Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

19 травня 2022 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак наразі фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивача. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання, розвиток, харчування та лікування дитини не надає, а тому позивач вимушена вирішувати питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Ухвалою суду від 23 травня 2022 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 10 червня 2022 року представник відповідача адвокат Костюк С. М. надав до суду відзив на позовну заяву у якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки наведені у позовній заяві факти не відповідають дійсності та є надуманими, відповідач приймає активну участь у щоденному утриманні та вихованні, розвитку, медичному забезпеченні сина [PERSON] , проживає з сином в одному будинку. Враховуючи факт спільного проживання відповідача з сином у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів в примусовому порядку. 15 червня 2022 року позивач надала до суду заперечення на відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, оскільки факт реєстрації відповідача із позивачем в одному будинку не підтверджує те, що відповідач його матеріально забезпечує. Позивач зазначає, що саме вона на даний час опікується сином, а відповідач із сім`єю фактично не проживає. Разом з тим, 08 серпня 2022 року відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник відповідача 08 серпня 2022 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що відповідач позов визнає. Судом було знято з допиту свідка [PERSON] , оскільки згідно інформації, наданої Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради від 11 липня 2022 ( а. с. 70), головою вуличного комітету по [ADDRESS], являється [PERSON] , отже [PERSON] не підпадає під критерії ст. 69 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні 27 червня 2022 року позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, пояснила, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, вони зареєстровані за однією адресою, однак відповідач фактично із нею та їхнім спільним сином не проживає. Інколи приходить пізно ввечері, щоб переночувати, або зранку, щоб прийняти душ та переодягнутись. Про сина не піклується, не утримує, не займається його вихованням. За період війни лише дав синові кошти на випускний альбом та перерахував двічі по 500 гривень на його карту. Сина позивач фактично утримує самостійно, займається його вихованням на розвитком, купує харчі та одяг, забезпечила йому робоче місце, купила комп`ютер. Представник відповідача Костюк С. М. в судовому засіданні 27 червня 2022 року проти задоволення позову заперечував. Вказав, що підстави для примусового стягнення аліментів із відповідача відсутні, оскільки позивачем не доведено, що відповідач матеріально не забезпечує сина. Відповідач проживає із позивачем та їхнім спільним сином за однією адресою, а його відсутність за місцем проживання пов`язана із виконанням ним службових обов`язків, оскільки він проходить службу в складі роти охорони Хмільницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Вінницької області. Заслухавши пояснення учасників, які з`явились в судове засідання, свідка, дослідивши докази по справі, судом встановлено наступне. 01 липня 1995 року сторони уклали шлюб (а.с. 8), від якого у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 7). Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрований та проживає її син [PERSON] , який знаходиться на її утриманні (а.с. 9). З показів свідка [PERSON] , племінниця позивача яка, у зв`язку із воєнними діями, із квітня місяця проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідач вдома з`являється рідко, пізно ввечері або зранку, часто в п`яному вигляді. Із сином не спілкується, не приділяє йому уваги. [PERSON] повністю утримає позивач, купує йому одяг, їжу та різні солодощі. Відповідно до довідки ДПС від 06 липня 2022 р., відповідач [PERSON] в 2022 році отримує офіційний дохід (а. с. 67, 68). Суд не приймає довідки, видані [PERSON] , (а. с. 23, 24, 48), оскільки він не являється головою вуличного комітету по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 19 листопада 2021 року. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстровані за однією адресою, відповідач являється батьком [PERSON] , однак ухиляється від обов`язку утримувати свого сина, однак має таку можливість та зобов`язаний це робити згідно закону, не займається його вихованням, за місцем проживання буває рідко, часто в стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а також є визнання позову відповідачем, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved