб 17 жовтня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи, що визнав відповідач. Вказаний шлюб між сторонами був розірваний рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675//1373/19 від 02 грудня 2019 року, який набрав законної сили 03 січня 2020 року, що підтверджується копією рішення, доданою до матеріалів справи, що визнав відповідач. Від зазначеного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, шо підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких додані до матеріалів справи, що визнав відповідач. Неповнолітні діти проживають з матір`ю у будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області № 371 від 06 червня 2022 року, копія якої додана до матеріалів справи, що визнав відповідач. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 302198058 від 07 червня 2022 року, копія якої додана до матеріалів справи, житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] , був придбаний 17 липня 2018 року згідно договору купівлі-продажу, власником зазначений [PERSON] , що визнав відповідач. Таким чином, спірний будинок\~придбаний під\~час перебування\~у шлюбі\~ [PERSON] \~та [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] , що визнав відповідач. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, стягнути на користь позивачки з відповідача.

Outcome: approved