Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач особі адвоката Працевитого Геннадія Олександровича звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 22990 про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 19051 гривню 60 копійок. На підставі виконавчого напису нотаріуса, 05.11.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною винесено постанову про арешт коштів боржника щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича № 22990 виданого 20.08.2021 року про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 19051 грн. 60 коп.. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням процедури його вчинення у зв`язку із чим не підлягає виконанню. Позивач у судове засідання не з`явилася, у позові представник позивача зазначив про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує . Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від відповідача не надходило. Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександровичу судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, на виконання ухвали суду надіслав копії документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис. Третя особа : Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівнау судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.01.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский стандарт» було укладено заяву № 1035644982, відповідно до якої позивачу відкрито поточний рахунок з кредитним лімітом зі сплатою 49 відсотків на рік (а.с.16-16 зворот.). 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 22990про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості за період з 27.04.2019 року по 26.07.2019 року в розмірі 19051 гривню 60 копійок,яка складається із: заборгованості за сумою кредиту - 12207 грн. 09 коп., заборгованості за процентами - 4494 грн. 51 коп., плати за пропуск мінімальних платежів - 1250 грн. 00 коп., витрат на вчинення виконавчого напису - 1100 гривень 00 копійок (а.с.17). На підставі виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною 05.11.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.18). Того ж дня постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною винесено постанову про арешт коштів боржника щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича № 22990 виданого 20.08.2021 року про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 19051 грн. 60 коп.. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у такому розмірі. У відповідності до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Крім того, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (№К/800/7651/17), визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Отже, вказаний пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис за № 22990 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем 20.08.2021 року про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 19051 грн. 60 коп. визнано незаконним та нечинним. Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально. Постановою Верховного суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 26.11.2014 р. до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172. Укладення заяви № 1035644982 23.01.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский стандарт» відбулося без нотаріального оформлення заяви, а отже виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] - такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До позовної заяви долучено копію ордеру про надання (правничої) правової допомоги, копію договору про надання правової допомоги укладеного між Адвокатським бюро «Юрконсалт» Геннадія Працевитого та [PERSON] 12.11.2021 року разом із додатковим договором, копію рахунку № 313 від 12.11.2021 року , копію акту № 313 від 12.11.2021 року, у відповідності до яких [PERSON] сплатила кошти за надання правової допомоги у сумі 3000 грн. 00 коп., копію рахунку № 322 від 23.11.2021 року , копію акту № 322 від 23.11.2021 року, у відповідності до яких [PERSON] сплатила кошти за надання правової допомоги у сумі 3810 грн. 00 . (а.с. 9-12). За таких підстав, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума, яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У порядку ст. 141 ЦПК у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні до суду позову судовий збір у розмірі 908 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривні та витрати пов`язані із правничою правовою допомогою у розмірі 6810 грн. 00 коп.

Outcome: approved