Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з часу подання до суду позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати в розмірі 1500 грн., які вона понесла на правову допомогу. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що проживання з відповідачем виявилося невдалим. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим, у них виникли непорозуміння, та різні погляди на життя, разом на даний час не можуть бути. Відповідач належним чином не надає кошти на утримання дитини, не виконує свій обов`язок щодо утримання сина, тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. 22 липня 2022 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 10 серпня 2022 року. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися, а лише повідомлялися про дату розгляду справи у поряду спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: відсутні. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 10.08.2022, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта (а.с.3) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Торків Тульчинського району Вінницької області, зареєстрована у селі Торків Тульчинського району Вінницької області. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.07.2012 (а.с.5) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який народився у селі Торків Тульчинського району Вінницької області. Із копії паспорта (а.с.6) судом встановлено, що відповідач [PERSON] народився [INFO] у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, та з довідки про реєстрацію місця проживання особи №53 від 07.06.2019 встановлено, що відповідач зареєстрований по [ADDRESS] . Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідач [PERSON] не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин, які зазначені у позовній заяві позивачем [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання свого малолітнього сина, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини. Як встановлено судом, малолітній син проживає з позивачкою, а тому саме їй надано право вибору способу стягнення аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище малолітнього сина, який є здоровий та у певній мірі матеріально забезпечений. Суд бере до уваги матеріальне становище платника аліментів, який є здоровим та працездатним. Окрім того, судом також враховуються, що він не має на утриманні інших дітей та не працездатних осіб, так як ніким про це не заявлено, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення сином повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 18 липня 2022 року за вхід.№3698, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 18 липня 2022 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 992 гривні 40 копійок. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачка подала договір про надання правової допомоги, квитанцію №26 від 18.07.2022 про стягнення понесених нею витрат на підготовку та участь у розгляді цієї справи в розмірі 1500 грн. 00 коп., а тому суд має підстави для стягнення із відпоівдача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 1500 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved