Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

В червні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просила суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] ; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] ,та [PERSON] . У згаданій квартирі зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Як стверджувавала позивачка з серпня 2018 року в спірній квартирі зареєстроване місце проживання відповідача, який був її чоловіком. Після розірвання шлюбу в 2020 році [PERSON] припинив проживати в квартирі [ADDRESS] , однак залишається зареєстрований в ній. На неодноразові прохання позивача знятися з реєстраційного обліку відповідач не реагує. Факт реєстрації [PERSON] порушує право позивача на вільне розпорядження і користуванням майном, тому вказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 червня 2022 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 29 червня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ч. 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач у судове засіданні не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відстуності, підтримала заявлені вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи поавідомлявся у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій позов [PERSON] визнав і не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Крім того, у телефонній розмові повідомив, що немає можливості добровільно знятися з реєстраційного обліку оскільки перебуває за межами міста. Треті особи у судове засідання не з`явивлися, про день та час розгляду справи поавідомлялися у встановленому законом порядку, подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відстуності, позов [PERSON] підтримали. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідотва про право власності на житло від 28 вересня 2000 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а. с. 17-18). У подальшому право власності на 1/4, що перебувала у власності [PERSON] було успадковано [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1035 від 26 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Клітко В.В. (а.с. 19-23) Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 81190258 від 22 червня 2022 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 33). 18 лютого 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 24). Оскільки відповідачем подано заяву про визнання позову, то фактично ним не заперечується те, що він не проживанє в приміщенні квартири [ADDRESS] , тому в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з 2020 року не проживає в квартирі [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у телефонній ромові вказане підтвердив, та пояснив, що не має можливості знятися з реєстраційного обліку тому що перебуває поза межами міста. Жодних доказів, що відповідач користуються житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] матеріали справи не містять. Окрім того, відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення пред`явленого позову. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачем, з 2020 року не проживає в квартирі [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачу та третім особам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved