Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилався на те, що він є суборендатором земельної ділянки площею 0,0065 га терміном до 19.04.2046 року в [ADDRESS] кадастровий номер якої 7324010100:01:001:0969, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. На зазначеній земельній ділянці він здійснив будівництво нежитлової будівлі (магазину) загальною площею 87,7 кв.м. та виготовив на неї технічний паспорт. З метою узаконення нежитлової будівлі (магазину) та отримання на неї всіх необхідних документів він звернувся до Державної інспекції архітектури та містобудування України, проте йому в цьому було відмовлено. На даний час, згідно технічного обстеження від 02.02.2022 року нежитлової будівлі (магазину) літ. «А» по [ADDRESS] , встановлено її готовність до експлуатації, вартість будівлі становить 87700 грн. При самовільному будівництві даної нежитлової будівлі (магазину) права інших осіб не порушені, орендар земельної ділянки [PERSON] претензій з приводу здійснення самовільної забудови не має. Побудована нежитлова будівля за межі суборендованої ним земельної ділянки не виходить. Враховуючи викладене, просив визнати за ним право власності на самочинно побудовану двоповерхову нежитлову будівлю (магазин), яка по технічному паспорту зазначена літ.«А», загальною площею 87,7 кв.м., корисною площею 86,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи без його участі, судові витрати стягувати з відповідача не бажає. Представник позивача [PERSON] в судове засідання також не з`явився подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги повністю підтримує. Представник відповідача - Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, міський голова Козак В.В. подав до суду заяву, в якій у зв`язку із відсутністю заперечень Сокирянської міської ради щодо позову [PERSON] , просив розглянути справу без участі представника міськради за наявними у справі матеріалами, вирішення спору залишив на розсуд суду. Відзив на позов не подавав. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Представник третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України (надалі - ДІАМ), будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №6020003126385, у судове засідання не з`явився та про причини своє неявки суд не повідомив. 15.06.2022 року до системи «Електронний суд» представником Державної інспекції архітектури та містобудування України Мних Н.М. суду надіслано пояснення на позов, в яких зазначено, що після звернення [PERSON] до ДІАМ щодо узаконення будівлі, останньому було повернуто документи на доопрацювання у зв`язку з тим, що цільове призначення земельної ділянки 7324010100:01:001:0969 суперечить вимогам абзацу першого п.9 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За приписами частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України). Цільове призначення земель України покладено законодавцем в основу розмежування правових режимів окремих категорій земель (розділ ІІ «Землі України» ЗК України), при цьому такі режими характеризуються високим рівнем імперативності, відносно свободи розсуду власника щодо використання ним своєї земельної ділянки. Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України. Щодо змісту прав орендаря земельної ділянки, то приписами статті 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження. При цьому орендар зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Зазначене відповідає частині першій статті 628 ЦК України, яка передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини шостої цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Кодексу). За положеннями частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). Також за рішенням суду на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України). Таку правову позицію висловила Велика палата Верховного Суду в постанові №916/2791/13 від 07.04.2020 року. Судом встановлено, що між орендодавцем Сокирянською міською радою, в особі першого заступника міського голови Гангала Івана Володимировича та орендарем [PERSON] укладено договір оренди землі від 19.04.2021 року, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове, платне користування земельну ділянку, загальною площею - 0,0065 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на підставі рішення 5 сесії VІІІ скликання Сокирянської міської ради №90/05-21 від 25.03.2021 року, кадастровий №7324010100:01:001:0969, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, строком на 25 років. Факт прийому передачі вказаної земельної ділянки в оренду та її державна реєстрація підтверджується актом прийому передачі земельної ділянки 19.04.2021 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №253775979 від 21.04.2021 року. На підставі пункту 1 рішення VІІ сесії 8 скликання Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області від 27.05.2021 року №154/07-21 надано згоду Орендодавця на передачу в суборенду [PERSON] (позивач у справі) земельної ділянки загальною площею 0,0065 га. 14.06.2021 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] укладеного договір суборенди землі, згідно умов якого позивач прийняв в строкове платне суборендне користування земельну ділянку, загальною площею 0,0065 га, кадастровий номер: 7324010100:01:001:0969, цільове призначення: 03.07 (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Строку дії вказаного договору суборенди встановлений на час дії договору оренди, до 19.04.2046 року. Державна реєстрація суборенди земельної ділянки площею 0,0065 га, кадастровий номер: 7324010100:01:001:096 здійснена 23.06.2021 року державним реєстратором Сокирянської міської ради Чернівецької області Долінською Анжелою Олексіївною, за заявою позивача [PERSON] від 17.06.2021 року, про що нею сформовано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №262835445. Як вбачається з копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0008338862021 від 13.12.2021 року земельна ділянка, яка перебуває у власності Сокирянської міської ради, та на яку поширюються права суборенди, сервітуту (суборенди), за основним цільовим призначенням віднесена до категорії земель житлової та громадської забудови. Згідно з класифікацією видів цільового призначення земель, код та цільове призначення земельної ділянки: 03.07 - для для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 12.01.2022 року комунальним підприємством «Сокирянське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме двоповерхову нежитлову будівлю «магазин», літ. «А», по [ADDRESS] , на земельній ділянці загальною площею, 0065 га, усього під забудовою - 54,90 м., з яких під основною будівлею - 54,90 м. Крім того, комунальним підприємством «Сокирянське бюро технічної інвентаризації» в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва на вказану нежитлову будівлю створено відповідний документ №3103 від 12.01.2022 року, про що свідчить Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТІ01:0328-7832-5976-4576 від 25.03.2022 року. 02.02.2022 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] було проведено технічне обстеження нежитлової будівлі магазину літ. «А», по [ADDRESS] , за результатами якого надано висновок, згідно якого встановлено можливість щодо експлуатації об`єкта: нежитлова будівля магазин літ. «А», - загальна площа - 87,70 кв.м., будівельний об`єм - 244,9 куб.м., площа забудови - 50,60 кв.м. по [ADDRESS] . Звітом про оцінку майна складеного 31.01.2022 року ФОП [PERSON] визначено ринкову вартість вказаної нежитлової будівлі (магазину), яка станом на 31.01.2022 року становить 877000 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивачем [PERSON] було здійснено будівництво нежитлової будівлі на земельній ділянці, яка в установленому порядку після такого будівництва була надана йому в суборенду під уже збудоване майно. Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що для того щоб визнати об`єкт самочинним будівництвом, достатньо однієї з ознак, а саме: - об`єкт нерухомості збудований або будується на земельній ділянці, яку не було відведено для цієї мети; - об`єкт нерухомості збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проєкту; - об`єкт нерухомості збудований або будується з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з цим, Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 р. у справі № 910/2939/193 висловив таку правову позицію: «Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного». За вказаною правовою позицією, існують випадки, коли можна визнати право власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду. Такими випадками є: - надання земельної ділянки в установленому порядку особі, яка здійснила самочинне будівництво, під уже збудоване майно і визнання права власності за цією особою; - визнання права власності на нерухоме майно на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, на якій майно збудовано, якщо це не порушує права інших осіб. Як встановлено вище судом, позивач [PERSON] здійснив будівництво спірної нежитлової будівлі до прийняття Сокирянською міською радою Дністровського району відповідного рішення та укладення ним відповідного договору суборенди землі. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 309/3887/17, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. На звернення [PERSON] до Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо узаконення будівлі, останньому згідно з даними Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, Витяг №ІУ161220331864 від 31.03.2022 року було повернуто документи на доопрацювання, у зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для прийняття рішення про видачу, а саме: цільове призначення земельної ділянки 7324010100:01:001:0969 суперечить вимогам абзацу першого п.9 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). За змістом частини 3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] здійснив будівництво нежитлової будівлі на належній йому на праві користування за відповідним договором суборенди земельній ділянці, будівництво вказаного об`єкта не порушує прав та інтересів власника земельної ділянки - Сокирянської міської ради Дністровського району, а навпаки фактично схвалене ним, що підтверджується поданою представником заявою, встановлено можливість щодо експлуатації побудованої будівлі, ДІАМ відмовлено йому в прийнятті вказаного об`єкта в експлуатацію, суд вважає, що наявні всі правові підстави для задоволення поданого [PERSON] позову з метою захисту порушеного його права. Оскільки позивач не бажає стягувати з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: approved