Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, в якій просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16 липня 2021 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Після настання повноліття дитина уклала договір про надання освітніх послуг з Університетом прикладних наук, який розташований в місті Кремс, Австрія. Термін навчання 3 роки. Оскільки навчання дитини є платним, позивачка вимушена витрачати додаткові кошти на утримання та виховання спільної доньки. Відповідач не бажає добровільно підтримувати доньку матеріально. Донька проживає з позивачкою. Оскільки позивачка самостійно не має змоги забезпечити достатній рівень життя дитини, вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. 21 червня 2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що на підтвердження навчання повнолітньої доньки до матеріалів позовної заяви додано переклад договору з вищого навчального закладу, проте не додано самого договору викладеного мовою оригіналу, що позбавляє можливості перевірити автентичність перекладу договору з мови оригіналу на українську. Водночас зауважив, що перекладач, який здійснював переклад договору, не додала будь-які документи, що свідчать про повноважність вчиняти такі юридично значимі дії, зокрема: диплом, сертифікат і т.д., а також те, що є працівником бюро перекладів «ЕВЕРЕСТ». Крім того, позивачкою не додано до матеріалів позовної заяви, що повнолітня донька проживає разом з нею, а навпаки, з доданих документів вбачається, що місце реєстрації останніх різниться. Зі змісту п. 5 розділу VI договору вбачається, що він стає чинним за умови внесення встановленої оплати за навчання протягом 14 днів з дня повідомлення про таку необхідність університетом. Проте до позовної заяви не додані належні та допустимі докази того, що донькою як контрагентом за договором здійснено самостійно або через позивача оплату за навчання задля чинності його укладання. Крім того, не надано доказів зарахування доньки на навчання, а також форма навчання (денна, заочна), отримання донькою стипендії або інших заохочувальних виплат, а також період навчання. При визначенні розміру аліментів, просив урахувати, що на утриманні має також двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час офіційно не працює, має мінливий дохід, а тому вважає, за можливе сплачувати аліменти повнолітній дочці у розмірі 1/12 частини щомісячно. В частині вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на послуги перекладача він просив відмовити. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Також зазначили, що з урахуванням того, що на утриманні відповідача є 2 малолітніх дітей, не заперечують проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві заначив про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний запис № 137, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 березня 2004 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції. В графі батько зазначений - [PERSON] , мати - [PERSON] . З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що 19 грудня 2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 2498. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . З копії договору про надання освітніх послуг вбачається, що [PERSON] навчається в Університеті прикладних наук за програмою бакалаврата зі спеціальності «Експортоорієнтований менеджмент», строк навчання - 2022/2023, навчання є оплатним. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою права своєї доньки на отримання від відповідача матеріальної допомоги на її утримання у зв`язку з продовженням навчання. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, з досліджених доказів, наданих відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову, вбачається, що з 12 серпня 2016 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . У шлюбах у відповідача народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначив відповідач у відзиві, матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей він надає добровільно, тобто примусових стягнень не відбувається. З довідки Головного управління статистики у Черкаській області вбачається, що середньомісячна заробітна плата одного штатного працівника підприємств, установ, організацій та їхніх відокремлених підрозділів із кількістю найманих працівників 10 і більше осіб по Черкаському району Черкаської області в І кварталі 2021 року становила 11209 грн., в ІІ кварталі 2021 року - 12318 грн. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд, даючи оцінку доказам наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідач має обов`язок надавати допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, виходячи з наступного. Відповідач, згідно наданих суду документів офіційно не працевлаштований, має випадкові заробітки, однак має працездатний вік, обмежень щодо праці не має, має змогу працювати та надавати матеріальну допомогу доньці під час навчання. На даний час [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання на контрактній основі та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, оплатою на навчання. Так, суд вважає, що витрати на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Оскільки позивач навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Щодо розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити його в 1/6 частці від заробітку (доходу), беручі до уваги обставини справи, матеріальне положення сторін, те, що у відповідача на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей від інших шлюбів. Отже, суд при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, проте у меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) на період навчання повнолітньої доньки [PERSON] , оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька. Щодо дати, з якої необхідно стягувати аліменти, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Як вбачається з позовної заяви, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, починаючи з дати укладання договору, а саме 07 квітня 2022 року. Однак, враховуючи, що Сімейним кодексом України не передбачено стягнення аліментів з урахуванням строку попереднього вирішення спору у досудовому порядку, суд вважає дану вимогу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки днем пред`явлення позову є дата подання даної позовної заяви до суду, а саме 27 квітня 2022 року, а тому вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити частково, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 23-річного віку або припинення навчання. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивачка при подачі позову дотрималась вимог процесуального законодавства щодо подання до суду разом з позовною заявою попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат, які понесла, і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. В обґрунтування фактично понесених судових витрат, до суду позивачкою подано належним чином посвідчені документи, що підтверджують фактично понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги в справі, а саме: копію договору про надання правової допомоги № 25/04 від 25 квітня 2022 року, та зазначено, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат по договору про надання правової допомоги від 25 квітня 2022 року складає 5000 грн. Крім того, позивачкою сплачено грошові кошти у розмірі 3560 грн. за послуги, пов`язані із залученням перекладача, що підтверджується товарним чеком № 12043 від 08 квітня 2022 року Бюро перекладів «ЕВЕРЕСТ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 3560 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення у межах сплати платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: partial