Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 17.05.2022 року з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтава ради як орган опіки та піклування про зміну місця проживання дитини, У позовній заяві вказано, що рішенням Октячбрського районного суду м.Полтави від 29.10.20008 року було розірвано шлюб, який був зареєстрований 18.04.2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управляння юстиції, актовий запис № 317 між [PERSON] та [PERSON] ( на даний час « [PERSON] »). За змістом рішення вказано, що спільна дитина - [PERSON] , [INFO] залишається проживати з матір`ю. У подальшому, а саме 02.03.2017 року між сторонами було укладено договір, що дитина проживає разом з батьком. У подальшому між батьками було укладено додатковий договір від 11.05.2018 року , згідно якого дитина проживає разом з матір`ю у країні [PERSON] . У червні 2018 року [PERSON] поїхав до Мексики, але у жовтні 2-18 року повернувся та став проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . На початку травня 2022 року позивач разом з сином мали намір виїхати до Німеччини, але прикордонна служба на дозволила перетин кордону, через відсутність нотаріально посвідченої згоди матері на виїзд дитини та у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують, що син проживає разом з батьком. Враховуючи вказане, для безперешкодного виїзду за кордон у період дії військового стану, виникла необхідність на винесення рішення про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом з [PERSON] . У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтава подали заяву про розгляд справи без їх участі. Висновок про доцільність зміни місця проживання [PERSON] не подали. Не заперечують щодо задоволення позовних вимог. 17.06.2022 року Оржицьким районним судом Полтавської області винесено ухвалу про відкриття провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали від 12.07.2022 року справу призначено для розгляду по суті та зобов`язано третю особу надати суду висновок про доцільність зміни місця проживання неповнолітнього [PERSON] . Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29.10.2008 року справа № 2-6671/08 неповнолітнього сина [PERSON] залишено проживати разом з матір`ю внаслідок розлучення батьків. 22.03.2017 року згідно свідоцтва про зміну імені серія !- [NUMBER] виданого Оржицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавськіий області, [PERSON] змінює прізвище на « [PERSON] ». ОСББ «Європейське» 15.04.2022 року згідно довідки № 3-ск вказує, що з 2017 року [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Згідно пункту 1.3 договору між батьками щодо здійснення батьківських прав тап визначення місця проживання дитини від 02.03.2017 року вказано, що дитина проживає разом з батьком. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Святецькою І.В. та зареєстровано у реєстрі за номером 695. 11.05.2018 року складено додатковий договір до первісного, де визначили місцем проживання [PERSON] , [ADDRESS] . Згідно довідки Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 6/2748 від 19.04.2022 року зазначено, що [PERSON] не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, як особа, яка самостійно виховує дитину віком до 18 років. За інформацією органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної ради у м.Полтава від 18.97.2022 року вказано, що [PERSON] вислови своє бажання проживати разом з батьком [PERSON] . За змістом акту обстеження житлових умов, вказано, без вказівки на адресу пролживання, щ9о у квартирі проживають [PERSON] (батько) та [PERSON] ( син). Стосунки сімейні, доброзичливі. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які вказали, що дійсно на протязі тривалого часу [PERSON] проживає разом з батьком у [ADDRESS] . Батько та син підтримують гарні стосунки. У суді [PERSON] висловив своє бажання щодо проживання разом з батьком. При вирішенні спору, суд звернувся до наступних норм законодавства. Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст.31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України). У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч.3 ст. 29 ЦК України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст. 29 ЦК України). Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України. Так, статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матірю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. При цьому, в ч. 3 ст. 160 СК України закріплено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п. 18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та зясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З матеріалів справи вбачається, що син сторін у справі [PERSON] , який народився [INFO] досяг чотирнадцяти років, а відтак з цього часу втратив статус малолітньої дитини. Таким чином, суд звертає увагу на те, що в судовому порядку можливе вирішення спору щодо місця проживання лише малолітньої дитини, а місце проживання неповнолітньої дитини визначається нею самою. Отже, пред`явлення до суду вимоги одним із батьків щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства, а тому у задоволенні позову слід відмовити, так як на момент подачі позову до суду (17 травня 2022 року), так і на момент ухвалення рішення у справі [PERSON] досяг чотирнадцятирічного віку, а відтак йому належить право самостійно обирати місце свого проживання. Вказане узгоджується з Постановою Верховного Суду від 25.01.2018 року справа № 537/5119/15-ц.

Outcome: dismissed