Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

02.05.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІОС ГРУП», Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Бондаренко Ангеліни Вікторівни, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Національні Інвестиції», [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор», про скасування реєстрації права власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.06.2008 року іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем АБ «Національні інвестиції», на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 373-08 від 18.06.2008 року, укладеним між кредитором АБ «Національні інвестиції» та позичальником [PERSON] , було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є: домоволодіння загальною площею 360,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,161 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначений предмет іпотеки перебував у власності [PERSON] . Домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого Біккінеєвою І.А., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу у Державному реєстрі правочинів 18.06.2008 року. Земельна ділянка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Біккінеєвою І.А., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу 18.06.2008 року, за реєстровим номером 2098 та зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 18.06.2008 року. В січні 2019 року позивачу стало відомо про те, що відбулась державна реєстрація права власності на предмет іпотеки у зв`язку з тим, що ТОВ «ІЛІОС ГРУП» звернулося до [PERSON] з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме домоволодінням та земельною ділянкою, що було предметом іпотеки. 08.05.2018 року державним реєстратором КП КОР «Готово» Бондаренко А.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис 26045804, згідно якого за ТОВ «ІЛІОС ГРУП» було зареєстровано право власності на домоволодіння, об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер 108253132224) загальною площею 360,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . Підставою для внесення зазначеного запису є Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 40986429 від 08.05.2018 року, прийняте державним реєстратором Бондаренко А.В. Крім того, 08.05.2018 року державним реєстратором КП КОР «Готово» Бондаренко А.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис 26046121, згідно якого за ТОВ «ІЛІОС ГРУП» було зареєстровано право власності на земельну ділянку (реєстраційний номер 108161632224) площею 0,161 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Підстава для внесення зазначеного запису є Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 40987092 від 08.05.2018 року, прийняте державним реєстратором Бондаренко А.В. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підставою виникнення у ТОВ «ІЛІОС ГРУП» права власності є договір іпотеки від 18.06.2008 року. Позивач вказує, що на її переконання перехід права власності на предмет іпотеки до ТОВ «ІЛІОС ГРУП» відбувся з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки від 18.06.2008 року, укладеного між [PERSON] та АБ «Національні інвестиції». Крім того, [PERSON] вказує, що відповідно до іпотечного договору від 18.06.2008 року іпотеко держателем виступав АБ «Національні інвестиції». У той же час, право власності на іпотечне майно набуло ТОВ «ІЛІОС ГРУП». З наведеного можна зробити припущення, що іпотекодержателль АБ «Національні інвестиції» передав право вимоги за іпотечним договором. Проте, на запит позичальника [PERSON] від 11.04.2019 року ПАТ «Банк «Національні інвестиції» листом № 03/160 повідомило про те, що саме банк є належним кредитором за кредитним договором № 373-08 від 18.06.2008 року. Крім того, банк зазначив, що Договори відступлення прав вимоги № 373-08 від 04.09.2015 року, укладений між АТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «ФАКТОР-КОМФОРТ» щодо передачі останньому прав вимоги за кредитним договором № 373-08 від 18.06.2008 року, укладеним між АТ «Банк «Національні інвестиції» та [PERSON] та договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений 18.06.2008 року Біккінеєвою І.А., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, зареєстрованого за № 2102, укладений 15.09.2015 року між АТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «ФАКТОР-КОМФОРТ» є нікчемними. Крім того, АТ «Банк «Національні інвестиції» повідомило про наявність судового спору стосовно наслідків вказани вище виявлених нікчемних правочинів. Враховуючи наведене банк зазначив, що вважає неправомірними вимоги ТОВ «ФАКТОР-КОМФОРТ», а також будь-яких третіх осіб, щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 373-08 від 18.06.2008 року на рахунок цих осіб. Крім того, позивач відзначає, що оскільки іпотекодержатель не виконав умов надсилання письмової вимоги про усунення порушень, очевидно іпотекодержатель недобросовісно використав своє право звернення стягнення на предмет іпотеки і передчасно вчинив дії щодо переходу права власності на предмет іпотеки, а державний реєстратор протиправно здійснив реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ІЛІОС ГРУП». На підставі вище наведеного, [PERSON] просила суд, скасувати реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальність «ІЛІОС ГРУП» права власності на домоволодіння, об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер 108253132224) загальною площею 360,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] (запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26045804), здійснену 08.05.2018 року державним реєстратором комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Бондаренко Ангеліною Вікторівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 40986429 від 08.05.2018 року та скасувати реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЛІОС ГРУП» права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер 108161632224) площею 0,161 га, розташована за адресою: [ADDRESS] (запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26046121), здійснену 08.05.2018 року державним реєстратором комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Бондаренко Ангеліною Вікторівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 40987092 від 08.05.2018 року. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 03.05.2019 року відкрито загальне провадження у справі. 09.07.2019 року через канцелярію суду від представника Відповідача 1 Зайцева Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування реєстрації права власності. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 10.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 1008 від 29.12.2020 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/5592/19 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року, який проведений, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Пінкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, судді Янченку А.В. передано цивільну справу 369/5592/19 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІОС ГРУП», Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Бондаренко Ангеліни Вікторівни, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Національні Інвестиції», [PERSON] про скасування реєстрації права власності. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.в. від 30.12.2020 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи по суті. 28.10.2021 року через канцелярію суду від представника Відповідача 1 адвоката Король П.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІОС ГРУП» та Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «ГОТОВО» Бондаренко А.В. за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» та [PERSON] про скасування реєстрації права власності відмовити у повному обсязі. 10.01.2022 року від представника Відповідача 1 адвоката Король П.В. через канцелярію суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Груп Фактор». 20.01.2022 року Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. постановлено залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні першого відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача 1 Король П.В. заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити. В судовому засіданні представник третьої особи 2 [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити. Інші сторони в судове засідання не з`явилися. Щодо позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІОС ГРУП», суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.06.2008 року між іпотекодавцем [PERSON] та іпотеко держателем АБ «Національні інвестиції», на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 373-08 від 18.06.2008 року, укладеним між кредитором АБ «Національні інвестиції» та позичальником [PERSON] , було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є: домоволодіння загальною площею 360,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,161 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого Біккінеєвою І.А., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу у Державному реєстрі правочинів 18.06.2008 року. Земельна ділянка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Біккінеєвою І.А., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу 18.06.2008 року, за реєстровим номером 2098 та зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 18.06.2008 року. 04.09.2015 року між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт» укладено Договір № 373-08 відступлення прав вимоги. 15.09.2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Бікінеєвою І.А. посвідчено Договір про відступлення прав між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт», за Договором іпотеки, посвідченим 18.06.2008 року. 19.04.2016 року між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР-СЕРВІС» укладено Договір № 373-08-1 відступлення прав вимоги 19.04.2016 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Бікінеєвою І.А. посвідчено Договір про відступлення прав між ТОВ «Фактор-Комфорт» та ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР-СЕРВІС», за Договором іпотеки, посвідченим 18.06.2008 року. 19.01.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР-СЕРВІС» та ТОВ «ІЛІОС ГРУП» укладено Договір № 1-11171 відступлення прав вимоги. 19.01.2018 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Бікінеєвою І.А. посвідчено Договір про відступлення прав між ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР-СЕРВІС» та ТОВ «ІЛІОС ГРУП», за Договором іпотеки, посвідченим 18.06.2008 року. В матеріалах справи також вбачається копія вимоги-повідомлення про погашення заборгованості за кредитним договором від 20.03.2018 року № 373-08/05 адресована [PERSON] на адресу: [ADDRESS] ; копія повідомлення про відступлення прав вимоги від 01.02.2018 року № 1-373-08/01 адресована на ім`я [PERSON] , на адресу: [ADDRESS] ; копія звіту про оцінку нерухомого майна-домоволодіння, що в цілому складається з одного жилого будинку, загальною площею 360,8 кв.м. (у т.ч. житловою 115,0 кв.м.) з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 03.05.2018 року. 08.05.2018 року державним реєстратором КП КОР «Готово» Бондаренко А.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис 26045804, згідно якого за ТОВ «ІЛІОС ГРУП» було зареєстровано право власності на домоволодіння, об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер 108253132224) загальною площею 360,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . Підставою для внесення зазначеного запису є Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 40986429 від 08.05.2018 року, прийняте державним реєстратором Бондаренко А.В. Крім того, 08.05.2018 року державним реєстратором КП КОР «Готово» Бондаренко А.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис 26046121, згідно якого за ТОВ «ІЛІОС ГРУП» було зареєстровано право власності на земельну ділянку (реєстраційний номер 108161632224) площею 0,161 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Підстава для внесення зазначеного запису є Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 40987092 від 08.05.2018 року, прийняте державним реєстратором Бондаренко А.В. Відповідно до інформаційної довідки від 08.05.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підставою виникнення у ТОВ «ІЛІОС ГРУП» права власності є договір іпотеки від 18.06.2008 року. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно частин 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Розділ 5 договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 5.2 договору іпотеки обумовлені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього Договору в позасудовому порядку, з урахуванням положень, визначених п. 5.13 цього договору. Відповідно до п. 5.13 цього договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», з урахуванням обмежень, встановлених ст. 15 цього Закону та Земельного кодексу України, у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених пунктом 4.1 цього Договору. Пункт 5.3. Договору Іпотеки від 18.06.2008 року містить застереження, яким визначено, що задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене у позасудовому порядку наступним чином: прийняття іпотеко держателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором у порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому ціною придбання іпотеко держателем у власність предмету іпотеки є вартість предмету іпотеки, визначена на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотеко держателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя після спливу тридцяти денного строку з моменту надсилання на адресу іпотекодавця письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вказаної вимоги. Станом на час укладення між позивачем та АБ «Національні інвестиції» договору іпотеки від 18.06.2008 року частина перша ст. 37 Закону України «Про іпотеку» діяла в наступній редакції: Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Разом з тим, станом на 18.06.2008 року статтею 36 Закону України «Про іпотеку» було визначено, що позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, а згідно з частиною першою статті 33 цього Закону підставою звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до Довідки № 3414 від 04.04.2019 року виданої виконавчим комітетом Вишневої міської ради про реєстрацію місця проживання особи, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.01.2003 року. Відповідно до Договору Іпотеки від 18.06.2008 року укладеного між іпотекодавцем [PERSON] та іпотеко держателем АБ «Національні інвестиції», адреса [PERSON] значиться: [ADDRESS] . У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс190 зроблено висновок, що за змістом ч. 1 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотеко держатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правид є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотеко держателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпечення іпотекою зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору . Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270. Суд звертає увагу на той факт, що згідно наданої суду копії конверту, який за словами відповідача 1 підтверджують факт надсилання позивачу вимоги про усунення порушення умов Кредитного договору № 373-08 від 18.06.2008 року, на адресу: [ADDRESS] не може свідчити про факт надсилання та можливі причини не отримання цього повідомлення, так як лист направлено на неналежну адресу: [ADDRESS] , в той час коли згідно договору іпотеки від 18.06.2008 року та довідки № 3414 від 04.04.2019 року виданої виконавчим комітетом Вишневої міської ради про реєстрацію місця проживання особи, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.01.2003 року. А також з копії конвертів не можливо встановити хто отримував лист, що свідчить про нікчемність такого повідомлення, неотримання такого повідомлення адресатом. За вказаних обставин суду не доведено факту надіслання ТОВ «ІЛІОС ГРУП» позивачу письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання таких вимог. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Частиною 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Пунктом 40 Порядку № 1127 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та Порядком. Відповідно до пункту 57 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку №1127, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За умовами ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. З урахуванням наведеного, рішення про перехід права власності на належне [PERSON] майно у власність ТОВ «ІЛІОС ГРУП», було прийняте державним реєстратором Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Бондаренко А.В. всупереч ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Відтак реєстрація за Товариством з обмеженою відповідальність «ІЛІОС ГРУП» права власності на домоволодіння, об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер 108253132224) загальною площею 360,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] (запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26045804), здійснене 08.05.2018 року державним реєстратором комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Бондаренко Ангеліною Вікторівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 40986429 від 08.05.2018 року та реєстрація за Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЛІОС ГРУП» права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер 108161632224) площею 0,161 га, розташована за адресою: [ADDRESS] (запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26046121), здійснена 08.05.2018 року державним реєстратором комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Бондаренко Ангеліною Вікторівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 40987092 від 08.05.2018 року, підлягає скасуванню. Щодо позовних вимог до державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Бондаренко Ангеліни Вікторівни, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спір виник між іпотекодавцем та іпотекодержателем. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відтак належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зробила висновок, що «позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року в справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі № 823/235/16 (провадження № 11-404апп18) та від 13.03.2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), постанові Верховного Суду від 27.03.2020 року у справі № 711/5575/18 (провадження № 61-10665св19), постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі № 134/1743/17 (провадження № 61-14265св19). Встановлені судом зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір у позивачки виник з іпотекодержателем, тобто державний реєстратор Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Бондаренко Ангеліна Вікторівна є неналежним відповідачем, а тому у задоволенні вимог до нотаріуса слід відмовити через їх пред`явлення до неналежного відповідача. При цьому, в силу ст. 51 ЦПК України суд позбавлений можливості з власної ініціативи залучити до участі у справі співвідповідача чи замінити неналежного відповідача належним, а відповідна заява від позивача до закінчення підготовчого провадження у цій справі до суду не надходила. Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, які викладені останніми у позовній заяві, відзиві на позов, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. На підставі ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути із ТОВ «ІЛІОС ГРУП» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 536 гривень 80 копійок.

Outcome: partial