Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 12.09.2013 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Позивач зазначила, що починаючи з 2020 року шлюбні відносини між подружжям погіршилися, причинами чого стали протилежні погляди на сімейне життя та обов`язки, що призвело до відсутності взаєморозуміння та розбіжності поглядів на подальше спільне проживання. Вказала, що на даний час сімейні відносини з відповідачем фактично припинені, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Крім того повідомила, що разом з відповідачем приймали заходи для збереження сім`ї, які не призвели до позитивних результатів, що робить подальше спільне життя та відновлення сімейних відносин неможливим. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей, які проживають із позивачем. Спір щодо місця проживання дітей у позивача із відповідачем відсутній. Подальше спільне життя сторін як подружжя та збереження шлюбу, на думку позивачки, суперечитиме їх інтересам. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою суду від 14.06.2022 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. 03.08.2022 від позивача на адресу суду надійшла заява про підтримання нею позовних вимог. У строк, визначений ухвалою суду від 14.06.2022, від відповідача відзив на позов не надійшов. Натомість, після початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання ним позовних вимог і відсутність заперечень щодо задоволення позову. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 12.09.2013, актовий запис № 2335. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 4) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають двох синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 8-9) Також судом встановлено, що наразі подружжя спільне господарство не веде і разом не проживає. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 992, 40 гривень, що підтверджується квитанцією ID 1374-1092-6465-9262 від 01.06.2022. (а.с. 13) Доказів понесення інших судових витрат ні позивачем, ні відповідачем не надано. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992, 40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved