Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь половину вже понесених у 2021 році додаткових витрат на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 16 964 грн. 50 коп., та додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 19 325 грн. в розмірі половини вартості її майбутнього навчання. В подальшому позовні вимоги позивач уточнила, та просила позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] додаткових витратат (половина вартості її майбутнього навчання) у розмірі 19 325 грн. - залишити без розгляду, та стягнути з відповідача на її користь половину понесених додаткових витрат на утримання неповнолітніх доньок -· [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі - 21 464 грн. 50 коп. Позивач та представник позивача адвокат Войдевич О.А. в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява в якій представник просив розглянути справу у їх відсутність та задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву в порядку ст. 211 ЦПК не подав. Від представника\~відповідача адвоката\~Дорова А.О.\~надійшов відзив,\~в якому\~останній просив\~у задоволені\~позовних вимог\~позивача відмовити.\~В обгрунтування\~вказав,\~що \~позивачка з\~2005\~до 2019\~року перебувала\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~ [PERSON] .\~Від цього\~шлюбу у\~них народились\~діти:\~ [PERSON] .\~Відповідач добровільно\~допомагає дітям\~матеріально,\~але незважаючи\~на це\~позивачка звернулася\~д суду\~з позовом\~про стягнення\~аліментів.\~Рішенням Богунського\~районного суду\~м.\~Житомира від\~09\~січня 2014\~року з\~відповідача на\~користь позивача\~стягуються аліменти\~на утримання\~ двох\~неповнолітніх дітей\~у розмірі\~1/3\~частини всіх\~видів його\~заробітку щомісячно,\~до досягнення\~дітьми повноліття.\~Крім того,\~ вказав,\~що [PERSON] \~перебуває в\~шлюбі з\~11\~жовтня 2019\~року.Від\~цього шлюбу\~відповідач з\~дружиною мають\~спільного сина\~ [PERSON] [INFO] ,\~який знаходиться\~на його\~утриманні.\~У дружини позивача є дитина, яка народжена поза шлюбом [PERSON] [INFO] , який також знаходиться на утриманні відповідача, так як дружина [PERSON] ніде не працює та не має будь\--якого доходу. Вважає, що позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів скрутного матеріального становища. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~вимог статей\~76-79\~ЦПК України\~доказуванню підлягають\~обставини (факти),\~які мають\~значення для\~ухвалення рішення\~у справі\~і щодо\~яких у\~учасників справи,\~виникає спір.\~Доказування у\~цивільній справі,\~як і\~судове рішення\~не може\~ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 10, 13). Рішенням Богунського районного суду м .Житомира від 09.01.2014 року з [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття(а.с. 15-16) Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Статтею 150 СК України серед іншого передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З частини 2 ст. 141 СК України вбачається, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року визначено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Отже, вирішуючи вказаний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц). Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26.08.2020 року у справі N 336/1488/19, провадження N 61-19103св19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Частиною 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ВСП «Житомирський торговельно-\-економічному фаховий коледж Київського національного торговельно- економічного університету укладено договір № 97 на підготовку фахового молодшого бакалавра на денній (заочній) формі навчання щодо здійснення навчання студента [PERSON] , з вартістю навчання за 1 рік 12\~900 грн .(а. с. 72). Відповідно до довідки про доходи від 20.05.2022 № 39 [PERSON] стипендію не отримує, навчається за рахунок коштів батьків (а. с. 73). Відповідно до довідки № 40 від 20.05.2022, виданої ВСП «Житомирський торговельно-\-економічному фаховий коледж Київського національного торговельно-економічного університету [PERSON] згідно наказу від 22.06.2021 р. «Про педнавантаження в групах поглибленого вивчення дисциплін для випускників 9 класів» була зарахована на проходження курсів підготови до вступу, в 2021-2022 роках за навчання сплачено 12 900 грн (а. с. 75). Як вбачається з довідкою від 23.05.2022 р. [PERSON] відвідувала заняття з швидкочитання у Центрі розвитку «Дзига» в період з 07.06.2021 р. по 12.07.2021 р. , за навчання сплачено 2600 грн. (а.с. 76). Згідно довідки заклад «Музична школа імені Б.М. Лятошинського» від 25.05.2022 р. № 38 [PERSON] навчається у закладі «Музична школа імені Б.М. Лятошинського» в класі акордеону з 01.09.2019 р. по 28.02.2022, за час навчання батьками внесено плати за навчання 2550 грн. ( а. с. 77). Разом з тим, суд враховує, що відповідач є працездатним, є платоспроможним, а тому може компенсувати позивачу частину понесених додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та навчання у спеціалізованому закладі освіти, оскільки зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на двох неповнолітніх доньок. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо скрутного матеріального становища відповідача, у зв`язку із тим, що останній має іншу родину та утримує її. Оскільки нормами ч. 2 ст. 141 СК визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З огляду на вищевикладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги з урахуванням понесених витрат позивача частково у розмірі 9975 грн. ((навчання у коледжі [PERSON] - 12 900 грн. + навчання [PERSON] на курсах поглибленого вивчення дисциплін - 1900 грн. + навчання [PERSON] швидкочитанню - 2600 гр. + навчання [PERSON] в музичній школі 2550 грн)/2). Вирішуючи питання про судові витрати, суд на підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 421,97 грн. (9975*908\\21464,50), оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного, згідно до вимог ст. ст. 141, 179, 185 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: partial