Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

В вересні 2012 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором № DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року у розмірі 99137,39 доларів США, а також стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору № DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року [PERSON] 14.05.2007 року отримала строковий кредит у розмірі 72000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2027 року. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором відповідачка станом на 03.07.2012 року має заборгованість у розмірі 99137,39 доларів США. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представником подано заяву відповідно до якої просить розглянути справу без їх участі та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також просила долучити до матеріалів справи копію рішення Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 14 травня 2007 року між акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № DNC0GK00000112, згідно з умовами якого відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 72000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2027 року (а.с.9-15). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 72000,00 доларів США. Проте, у порушення умов Договору, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 03.07.2012 року, має заборгованість за кредитом в розмірі 99137,39 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 53429,36 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 19371,80 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 4608,00 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 16977,61 доларів США; а також штрафи відповідно до пункту 5.4 Кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 31,28 доларів США, штраф (процентна складова) - 4719,34 доларів США (а.с.4-8). Проте, як вбачається із матеріалів справи, а саме рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року по справі №205/7638/14ц вбачається наступне: «… Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №DNC0GK00000112, на умовах якого позичальник отримала 72000 дол.США на строк до 14.05.2027 року, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, на придбання квартири, а також у розмірі 14000 дол.США. на сплату страхових платежів. Щомісячний платіж складає 849,34 дол.США та включає у себе суми на погашення кредиту, відсотків, винагороди, комісії. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 14.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № DNC0GK00000112 …» «… 13.09.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] , яка виникла станом на 03.07.2012 року у сумі 99137,39 дол.США. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2013 року вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» задоволені. 17.11.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» знову звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 12.05.2015 року провадження по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України. При пред`явленні позовних вимог 13.09.2012 року ПАТ КБ «Приват Банк» скористалось правом на дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, таким чином строк пред`явлення вимог до поручителя розпочав свій перебіг щодо усіх складових зобов`язань позичальника з 13.09.2012 року. 14.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки квартири № DNC0GK00000112, предметом якого є забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року за рахунок двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Вартість предмета іпотеки визначена в 454500 грн. Даний договір зареєстровано у реєстрі №1028 та накладено заборону на відчуження, зареєстровано у реєстрі іпотек №71/07 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. Разом з цим, 14.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, умовами якого визначено, що іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки (двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ) у випадку, коли на момент настання термінів виконання будь-якого зобов`язання , передбаченого кредитним договором, вони не будуть виконанні, що має бути підтверджено випискою по рахунку, а також, умови звернення стягнення на предмет іпотеки з інших підстав, ніж наявна заборгованість за кредитом. При продажу предмета іпотеки (один з видів позасудового стягнення на предмет іпотеки) сторони погодились, що ціна продажу предмету іпотеки будь-якій особі встановлюється в розмірі 454500 грн., якщо інший порядок встановлення ціни не визначений законодавством. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною, визначеною в цьому пункті (п.8). Відповідно до п.9 цього договору, цей договор набуває чинності у разі настання будь-якої із умов, передбачених п.п.3.1-3.3 цього договору, що підтверджується повідомленням іпотекодержателя з вимогою про усунення порушення та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги на адресу іпотекодавця та позичальника за кредитним договором, надісланим відповідно до вимог чинного законодавства. …» «… Сторонами у судовому засіданні визнано, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з порушенням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було використано право на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його продажу, та отримані від продажу кошти зараховані в рахунок погашення кредиту. …». Вказаним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року по справі №205/7638/14ц в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» про припинення поруки - задоволено. Поруку [PERSON] на умовах договору №DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року за належне виконання [PERSON] кредитного зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством КБ «Приват Банк» з кредитного договору №DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року припинено. Згідно з ч.1 ст.509, ст.526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Так, за змістом ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Окремим видом застави є іпотека (ст.575 ЦК України). Згідно з п.2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст.3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ч.3 ст.36 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку». Згідно з ч.4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції, чинній на дату реєстрації права власності за позивачем на предмет іпотеки) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Наведена вище норма права передбачає спеціальні підстави припинення зобов`язань щодо виконання основного (кредитного) зобов`язання, яке було забезпечене іпотечним договором. Отже, позивач задовольнив свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом позасудового врегулювання спору на підставі Договору іпотеки квартири, а звідси, правові підстави для стягнення суми заборгованості за кредитним договором, яка залишалася після реалізації предмета іпотеки, відсутні, оскільки такі вимоги в силу припису ч.4 ст.36 ЗУ «Про іпотеку» (чинної на час позасудового задоволення вимог) є недійсними. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed