Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10 серпня 1999 року між нею, як\~ покупцем, та [PERSON] , як продавцем, укладено договір купівлі-продажу будинку, розташованого за вищевказаною адресою, який зареєстровано на товарній біржі «Новомосковська».\~ Зазначений договір не було посвідчено нотаріально. З часу укладення договору сторони здійснили всі необхідні дії щодо його виконання. Було сплачено кошти за купівлю будинку, та передано кошти відповідачу, останній в свою чергу передав позивачу всі документи на житловий будинок, ключі від будинку та звільнив проданий будинок від особистих речей. Продавець будинку помер [INFO] , що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору. Відповідачі у справі є спадкоємцями продавця будинку. Посилаючись на те, що умови договору виконані обома сторонами, а відповідач помер, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді від 11 серпня 2021 року відкрито провадження у справі\~ в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.\~ 19 липня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином. Представник третьої особи товарної біржі «Новомосковська»\~ у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 10 серпня 1999 року між [PERSON] , як продавцем з однієї сторони та [PERSON] , як покупцем, з другої сторони укладено договір купівлі продажу, за умовами якого продавець продав, а покупець придбав об`єкт нерухомості житловий будинок А, житловою площею 49 кв.м., з надвірними побудовами: вбиральня Б, гараж В, навіс Г, п/яма №1, споруди №2-3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., землі держфонду (а.с.6). На ім`я позивача видано державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства (а.с.10,11). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, [PERSON] помер [INFO] (а.с.46). Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №458/2005, з якої вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за заповітом, звернулися з заявами про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь відповідачів. Відповідачам було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, відмінне від предмета спору у даній справі (а.с.80-94). Договір купівлі-продажу укладено 10 серпня 1999 року, отже, правовідносини між сторонами регулюються нормами чинного на час укладення договору ЦК УРСР (у редакції 1963 року). Згідно зі статтею 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини першої статті 45, статті 47 ЦК України (у редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до частини другої статті 47 ЦК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Суд вважає доведеною ту обставину, що сторони договору виконали його умови, оскільки позивачу передано у володіння та користування будинок, за адресою місцезнаходження будинку на ім`я позивача видано державні акти про право приватної власності на земельні ділянки. Внаслідок смерті продавця позивач об`єктивно позбавлена можливості нотаріально посвідчити договір. Оскільки продавець за спірним договором помер, належним способом захисту прав позивача є саме визнання права власності. Вирішуючи питання про те, чи набула позивач право власності на спірний будинок на підставі вищезазначеного договору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.1 ст.128 ЦК України 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до частини 2 статті 12 ЗУ «Про власність», який був чинним станом на момент укладання договору, передбачено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Договір купівлі-продажу спірної квартири\~ було складено та зареєстровано 10 серпня 1999\~ року на Товарній біржі "Новомосковська". Як вбачається з реєстраційної відмітки на договорі купівлі-продажу, право приватної власності за [PERSON] зареєстровано в Новомосковському бюро технічної інвентаризації 10 серпня 1999 року за реєстровим №234 Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як зазначено у ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 N 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Таким чином, здійснивши державну реєстрацію в Новомосковському БТІ права власності на спірний будинок, держава цим самим визнала право власності позивачки на будинок, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Натомість недотримання на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальної форми правочину на теперішній час перешкоджає позивачу у належному користуванні на розпорядженні майном. Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України, захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту її прав передбачений законом і відповідає такому праву. У зв`язку з тим, що на даний час нотаріально посвідчити угоду неможливо, реєстрація права власності позивача була проведена Новомосковським БТІ, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача та задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved