Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Петрович, Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказаний позов мотивований тим, що 10.02.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №388, про звернення стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] і належить на праві власності [PERSON] . Вказана квартира передана в іпотеку [PERSON] за Іпотечним договором №02-10/1268, посвідченим 11.06.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрованим в реєстрі за №3676, в якості забезпечення зобов`язань за Договором кредиту від 11.06.2008 №10-29/7343. Згідно виконавчого напису за рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, запропоновано задовольнити вимоги АКБ «Укрсоцбанк» згідно кредитного договору від 11.06.2008 №10-29/7343 в сумі 153214 доларів США 70 центів, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 15.12.2009 складає 1222745,24 грн. 19.03.2010 на підставі вказаного виконавчого напису державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №18190435. Позивач зауважує, що при вчиненні вказаного виконавчого напису було порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», на адресу позивача зі сторони відповідача не було пред`явлення письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитом, приватний нотаріус не упевнився в безспірності заборгованості, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Крім того, позивач зазначає, що у неї відсутня будь-яка заборгованість перед ПАТ «Укрсоцбанк» та 29.05.2018 припинено дію Іпотечного договору від 11.06.2008 №02-10/1268. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021 відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання та зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження надати суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №388 від 10.02.2010. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач та інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, своїх представників до суду не направили, заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відзиву відповідачем, неявкою його в судове засідання без повідомлення причин та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем [PERSON] було укладено Договір кредиту №10-29/7343, відповідно до якого банк надав позивачці грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 144440 доларів США 00 центів зі сплатою 13 процентів річних та комісій. 11.06.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем [PERSON] було укладено Іпотечний договір №02-10/1268, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за №3676, за яким у якості забезпечення зобов`язань за Договором кредиту від 11.06.2008 №10-29/7343в іпотеку було передано двокімнатну квартиру [ADDRESS] і належить на праві власності [PERSON] . 10.02.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №388, яким запропоновано звернути стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] і належить на праві власності [PERSON] . Згідно виконавчого напису від 10.02.2010 №388 за рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, запропоновано задовольнити вимоги АКБ «Укрсоцбанк» згідно кредитного договору від 11.06.2008 №10-29/7343 в сумі 153214 доларів США 70 центів, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 15.12.2009 складає 1222745,24 грн. 19.03.2010 на підставі вказаного виконавчого напису державним виконавцем віділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №18190435. На час розгляду справи правонаступником АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк», що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення відповідної дії) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення відповідної дії) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення відповідної дії) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, від 02.07.2019 у справі №916/3006/17, у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 №201/15282/16-ц. Відповідно до п. 282 Розділу 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 (в редакції на час вчинення відповідної дії, далі - Інструкція), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Крім того, пунктами 284, 286 Розділу 32 Інструкції (в редакції на час вчинення відповідної дії), визначено, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку ( 1172-99-п ), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів ( 1172-99-п ). Відповідно до п. 1 Переліку документів (в редакції на час вчинення відповідної дії), для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. не виконав вимоги ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021, в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія оспорюваного виконавчого напису, банківські виписки за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі, а також і розрахунок суми по відсотках за період заборгованості. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час вчинення відповідної дії) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення, як боржника, так і іпотекодавця, аби надати їм можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно. Тому повідомлення боржника та іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що вони одержали або мали одержати повідомлення, але не одержали його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. У постанові від 18.07.2022 у справі № 752/11645/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника та іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, суду не було надано належних доказів щодо направлення банком позивачу передбаченого законодавством письмового повідомлення щодо заборгованості. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис від 10.02.2010 №388 вчинений з порушенням норм законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved