Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до СЛАВУТИЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ВИШГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про тлумачення заповіту. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] в с.Неданчичі, Ріпкинського району, Чернігівської області помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина яка складається із житлового приміщення - квартири яка розташована за адресою [ADDRESS] .,\~ за життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, він заповів своїй внучці [PERSON] , 1996 року. Проте, [PERSON] , не є її рідним дідом, він є цивільним чоловіком її рідної баби, проте оскільки він постійно жив з ними, приймав участь у її вихованні то вважав своєю онукою, рідних дітей і онуків у нього не було. Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , нотаріусом відмовлено через відсутність документів на підтвердження родинних зв`язків з померлим, як діда та онуки, про що є вказівка у заповіті. А тому позивач звернулась до суду та просить здійснити тлумачення заповіту [PERSON] , таким чином, що заповідач саме її призначив спадкоємцем. 29.06.2022 року ухвалою судді Славутицького міського суду відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 27.07.2022\~року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач та представник позивача адвокат Климчук В.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, у суді дали пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подано до суду заяву, відповідно до змісту якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу слухати у його відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, відповідно до змісту якої просить розглянути справу за її відсутності, рішення прийняти відповідно до вимог законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Зноб-Трубчевська, Середино-Будського району, Сумської області помер [INFO] у віці 62 років у с. Неданчичи, Ріпкинського району, Чернігівської області, про що 10.08.2021 року складено відповідний актовий запис №139 Славутицьким відділом державної реєстції актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ). За життя [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що проживав в [ADDRESS] , народився [INFO] в с.Зноб-Трубчевська, Середино-Будського району, Сумської області, розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного, так і морального, на випадок своєї смерті зробив таке розрорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає своїй внучці [PERSON] , 1996 року народження. Заповіт посвідчений 02 грудня 2005 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О., зареєстровано в реєстрі за №4495. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 01.09.2005 виконавчим комітетом Славутицької міської ради квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , про що зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 07 вересня 2005 року. Згідно довідки Управління адміністративних послуг Виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області за адресою: місто Славутич, Вишгородський район, Київської області, був зареєстрований [PERSON] з 11.11.1994 року по 11.08.2021 року, який знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю, на день смерті зареєстровані особи відсутні. Позивач, як спадкоємець за заповітом майна [PERSON] , звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою приватного\~нотаріуса МАЛАШЕНКО\~ОЛЬГИ ІВАНІВНИ\~16.02.2022\~року відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину [PERSON] \~ у\~зв`язку з\~ненаданням документів\~які підтверджують,\~що вона\~є онукою\~померлого [PERSON] ,\~на ім`я\~якої складено\~заповіт,\~тобто судом\~зроблено висновок,\~що відмовлено в зв`язку з тим, що нею не надані документи, що підтверджують родинні відносини з померлим. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтями\~1233,\~1235,\~1254\~ЦК України \~встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями\~225,\~231\~цього\~Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За змістом\~статті 317 ЦК України\~право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Статтею 1256 ЦК України\~встановлено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 цього Кодексу. Загальним правилом тлумачення заповітів є тлумачення його самими спадкоємцями, а лише за наявності між ними спору - судом. Тлумачення заповіту має на меті усунення незрозумілостей у буквальному змісті заповіту, при цьому повинна забезпечуватись найбільш повна реалізація не тільки дійсної, а й припустимої волі спадкодавця. Потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. При тлумаченні заповіту аналізується як буквальне значення слів і понять, так і мета заповіту, сутність кожного із положень, викладених у заповіті, ураховуються інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1 та 2\~ст. 213 ЦК України\~зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Отже, суд може розтлумачити заповіт, не змінюючи при цьому його змісту. Суд не може приймати на себе права власника щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті (оголошення померлим). Тому суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту. Системний аналіз положень ст.ст.\~213,\~1256 ЦК України\~дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Згідно змісту заповіту [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив таке розрорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає своїй внучці [PERSON] , 1996 року народження. Судом з`ясовано, що в даному випадку майно померлого складається з однокімнатної квартири яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, показала, що померлий [PERSON] , був цивільним чоловіком її рідної матері [PERSON] , остатнній не мав рідних, жив із її матір`ю. Допомагав їм виховувати її дочку, [PERSON] з маленького віку, опікувався нею, вважав за рідну онуку, тому і в заповіті вказав її як онуку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є батьком позивача, показав, що померлий [PERSON] , був цивільним чоловіком його тещі, [PERSON] , яка є матір`ю дружини. [PERSON] , проживав однією сім`єю із тещею, вели спільне господарство, коли в них народилась дочка [PERSON] , то він допомагав їм виховувати дочку, [PERSON] з маленького віку, опікувався нею, вважав за рідну онуку. Рідних померлий не мав, оскільки [PERSON] вважав своєю онукою, тому і в заповіті вказав її як онуку. Допитана у судовому засіданні [PERSON] , повідомила, що позивач доводиться їй рідною онукою, це дочка її дочки [PERSON] . Вона проживала у цивільному шлюбі з померлим [PERSON] , жили вони довготривалий час, померлий приймав участь у вихованні [PERSON] з малечку, коли остання ходила іще в дитячий садок, оскільки у нього не було рідних, він вважав [PERSON] своєю онукою, переймався її проблемами і життям, тому вирішив заповісти квартиру [PERSON] , в заповіті який він склав добровільно він зазначив [PERSON] як онуку, тому що відносився до неї як до своєї онуки. З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №01/2022 від 04.08.2021 року щодо майна померлого [PERSON] , вбачається, що спадкоємцем померлої за заповітом є [PERSON] , 1996 року народження. Заповіт [PERSON] , від від 02.12.2005 року. В той же час у спадковій справі є заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом, проте документи і відомості щодо вирішення питання успадкування за законом відсутні, як з`ясовано у суді остання не перебувала у шлюбі з померлим, документи відсутні. На час розгляду справи у суді відсутні відомості проте, що є інші спадкоємці за законом на майно померлого і ними подано заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] , складаючи заповіт, виявив свою волю щодо розпорядження майном на користь конкретно [PERSON] , вказавши її повністю прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, незважаючи на відсутність кровного споріднення вважав її своєю онукою в силу тривалого спільного проживання та відсутності рідних онуків, тому він саме позивача призначив своїм спадкоємцем. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за заповітом, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом здійснення тлумачення заповіту, складеного від імені померлого [PERSON] , посвідченого 02 грудня 2005 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за №4495, відомості про який внесено до Спадкового реєстру 02.12.2005 року за №38044254, таким чином, що [PERSON] , [INFO] , що мешкав у [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] , 1996 року народження.

Outcome: approved