Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] \~ адвокат\~Мельник \~ О.С. звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 листопада 2020 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), актовий запис №3883. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Протягом тривалого часу життя позивача та відповідача погіршувалось, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, близько п`яти місяців позивач та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач та відповідач мають різне бачення ролі чоловіка та дружини в сім`ї, адже зрозуміли, що є зовсім різними людьми, а тому, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спілкування вони не підтримують, відповідач згоди на розірвання шлюбу не дає, тому позивач вирішила подати позовну заяву до суду про розірвання шлюбу. Примирення та подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, адже, вільно приймає рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. В зв`зку з викладеним, позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, з огляду на що просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та шлюб між позивачем та відповідачем розірвати. Позивач та представник позивача адвокат Мельник О.С. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, через канцелярію суду представником позивача надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просив розгляд справи проводити за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, в разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Враховуючи, що в справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про шлюб, серія: [NUMBER] , виданим 21 листопада 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №3883 від 21 листопада 2020 року, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 7). Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що сімейне життя позивача та відповідача з часом погіршувалось, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, близько п`яти місяців (станом на момент звернення до суду) позивач та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підтримують, так як мають різне бачення ролі чоловіка та дружини в сім`ї, адже зрозуміли, що є зовсім різними людьми, а тому, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини у них немає. Спілкування вони не підтримують, примирення та подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, адже позивач вільно приймає рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідачем доказів в спростування позиції позивача та викладених нею обставин та наданих доказів в обгрунтування вимог позовної заяви, суду не надано, своїм правом приймати участь при розгляді справи та надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких заходів для явки до суду ним не вжито, не подано клопотань про відкладення розгляду справи чи письмових заперечень проти розірвання шлюбу, тощо. Відомостей про об`єктивну неможливість явки відповідача в судове засідання до суду не надходило та матеріали справи не містять. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, яка не просить суд стягнути з відповідача сплачений нею за подання до суду даної позовної заяви судовий збір, суд вважає, що судові витрати у сумі 908,00 грн. залишаються за позивачем.

Outcome: approved