Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

29.11.2021 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його двоюрідна сестра [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді грошових вкладів у АТ «КБ «ПриватБанк». Спадкоємцем першої черги була мати [PERSON] [PERSON] , [INFO] , яка померла в листопаді 2021 року. Він є спадкоємцем за законом третьої черги за правом представлення після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , який був рідним братом батька померлої [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки строк був пропущено ним не умисно, а з поважних причин, оскільки він зареєстрований та фактично мешкає за адресою [ADDRESS] . Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України запроваджено карантинні заходи, в тому числі запровадженні обмеження у частині міжміського транспортного сполучення та пересування. Позивач зазначає, що, враховуючи те, що він є особою передпенсійного віку, він знаходиться в зоні ризику захворювання COVID-19, а тому із запровадженням карантину він намагався дотримуватись всіх карантинних обмежень. Він має хронічне захворювання ніг, через що перебував на лікуванні в медичному центрі ТОВ «Мрія Мед-Сервіс» в умовах денного стаціонару в період з 05.01.2021 року по 21.01.2021 року, діагноз; «Гострий тромбоз глибоких вен правої нижньої кінцівки, супутний діагноз: Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок». Також 30.10.2020 року він звертався до лікаря-невролога із скаргами на болі в руці та йому призначалось певне лікування. Враховуючи наведене, він не мав змоги вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем проживання померлої у м. Дніпро. Позивач у позові вказує на те, що після його звернення до приватного нотаріуса Тітової Г.М. 04.11.2021 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вклад у АТ КБ «ПриватБанк» йому було видано лист від 04.11.2021 року № 20/02-31 разом із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2021 року через пропуск звернення для подачі заяви про прийняття спадщини і повідомлено, що цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Посилаючись на поважність пропуску строку прийняття спадщини, позивач просить встановити йому додатковий строк в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті двоюрідної сестри [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2021 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою судді від 10.01.2022 року позовну заяву у даній справі залишено без руху з наданням стоку для усунення її недоліків. Ухвалою судді від 21.02.2022 року у справі відкрито провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.05.2022 року витребувано з у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Тітової Г.М. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 12.05.2022 року до суду надійшов від Дніпровської міської ради Відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. 18.05.2022 року до суду від представника позивача надійшла Відповідь на відзив. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.06.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача, посилаючись на обставини, викладені у позові, витрати по справі просив віднести за рахунок позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на її необгрунтованість. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши представників сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~ \~ \~Згідно ст.\~77\~ЦПК України,\~ належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~ 1261\~ЦК України\~у першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки.\~ \~ \~ \~ Згідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі N 381/4482/16-ц (провадження N 61-12844св18). Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, позивач - [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про його народження; копією свідоцтва про народження батька позивача [PERSON] ; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження брата батька позивача та його батька [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] померла двоюрідна сестра позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.07.2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 1943 від 20.07.2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді грошових вкладів у АТ «КБ «ПриватБанк». Спадкоємцем першої черги [PERSON] була її мати [PERSON] , [INFO] , яка померла в листопаді 2021 року. Позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом третьої черги за правом представлення після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , який був рідним братом батька померлої [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . У встановлений законом шестимісячний строк позивач не зміг звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] , оскільки він зареєстрований та фактично мешкає за адресою [ADDRESS] . Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України запроваджено карантинні заходи, в тому числі запровадженні обмеження у частині міжміського транспортного сполучення та пересування. Позивач є особою передпенсійного віку, знаходиться в зоні ризику захворювання COVID-19, а тому із запровадженням карантину намагався дотримуватись всіх карантинних обмежень. Позивач має хронічне захворювання ніг, через що перебував на лікуванні в медичному центрі ТОВ «Мрія Мед-Сервіс» в умовах денного стаціонару в період з 05.01.2021 року по 21.01.2021 року, діагноз; «Гострий тромбоз глибоких вен правої нижньої кінцівки, супутний діагноз: Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок». Також 30.10.2020 року він звертався до лікаря-невролога із скаргами на болі в руці та йому призначалось певне лікування. Враховуючи наведене, позивач не мав змоги вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем проживання померлої у м. Дніпро. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Тітової Г.М. 04.11.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з посиланням на пропуск строку звернення для подачі заяви про прийняття спадщини і повідомлено, що цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Відповідно до копії спадкової справи № 68587619, заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Тітовою Г.М., наданої на запит суду, з заявою про отримання спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса звернувся позивач [PERSON] 04.11.2021 року; інформацію про звернення будь-яких інших осіб за отриманням спадщини матеріали даної спадкової справи не містять. Зважаючи на вищенаведені обставини, суд вважає, що передбачений чинним законодавством строк для звернення з заявою для прийняття спадщини\~пропущений позивачем\~з поважних причин,\~тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням йому додаткового строку в один місяць, достатнього для подачі заяви до нотаріуса для прийняття спадщини за законом після смерті сестри [PERSON] , який\~відраховувати з дня набрання законної сили рішенням суду. Будь-яких доказів в спростування вимог позивача суду не надано. Ухвалюючи рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог, суд враховує те, що відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, зважаючи на клопотання представника позивача, витрати по справі покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved