Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2017 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . За час перебування у шлюбі вони разом з відповідачем придбали: - гаражний бокс № [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2020 року; - гаражний бокс № [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2020 року. Право власності на зазначене майно зареєстровано на [PERSON] . Просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на гаражний бокс № [NUMBER] , що знаходиться на території ГБК «Супутник» за адресою: [ADDRESS] та залишити у власності відповідача гаражний бокс № [NUMBER] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що вона просить задовольнити позов частково. Зазначено, що відповідач визнає позовну вимогу щодо поділу майна. Проте, останній заперечує проти вимоги позивача про стягнення судових витрат у сумі 23992 гривні 40 копійок. При переоформленні права власності на гаражні бокси наприкінці 2020 року нотаріусам подавались звіти про оцінку майна. Чинним законодавством не передбачено обов`язку надання звіту експертної оцінки вартості об`єктів при поданні позову про поділ майна подружжя. Крім того, наданий позивачем звіт не є висновком судового експерта. Витрати на замовлення та отримання звіту у розмірі 14000 гривень не можуть вважатися такими, що були пов`язані з розглядом справи. Крім того, позивачем не заявлялась вимога про сплату чи стягнення компенсації за різницю вартості ідеальних часток у майні, виділеному в натурі сторонам у справі. Заперечує проти стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки визначений позивачем розмір не є співмірним зі складністю справи. З відповіді на відзив позивача вбачається, що заперечення відповідача щодо стягнення судових витрат є безпідставними. Залучення спеціаліста в галузі оцінки майна та оплата його праці є одним з видів судових витрат. Ціна позову має відповідати дійсній вартості спірного майна на момент пред`явлення позову. Крім того, кожна із сторін не обмежена у виборі професійної допомоги, а тому сторони погодили вартість робіт адвоката в договорі про надання правової допомоги та в Додатковій угоді до нього. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2017 року. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким поділити спільне майно, а саме: - визнати за ним право власності на гаражний бокс № [NUMBER] , що знаходиться на території ГБК «Супутник» за адресою: [ADDRESS] ; - залишити у власності відповідача гаражний бокс № [NUMBER] , що знаходиться на території ГБК «Супутник» за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідач у відзиві на позовну заяву заявлені позивачем вимоги щодо поділу спільного майна визнала. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Гаражний бокс № [NUMBER] , що знаходиться на території ГБК «Супутник» за адресою: м. Київ, вул. Корсунь-Шевченківська, 7, на праві власності належить відповідачу, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 вересня 2020 року. Гаражний бокс № [NUMBER] , що знаходиться на території ГБК «Супутник» за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить відповідачу, що підтверджується договором купівлі-продажу від 09 жовтня 2020 року. Вбачається, що [PERSON] придбала зазначені гаражні бокси, перебуваючи у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , а тому зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач просить визнати за ним право власності на гаражний бокс № [NUMBER] , що знаходиться на території ГБК «Супутник» за адресою: м. Київ, вул. Корсунь-Шевченківська, 7. Сторона відповідача не заперечує проти запропонованого позивачем варіанту поділу спільного майна. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Позивач також просить суд стягнути з відповідача 14000 гривень витрат за проведення експертизи. Разом з тим, зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження понесення ним таких витрат, зокрема, у матеріалах справи відсутня квитанція про сплату витрат за проведення експертизи у розмірі 14000 гривень. У липні 2022 року представник відповідача подала до суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання заявлених вимог відповідачем, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору у розмірі 496 гривень 20 копійок. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 27 жовтня 2021 року, укладений між адвокатом Миколаєнко О.В. та Трохімовичем О.Г., додаткова угода № 1 до договору від 01 червня 2022 року, акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт від 04 червня 2022 року. Вбачається, що позивачем не надано суду доказів оплати наданих послуг (квитанції про сплату). Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що особа, з якою укладений договір про надання правової допомоги є адвокатом (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю), як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 гривень задоволенню не підлягає.

Outcome: approved