Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

07.06.2022 до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява АТ «УКССИББАНК» до відповідачів про стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитом та процентами за останні три роки до подання позову у розмірі 1 109,36 швейцарських франків. Позов обґрунтований тим, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.10.2015, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11312389000 від 11.03.2008 у сумі 326 961 грн 70 коп., з яких 13 403 швейцарських франка 35 сантимів заборгованості за кредитом та відсотками та 23 377 грн 82 коп. заборгованості по пені, не виконано по даний час, у зв`язку з чим банком нарахована вищевказана сума заборгованості. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.07.2022. 07.07.2022 розгляд справи відкладено до 15.08.2022 за клопотанням представника відповідачів. У судове засідання 15.08.2022 учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку свого позову. За правилом частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.10.2015, яке набрало законної сили 08.02.2016, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11312389000 від 11.03.2008 у сумі 326 961 (триста двадцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят одну) грн 70 коп., з яких 13 403 (тринадцять тисяч чотириста три) швейцарських франка 35 сантимів заборгованості за кредитом та відсотками, що за курсом НБУ станом на 05.05.2015 становить 303 583 (триста три тисячі п`ятсот вісімдесят три) грн 88 коп., та 23 377 (двадцять три тисячі триста сімдесят сім) грн 82 коп. заборгованості по пені. Станом на 18.05.2022 дане рішення суду залишається не виконаним, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, відповідачі повинні сплатити 3 % річних від простроченої суми заборгованості по кредиту та процентам за останні три роки до подання позову у розмірі 1109,36 шв. франків. За змістом положень статті 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 08.11.2019 у справі 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила про наступне: «Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14? І Оце 18), від 4 липня 2018 року у справі № З10/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (\\провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що - вченість судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18)... Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення основного зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову... Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2014 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання, грошового зобов`язання 25.07.2018 року (дата останнього платежу з погашення боргу:. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 25.07.2018 року.» У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 по справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті. Відповідно до цієї постанови «як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним, виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.» З огляду на обставини справи, правові висновки Верховного Суду, досліджені докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «УКРСИББАНК». Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved