Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

у червні 2022 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 13 вересня 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), та договору дарування житлового будинку, посвідченого 17 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. У встановлений законом строк вона та її син [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги, звернулися до Другої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких була заведена спадкова справа. 28.04.2021 року нотаріусом була надано Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , арештований на підставі постанови від 23.05.2008 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Земельна ділянка за вказаною адресою також арештована на підставі постанови від 03.09.2009 року держаавного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Листом від 28.05.2021 року Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено, що перевірком АСВП виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт та внесено вищевказані обтяження нерухомого майна, не виявлено. Оскільки вказані обставини унеможливлюють реалізацію прав, належних [PERSON] , щодо прийняття спадщини, позивач просить - скасувати запис про обтяження нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження - 7248241, дата реєстрації - 23.05.2008, боржник - « [PERSON] », підстава обтяження - постанова АА 228565 від 23.05.2008 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у місті Києві, - скасувати запис про обтяження нерухомого майна:рРеєстраційний номер обтяження - 8775378, дата реєстрації 03.06.2009, боржник - « [PERSON] », підстава обтяження - постанова АА 184123 від 03.06.2009 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у місті Києві, - зняти арешт з житлового будинку та земельної ділянки (кадастровий номер 8 000 000 000:90:051:001. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 32) Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить померлому на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 17 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г., та земельна ділянка (кадастровий номер 8 000 000 000:90:051:001) за вказаною адресою, що належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 13 вересня 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчог органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] 29 липня 2016 року вона звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON] , який 06 вересня 2016 року також звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі вказаних заяв була заведена спадкова справа № 500/2016 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Звертаючись у суд з позовом про зняття арешту та запису про обтяження, позивач зазначає, що 28.04.2021 року нотаріусом була надано Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , арештований на підставі постанови від 23.05.2008 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Земельна ділянка за вказаною адресою також арештована на підставі постанови від 03.09.2009 року держаавного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Вказані обставини унеможливлюють реалізацію прав, належних [PERSON] , щодо прийняття спадщини. Суд погоджується з доводами позивача та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно інформаційної довідки від 28 квітня 2021 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Другою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови від 23.05.2008 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві був накладений арешт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , боржник - [PERSON] . Крім того, Другою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови від 03.09.2009 року держаавного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві накладений арешт на земельну ділянку за вказаною адресою, боржник - [PERSON] . При цьому, перевіркою АСВП виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт та внесено вищевказані обтяження нерухомого майна, не виявлено. Будь-яких відомостей стосовно особи, в інтересах якої було накладено арешт на спірне домоволодіння, ані вказаний лист, ані копії матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] не містять. У свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги як оформити свої спадкові права на частину спірного домоволодіння, так і в повному обсязі користуватися та розпоряджатися цим майном та на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Водночас, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що обтяження майна, яке позивач прийняв у спадщину, за відсутності будь-яких правових підстав для цього, порушують права останньої як особи, яка набула речові права на успадковану частину домоволодіння, та перешкоджають вільному та повноцінному здійсненню нею права володіння, користування та розпорядження майном. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved