Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

21 червня 2022 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області звернулась [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтуванні позову зазначила, що 06 вересня 2014 року між ними укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 82. Від шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідач не виконує своїх батьківських зобов`язань щодо утримання дитини. Працює в охоронній компанії в м. Києві та за станом свого здоров`я має можливість утримувати дитину, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 29 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено перше судове засідання на 09:00 год. 17 серпня 2022 року, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що належним чином повідомлені учасники справи. В судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Своїм правом на відзив на позовну заяву відповідач не скористався. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Під час розгляду справи не висловлювалась про заперечення щодо ухвалення заочного рішення. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , факт чого посвідчено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 листопада 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції у Чернігівській області, за актовим записом № 114. /а.с. 2/. Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на утриманні у позивача. Дохід відповідача позволяє надавати матеріальну допомогу своєму малолітньому сину [PERSON] . У відповідачки крім малолітнього сина [PERSON] інших осіб на утриманні не має. Положеннями статті 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини першої, другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини восьмої ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини відповідно до частини першої ст. 12 вказаного Закону. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідачем не спростовані вимоги позивача у розмірі стягнення аліментів 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця. Враховуючи, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги сину, то з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. За приписами частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, від сплати якої позивач була звільнена на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а саме сума у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved