Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Класика будівництва», за вимогами якого просить визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ майнових прав на квартиру за номером [ADDRESS] , набутих за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/46 від 21.11.2012, укладеним між ТОВ «Класика будівництва» та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.01.1989 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі [PERSON] уклав договір купівлі-продажу майнових прав № 1/46 від 21 листопада 2012 з ТОВ «Класика будівництва», відповідно якого купив майнові права на об`єкт нерухомості, що розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою - житловий будинок з нежитловими приміщеннями на [ADDRESS] , з характеристиками: квартира [ADDRESS] , тип 1б загальною площею 35,30 кв.м. На виконання умов договору 21.11.2012 року [PERSON] перерахував перший платіж у розмірі 216 241,20 грн. Зазначено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.01.2013 року шлюб між [PERSON] та позивачкою розірваний. Додатковою угодою № 1 від 25.11.2014 року до Договору № 1/46 від 21.11.2012 були внесені зміни до пункту 2.2.Договору, відповідно яких майнові права, на які передаються за цим договором, є квартира розташована у будівлі за адресою: [ADDRESS] , проектна адреса [ADDRESS] , з характеристиками: квартира [ADDRESS] , кількість кімнат 1, загальна площа 37,2 кв.м., поверх 7, секція 1. Загальна вартість об`єкту інвестування на дату підписання додаткової угоди складає 249 510,72 грн. Вказано, що об`єкт будівництва є спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу щодо вказаного майна спору між [PERSON] та позивачкою не було. За домовленістю це майно мало бути поділене між ними після введення будинку в експлуатацію та оформлення права власності на квартиру в установленому порядку. До моменту реєстрації права власності на квартиру за спільною домовленістю у квартирі проживав [PERSON] 21 листопада 2012 року був складений Акт прийому-передачі квартири ТОВ «Класика будівництва» з [PERSON] . Довідкою про 100% фінансування згідно Договору № 1/46 купівлі-продажу майнових прав від 21.11.2012 вих. № 49 від 04.01.2015 підтверджено сплату [PERSON] грошових коштів у розмірі 249 510,72 грн., що складає 100% вартості майнових прав на квартиру. [PERSON] помер [INFO] . Станом на той час об`єкт будівництва не був зданий в експлуатацію, а тому [PERSON] не мав можливості зареєструвати право власності на об`єкт будівництва. Зазначено, що у серпні 2021 року позивачці стало відомо про порушення її права на Ѕ майнових прав на квартиру [ADDRESS] , а саме стало відомо про заведення спадкової справи приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. після смерті [PERSON] , в тому числі щодо вказаної квартири. Спадкоємцями є діти [PERSON] - відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 240/02-31 від 13.08.2021 приватний нотаріус відмовила у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири [ADDRESS] після смерті її батька, в той же час будинок [ADDRESS] не введений в експлуатацію та Ѕ майнових прав на квартиру належить позивачці. З посиланням на ст. ст. 60, 61, 65, 70 СК України, ст. ст. 11, 12, 16, 656 ЦК України позивачка просить задовольнити позов. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2021 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 10.12.2021 року (т. 1 а.с. 50). 06.12.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Класика будівництва», треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В., про визнання в порядку спадкування права на 1/3 майнових прав на квартиру [ADDRESS] , що набуті за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/46 від 21.11.2012, укладеним між ТОВ «Класика будівництва» та [PERSON] (т. 1 а.с. 61-66). Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько [PERSON] . [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, у тому числі на майнові права на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. із заявою про прийняття спадщини. 30.04.2021 року приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 6/2021 до майна [PERSON] . Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями останнього є діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 30.04.2021 [PERSON] подав заяву про відмову від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] . 13.08.2021 [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено у видачі [PERSON] вказаного свідоцтва на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , її частка у спадщині становить 2/3. У зв`язку з тим, що [PERSON] претендує на Ѕ частину майна [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя, то її ( [PERSON] ) частка на майнові права на квартиру становить 1/3 (2/3 від Ѕ). У оформленні спадщини приватним нотаріусом їй було відмовлено. 08.12.2021 до суду надійшов поданий [PERSON] відзив на позов [PERSON] з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, не підтвердженими жодними доказами та заявленими після спливу позовної давності. Зазначено, що майнові права на квартиру було набуто [PERSON] 04.01.2015 вже після розірвання шлюбу. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.01.2013 року у справі № 2602/4509/12 було встановлено факт припинення шлюбних відносин позивачки і [PERSON] з жовтня 2010 року. Тому під час оформлення договору купівлі-продажу майнових прав від 21.11.2012 № 1/46 [PERSON] діяв як єдиний покупець і набув права у особисту приватну власність. До позовних вимог має бути застосовано вимоги щодо спливу позовної давності, оскільки шлюб позивачки з [PERSON] розірвано відповідно до рішення суду від 08.01.2013 і [PERSON] не має статусу співвласника спірних майнових прав, а позов подано 18.09.2021 (т. 1 а.с. 72-77). Ухвалою суду від 10.12.2021 за клопотанням представника відповідачки [PERSON] [PERSON] витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. копію матеріалів спадкової справи № 6/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 111, 112). Ухвалою суду від 10.12.2021 задоволено клопотання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про прийняття зустрічного позову. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Класика будівництва», треті особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. про визнання права на частку майнових прав в порядку спадкування прийнято до спільного розгляду із первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом [PERSON] об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву (т. 1 а.с. 113-115). 23.12.2021 до суду надійшла подана представником позивачки [PERSON] [PERSON] відповідь на відзив [PERSON] з проханням задовольнити первісний позов. Зазначено, що перший платіж по майнових правах на квартиру у розмірі 216 241,20 грн. було внесено 21.11.2012 під час укладення договору, тобто в той час коли [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі за рахунок спільних коштів. У зв`язку із фактичним збільшенням площі об`єкту нерухомості була збільшена його вартість на 33 268,52 грн. Ці кошти були сплачені у період з 26.05.2015 по 23.07.2015 на виконання додаткової угоди № 1 від 25.11.2014 року. Таке збільшення є незначним і не нівелює факт укладення договору № 1/46 від 21.11.2012 в інтересах сім`ї за рахунок спільних коштів подружжя. Позовна давність у цій справі застосована бути не може, оскільки про порушення своїх прав позивачка дізналась у серпні 2021 року коли ознайомилась з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2021, з якої встановила, що діти спадкодавця претендують на квартиру [ADDRESS] без врахування Ѕ частки позивачки (т. 1 а.с. 133-137). 05.01.2022 до суду надійшла заява позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про збільшення позовних вимог, відповідно якої просить визнати за нею в порядку спадкування право на 2/3 майнових прав на квартиру [ADDRESS] , що набуті за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/46 від 21.11.2012, укладеним між ТОВ «Класика будівництва» та [PERSON] (т. 1 а.с. 184-186). Протокольною ухвалою суду від 24.01.2022 задоволено клопотання представника [PERSON] [PERSON] про прийняття судом заяви [PERSON] від 28.12.2021 про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом за вх. № 749 від 05.01.2022 (т. 1 а.с. 207-210). 17.12.2021 до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] про визнання особистою приватною власністю майнового права на квартиру за спадкодавцем та визнання права на частку майнових прав в порядку спадкування (т. 1 а.с. 220-226). Ухвалою суду від 24.01.2022 зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання копії ухвали (т. 1 а.с. 212, 213). 27.01.2022 до суду на виконання ухвали суду про усунення недоліків надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Класика будівництва», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В., за вимогами якого [PERSON] просить визнати особистою приватною власністю [PERSON] майнове право на квартиру [ADDRESS] , набуте ним за договором купівлі-продажу майнових прав від 21.11.2012 № 1/46, та визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право на 1/3 майнових прав на вказану квартиру (т. 1 а.с. 234-243). Вимоги зустрічного позову [PERSON] обґрунтовані тим, що з наявних у справі документів вбачається, що майнові права на квартиру були набуті [PERSON] 04.01.2015, тобто вже після розірвання шлюбу з [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.01.2013 у справі № 2602/4509/12 про розірвання шлюбу судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2010 року не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, на час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, цим судовим рішенням було встановлено факт припинення шлюбних відносин позивачки за первісним позовом та [PERSON] з жовтня 2010 р., тому під час оформлення договору купівлі-продажу майнових прав від 21.11.2012 № 1/46 останній діяв як єдиний покупець і набув права у особисту власність. Зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , який помер [INFO] . В установлений законом строк і порядку [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса від 27.09.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири. За таких обставин належним способом захисту прав позивачки [PERSON] є звернення до суду з вищевказаними вимогами (т. 1 а.с. 236-243). Ухвалою суду від 07.02.2022 задоволене клопотання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про прийняття зустрічного позову. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Класика будівництва», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. про визнання особистою приватною власністю майнового права на квартиру за спадкодавцем та визнання права на частку майнових прав в порядку спадкування прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] . Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] (т. 1 а.с. 248-250). Ухвалою суду від 19.05.2022 задоволено заяву представника позивачки [PERSON] [PERSON] про проведення судового засідання призначеного на 23.05.2022 о 12 год. 30 хв. в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 16, 17). 10.05.2022 до суду від представника позивачки [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов [PERSON] з проханням відмовити у задоволенні позовної вимоги [PERSON] щодо визнання особистою приватною власністю [PERSON] майнового права на квартиру [ADDRESS] , набутого за договором купівлі-продажу майнових прав від 21.11.2012 № 1/46, та задовольнити первісний позов. Зазначено, що рішення Дарницького районного суду від 08.01.2013 про розірвання шлюбу не може мати преюдиційного значення у цій справі. [PERSON] не спростувала презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, не надала жодних доказів, які б підтверджували обставини, що спірна квартира була особистою приватною власністю [PERSON] , в тому числі щодо того, що таке майно було придбане за кошти, які належали останньому особисто. Натомість, відповідно відомостей паспортів, [PERSON] та [PERSON] до кінця 2012 року були зареєстровані та проживали за однією адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 33-39). 01.06.2022 до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. надійшла копія спадкової справи № 6/2021 щодо майна померлого [PERSON] (т. 2 а.с. 53-117). Ухвалою суду від 21.06.2022 підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (т. 2 а.с. 122, 123). В судовому засіданні позивача за первісним позовом (відповідачки за зустрічними позовами) та її представник [PERSON] просили задовольнити первісний позов з підстав, викладених у ньому, та відмовити у задоволенні зустрічних позовних заяв. Представник відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON] [PERSON] підтримав вимоги зустрічного позову [PERSON] . Представник відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON] [PERSON] просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов, надала пояснення викладені у поданих заявах з процесуальних питань. Відповідач (третя особа за зустрічним позовом [PERSON] ) [PERSON] , представник відповідача ТОВ «Класика будівництва» та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. суду подавала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 28 січня 1989 року був зареєстрований шлюб між позивачкою за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 158). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.01.2013 у справі № 2602/4509/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (т. 1 а.с. 170). 21.11.2012 між [PERSON] та продавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Класика будівництва» було укладено Договір № 1/46 купівлі-продажу майнових прав, предметом якого є майнові права на однокімнатну квартиру [ADDRESS] орієнтовною загальною вартістю на день укладення договору 226 710 грн. 72 коп. (далі - договір, т. 1 а.с. 13-19). Додатковою угодою № 1 від 25.11.2014 року до Договору № 1/46 від 21.11.2012 року купівлі-продажу майнових прав були внесені зміни до пункту 2.2 договору, відповідно яких майнові права, на який передаються за даним договором, є квартира розташована у будівлі за адресою: [ADDRESS] , проектна адреса: [ADDRESS] , з характеристиками: квартира [ADDRESS] , кількість кімнат 1, загальна площа 37,2 кв.м., поверх 7, секція 1. Загальна вартість об`єкту інвестування на дату підписання додаткової угоди складає 249 510,72 грн. (т. 1 а.с. 20). Відповідно Довідки про 100% фінансування згідно Договору № 1/46 купівлі-продажу майнових прав від 21.11.2012, виданої ТОВ «Класика будівництва» 04 січня 2015 року № 49, [PERSON] , відповідно до умов договору, сплатив продавцю грошові кошти у розмірі 249 510,72 грн., що складає 100% вартості майнових прав на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок [ADDRESS] (т. 1 а.с. 22). 04.01.2015 між ТОВ «Класика будівництва» та [PERSON] підписано Акт прийому-передачі квартири [ADDRESS] до Договору купівлі-продажу майнових прав № 1/46 від 21 листопада 2012 року (т. 1 а.с. 21). [INFO] [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть - т. 1 а.с. 29). Державна реєстрація права власності спірних майнових прав на об`єкт нерухомості проведена не була. Отже, договір купівлі-продажу майнових прав був укладений [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу з позивачкою за первісним позовом. Відповідачка - позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просить застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] , вказуючи на те, що шлюб було розірвано рішенням суду від 08.01.2013, а позов подано 18.09.2021. Позивачка [PERSON] зазначає, що про порушення своїх прав їй стало відомо після смерті [PERSON] , зокрема з постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.08.2021, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки спірної квартири, тобто без врахування належної їй Ѕ частки майнових прав на квартиру, як спільної сумісної власності подружжя, оскільки були придбані під час шлюбу. Позов [PERSON] подано до суду 16.09.2021. При цьому суд вважає, що строки позовної давності позивачкою за первісним позовом не пропущені, оскільки [PERSON] про порушення її прав стало відомо у зв`язку з відкриттям спадкової справи після смерті [PERSON] , у якій спадкоємцями останнього подані заяви про прийняття спадщини. Відповідно матеріалів спадкової справи № 6/2021, відкритої 30.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В., спадкоємцями [PERSON] є діти спадкодавця, як спадкоємці першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, - учасники справи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.с. 53-117). Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачка за зустрічним позовом [PERSON] подавала 30.04.2021 (т. 2 а.с. 71); позивачка за зустрічним позовом [PERSON] заяву про прийняття спадщини подавала 19.05.2021 (т. 2 а.с. 83), тобто у визначений частиною 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. [PERSON] подав приватному нотаріусу Сліпченко Н.В. заяву від 30.04.2021 про відмову від прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька [PERSON] , на користь [PERSON] (т. 2 а.с. 55). 13.08.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. винесла постанову № 240/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON] у зв`язку з не наданням документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно (т. 1 а.с. 27, 28, т. 2 а.с. 110). 27.09.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. винесла постанову № 304/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки квартири [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно (т. 2 а.с. 116). Позивачка за первісним позовом просить визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частку майнових прав на квартиру [ADDRESS] , набутих [PERSON] за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/46 від 21.11.2012. За нормою ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно довідки про внесені платежі, виданої ТОВ «Класика будівництва» від 11.01.2022, [PERSON] за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/46 від 21.11.2012 сплачені наступні грошові кошти: 21.11.2012 - сума 216 242,20 грн.; 26.05.2015 - сума 1 200 грн.; 02.06.2015 - сума 1 300 грн.; 10.067.2015 сума 6 500 грн.; 23.07.2015 - сума 10 268,52 грн.; 23.07.2015 - сума 14 000 грн. Загальна сума складає 249 510,72 грн. (т. 1 а.с. 198). Отже, у період зареєстрованого шлюбу з позивачкою за первісним позовом [PERSON] за договором було сплачено 216 242,20 грн., що становить 86,67 % вартості майнових прав, решта коштів сплачувалась у 2015 році. При цьому суд також враховує наступні обставини. Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно норми частини 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Вирішуючи спір щодо поділу майна подружжя, суд встановлює обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовує джерело та час його придбання. Питання, протягом якого періоду часу чоловік та дружина проживали роздільно при фактичному припиненні шлюбних відносин, має принципове значення для вирішення спору про майно, оскільки це відповідним чином впливає на вирішення юридичної долі майна, придбаного у такий період. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статі 89 ЦПК України). Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто для рішень судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в іншому рішенні суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18)). Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Відповідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 386/917/19, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. У мотивувальній частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 січня 2013 року у справі № 2602/4509/12 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , тобто між спадкодавцем та позивачкою у цій справі, судом було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.01.1989 року, спільне життя між сторонами не склалось, сім`я фактично розпалась; через не сприйняття способу життя один одного між ними виникали постійні конфлікти і сварки; сторони з жовтня 2010 року не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків; на час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній (т. 1 а.с. 170). Такі обставини мають безпосереднє значення та вплив при прийнятті судом рішення щодо спірних правовідносин, тобто є преюдиційними. Доводи сторони позивачки за первісним позовом про те, що встановлення обставин з якого часу сторони припинили шлюбні відносини не були предметом дослідження у справі № 2602/4509/12, не заслуговують на увагу, оскільки метою розгляду судом справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було якраз встановлення можливості подальшого спільного життя подружжя та збереження шлюбу, при цьому судом у справі № 2602/4509/12 було встановлено, що сім`я фактично розпалась, ураховуючи, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства позивач та відповідачка не ведуть з жовтня 2010 року. В свою чергу, як убачається з копії матеріалів цивільної справи № 2602/4509/12 Дарницького районного суду м. Києва, [PERSON] копію рішення суду про розірвання шлюбу отримала, відповідно поданої заяви від 06.02.2013 року (т. 1 а.с. 173), також у подальшому отримала три копії рішення 19.06.2013 року (т. 1 а.с. 175) (копія справи - т. 1 а.с. 153-178). Рішення суду про розірвання шлюбу сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили. Тобто, [PERSON] погодилась із встановленими судовим рішенням у цивільній справі № 2602/4509/12 обставинами фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON] із жовтня 2010 року, що в межах справи про розірвання шлюбу [PERSON] спростовано не було. Під час розгляду цієї справи [PERSON] також не спростовано ні факт, ні період, з якого між нею та [PERSON] були фактично припинені шлюбні відносини. За умови укладення 21.11.2012 року [PERSON] договору купівлі-продажу майнових прав у період зареєстрованого шлюбу, але при установленому судовим рішенням фактичному припиненні шлюбних відносин з жовтня 2010 року, та відсутності будь яких доказів на підтвердження позивачкою за первісним позовом обставин сплати 21.11.2012 за договором спільних коштів подружжя підчас роздільного проживання [PERSON] та [PERSON] і припинення ведення між ними спільного господарства, суд вважає, що зазначені майнові права є особистою приватною власністю спадкодавця [PERSON] . За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення первісного позову [PERSON] відсутні. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі за зустрічними позовами є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , як діти останнього. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно пункту 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (у редакції на час спірних правовідносин), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спадковим майном після смерті [PERSON] є майнові права на квартиру [ADDRESS] . За вищевикладених обставин, зустрічний позов [PERSON] зі збільшеним розміром позовних вимог підлягає задоволенню. За [PERSON] слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на 2/3 частки майнових прав на вказану квартиру, які набуті спадкодавцем за договором купівлі-продажу майнових прав від 21.11.2012, що включає: 1/3 частку спадщини [PERSON] та 1/3 частку належну спадкоємцю [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити у частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на 1/3 частку майнових прав на квартиру [ADDRESS] . У частині позовних вимог [PERSON] про визнання особистою приватною власністю [PERSON] майнового права на вказану квартиру суд враховує наступне. Як встановлено вище, [PERSON] помер [INFO] . Спірні правовідносини регулюються нормами сімейного та спадкового права. Судом встановлені обставини стосовно набуття спадкодавцем майнових прав на нерухоме майно за укладеним правочином. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом з тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відтак, визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на спірні майнові права суперечить вищевказаним положенням закону, оскільки на момент подання позову ця особа вже померла, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц, провадження № 61-28423 св 18. З огляду на викладене, суд вважає, що обраний позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] спосіб не є в даному випадку належним способом судового захисту, тому в частині вимог про визнання особистою приватною власністю [PERSON] майнового права на квартиру у задоволенні позову слід відмовити. За наведених обставин зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У задоволенні первісного позову відмовлено, тому судові витрати по сплаті судового збору, згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивачку [PERSON] . Згідно частини 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом [PERSON] у розмірі 1 663,50 грн. (т. 1 а.с. 67, 187) слід покласти на відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а саме по 831 грн. 70 коп. на кожну, оскільки відповідач ТОВ «Класика будівництва» прав [PERSON] не порушувало. Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 908 грн. (т. 1 а.с. 235а) необхідно покласти на [PERSON] та [PERSON] , тобто по 454 грн. на кожну, так як судом не встановлено обставин порушення прав [PERSON] відповідачами [PERSON] та ТОВ «Класика будівництва». Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 831,70 грн. З [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 454 грн. Тому шляхом зарахувань сум щодо сплати судового збору з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути у відшкодування судового збору суму 377,70 грн. (831,70 - 454).

Outcome: partial