Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Заботін Віталій Вікторович через систему «Електронний суд» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що заявник [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , а [INFO] помер [PERSON] , що також підтверджується свідоцтвом про смерть, який також постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Заявник звернулась за консультацією до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`янової Олени Борисівни щодо оформлення спадкового майна, однак, нотаріус зазначила, що її батько [PERSON] не прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] матері заявниці, оскільки їх останнє постійне місце проживання було на непідконтрольній території і порекомендувала звернутись до суду із заявою. Встановлення факту постійного проживання померлих батьків має для заявника юридичні наслідки, оскільки дає їй змогу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та успадкувати майно, що залишилось після смерті батька та матері. Факт постійного проживання останніх за вищезазначеною адресою підтврджується наданими суду доказами. Отримати довідку органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання подружжя на момент смерті [PERSON] було зареєстроване за однією адресою неможливо, оскільки останнє місце проживання подружжя було на території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.1268 ЦК України [PERSON] у разі встановлення факту постійного проживання з [PERSON] може вважатися таким, що прийняв спадщину [PERSON] . Також представником заявника зазначено, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст.1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. В зв`язку з чим, представник заявника просить суд встановити факт того, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживала по день своєї смерті із спадкоємцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2022 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Заботін В.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, в заяві про встановлення факту просили суд розгляд справи проводити за відсутністю заявника та її представника. Також, від адвоката Заботіна В.В. через систему «Електронний суд» 15.07.2022 року до суду подана заява, в якій представник заявника просив суд розглянути справу за відсутністю заявника та представника заявника та встановити факт того, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживала по день своєї смерті із спадкоємцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Заінтересована особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`янова Олена Борисівна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Свердловським міським бюро РАГС Ворошиловградської області 28 вересня 1972 року, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками значаться : [PERSON] - батько, [PERSON] мати (а.с. 11). Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС м. Свердловська Лугансько=ї області 26 вересня 1992 року, підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 22 вересня 1972 року, 26 вересня 1992 року уклали шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис за № 515 від 26 вересня 1992 року, прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини- [PERSON] ( а.с. 12). Відповідно до довідки від 26/09/2017 №6326024003 Упарвлінням праці ат соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] та [PERSON] , взято на облік, як внутрішньо переміщених осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування яких зазначено за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно даних паспорта серії [NUMBER] , виданого19 січня 2000 року Свердловським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , строк реєстрації з 06.09.2014 р. по 05.03.2015 року, реєстрація анульована 17.10.2014 року, іншого місця реєстрації не зазначено ( а.с. 13-14). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 75 років, про що зроблений відповідний актовий запис № 9705 від 12 травня 2021 року, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 22). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №456 від 19 листопада 2020 року форми №106у та довідки про причини смерті (до форми №106у №456, видається до поховання), виданого «ГУ СЦГМБ», [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 75 років у хірургічному відділенні «ГУ СЦГМБ», причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз, місце проживання померлої зазначено: [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно даних паспорта серії [NUMBER] , виданого 12 січня 2000 року Свердловським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , строк реєстрації з 06.09.2014 р. по 05.03.2015 року, реєстрація анульована 17.10.2014 року, іншого місця реєстрації не зазначено ( а.с. 19-20). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 80 років, про що зроблений відповідний актовий запис № 9703 від 12 травня 2021 року, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 23). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №488 від 11 грудня 2020 року форми №106у та довідки про причини смерті (до форми №106у №488, видається до поховання), виданого «ГУ СЦГМБ», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 80 років у стаціонарі терапевтичного відділенні №2 «ГУ СЦГМБ», причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз, місце проживання померлого зазначено: [ADDRESS] (а.с. 9). Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення, регулюються Главою 6 Розділу\~IV\~ЦПК України. За нормами п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає, у тому числі, справи про встановлення фактів, а саме: родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.\~7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Необхідність визнання такого факту заявник пов`язує з підтвердженням права померлого [INFO] [PERSON] до майна померлої [INFO] [PERSON] та в подальшому переходу таких прав до заявника [PERSON] . \~ \~ \~ \~Разом з цим, суд зазначає, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою (ст.24 ЦК України). Відповідно до\~ст. 25 ЦК України\~здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відтак, з часу смерті фізичної особи її правоздатність припиняється, вона не може бути учасником цивільних відносин і суб`єктом цивільних прав. Відповідно до ст.11 ЦК України всі права і обов`язки фізичної особи припиняються із її смертю. Оскільки, цивільна правоздатність виникає у момент народження фізичної особи і припиняється у момент її смерті, обидві особи, родинні відносини між якими просить встановити заявник по справі, не мають цивільної правоздатності та не є учасниками цивільних правовідносин. Відповідно до ст.315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Тобто, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Між померлими не може бути ніяких прав, зміни або припинення особистих чи майнових прав. Статтею 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак\~ЦК України\~не передбачено захист цивільних прав та інтересів померлої особи, оскільки правоздатність такої особи припинена. Статтею 2 ЦПК України\~також визначено, що цивільне судочинство здійснюється з метою захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Однак, померлі родичі позивача не є фізичними особами в розумінні\~ст. 24 ЦК України. Як установлено судом, цивільна правоздатність [PERSON] та [PERSON] припинена у зв`язку із їх смертю. А тому, звернення до суду з вимогою про встановлення факту в інтересах померлих суперечить нормам цивільного права та процесуального законодавства, заявник не позбавлена права звернутися до суду за захистом із вимогою про встановлення факту родинних відносин між нею та померлим родичем, однак вищезазначені вимоги нею в рамках цієї цивільної справи не заявлено. Заявником заінтересованою особою в заяві зазначена приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`янова Олена Борисівна, однак, приватний нотаріус, нотаріальна контора у даній категорії справ не може бути заінтересованою особою, виходячи з наступного. Нотаріус не може мати спільних інтересів з особами, які звернулися до нього за вчиненням нотаріальної дії відповідно до ст.9 Закону України «Про нотаріат». Заявнику необхідно встановити факт родинних відносин задля того, щоб реалізовувати свої права як спадкоємця. У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Нотаріус може бути лише відповідачем в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому, такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства, як спір про право. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник та її представник, як на підставу заявлених вимог, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed