Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] 21.06.2022 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 1999 по 2021 рік машиністом-інструктором локомотивних бригад в управлінні залізничного транспорту, отримав професійне захворювання. Оглядом МСЕК йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 65% та третю групу інвалідності безстроково. У зв`язку з ушкодженням здоров`я він зазнає моральних страждань, оскільки порушено його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, відчуває фізичний біль, знаходиться у пригніченому, розгубленому стані, хвилюється за своє здоров`я. Він вимушений буз звільнитися, залишити колектив. Негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає позивачу душевного болю та страждань. Просить стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 350000 грн. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що: -винні дії відповідача не встановлені. Позивач знав про шкідливі умови праці на його робочому місці без яких неможлива конкретна робота на гірничому підприємстві, однак свідомо продовжував працювати на таких умовах тривалий час, понад 34 роки, незважаючи на те, що для отримання права на пенсію на пільгових умовах достатнім було 10 років такого стажу. Відповідач в свою чергу виконувало вимоги законодавства та колективного договору щодо компенсації в таких умовах праці, забезпечував засобами колективного та індивідуального захисту; -із наведених позивачем обставин не вбачається, яким саме чином АТ «ПІВДГЗК» порушило його законні права та інтереси, і, як наслідок, він отримав моральні страждання; -для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, відсутні правові підстави, оскільки вину АТ «ПІВДГЗК» у заподіянні такої шкоди позивачу та протиправність діяння відповідача не встановлено, позивачем не доведено наявність моральної шкоди, а тому відсутній причинний зв`язок між шкодою та протиправним діянням підприємства; -вимоги позивача щодо сплати йому моральної шкоди не відповідають вимогам діючого законодавства України, а заявлена сума моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості; -також вважає, що у разі стягнення з відповідача моральної школи слід стягувати її з врахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Процесуальні дії у справі. 21.06.2022 позовна заява надійшла до суду. 27.06.2022\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 18.07.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін було відмовлено. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. 12.07.2022 відповідач подав відзив на позов та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою від 18.07.2022. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] працював в Акціонерному товаристві «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». З 29.10.1989 року по 28.01.1999 року помічником машиніста локомотива по вивезенню гірничої маси служби рухомого складу в цеху рухомого складу управління залізничного транспорту. З 28.09.1999 року по 19.05.2021 року - машиністом-інструктором локомотивних бригад в управлінні залізничного транспорту, звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.18-19). Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 18.01.2022 № 153 встановлено наявність у позивача хронічного професійного захворювання, діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: виражений периферичний ангіодистонічний синдром з частими акроангіоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з полірадикулоневропатією на попереко-крижовому рівні з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднання з пері артрозом колінних (ПФ другого ступеня) суглобів (а.с.24-25). 21 лютого 2022 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) позивача, стаж роботи якого в цеху в умовах впливу шкідливих факторів складає 30 років 6 місяців (а.с.10-14). Згідно з п.17 згаданого Акту, професійне захворювання виникло внаслідок недосконалості технологічного устаткування та технологічного процесу робочого місця машиніста-інструктора локомотивних бригад, внаслідок чого підпадав під вплив вібрації та концентрації пилу в повітрі робочої зони, що перевищували нормативні показники. Причинами виникнення хронічних професійних захворювань визнано: загальну вібрацію, рівень якої в період з 2014 по 19.05.2021 перевищує нормативний на 4 дБ (111 дБ при ГДР 107 дБ) по ДНС 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації»; та пил переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала в повітрі робочої зони ГДР в 2,1-6,25 разів і складала 4,2-12,5 мг/куб.м при нормі 2,0 мг/куб.м. (п.18). Персональний склад осіб, які порушили законодавство про охорону праці, не встановлений через тривалий час роботи позивача в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурного підрозділу. [PERSON] 03.05.2022 пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, якою йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65 % (50 % по вібраційній хворобі, та 15 % - ХОЗЛ) з 18.04.2022 та третю групу інвалідності безстроково (а.с.16-17). Наявність професійних захворювань у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 49/18, № 19159, № 19624, з яких ї вбачається, що він проходив лікування в закладі охорони здоров`я з приводу скарг на біль в п/крижовому відділі хребта, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів, заніміння кінцівок, біль та обмеження рухів в шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в праву ногу, порушену ходу, загальну слабкість, задишки при фізичному навантаженні, періодичний кашель із слизовим харкотинням та сухий, важкість у грудях, підвищений артеріальний тиск, головний біль тощо (а.с.20-23). Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування. Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону праці»\~відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Висновок суду. Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійних захворювань та встановленням стійкої втрати працездатності 65 %, позивачу заподіяно моральну шкоду, оскілки у позивача змінилися образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Ушкодження здоров`я, втрата великого відсотка працездатності, постійні процеси лікування, прийоми ліків, перенесення фізичних страждань спричиняють йому моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року\~з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача більше 30 років в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, характер та тривалість отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем внаслідок цього професійної працездатності 65 % з 18.04.2022 року безстроково, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, встановлення третьої групи інвалідності, що вказує на погіршення стану його здоров`я та незворотність негативних наслідків профзахворювання. Водночас, суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричиненої шкоди. Отже, виходячи з вищевказаних обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 165 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю. При цьому, виходячи з викладеного вище, суд до уваги не приймає доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено саме на роботодавця відповідача по справі. У свою чергу також, спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки, начебто, медичними довідками та виписними епікризами встановлений лише факт втрати професійної працездатності і це не є доказами заподіяння моральної шкоди. Позивач змушений проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, в нього встановлений стійкий больовий синдром, що позбавляє його вільно рухатися, позбавляє нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, що у своїй сукупності і вказує на заподіяння позивачу моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Щодо заперечень відповідача в частині стягнення моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~За змістом п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України з 23.05.2020 року звільняються від оподаткування податком доходи фізичних осіб у виді відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. \~ \~ \~ \~Оскільки судом задовольняються вимоги позивача на суму 165\~000 грн., то \~суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду з урахуванням утримання з неї обов`язкових податків і зборів. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1650,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial