Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

12 травня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовної заяви позивач вказав, що 03 жовтня 1998 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а тому позивач просить суд шлюб розірвати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2022 року цивільну справу № 753/4526/22 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 16 травня 2022 року. 10 червня 2022 року до суду надійшла відповідь від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою від 14 червня 2022 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 27 липня 2022 року було призначено судове засідання у справі на 18 серпня 2022 року на 09:30 год. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити, розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , наголосив на тому, що сторони вже досить давно не проживають разом, збереження шлюбу на його думку є неможливим. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, зазначала, що не бачить підстав для розірвання шлюбу та вважає, що є можливість шлюб зберегти, підтвердила той факт, що подружжя проживає окремо з 2019 року та вказала, що весь цей час намагалась примиритись із чоловіком та відновити шлюбні відносини. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд доходить до наступного висновку. Встановлено, що 03 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з філією Державного Центру розвитку сім`ї, актовий запис № 1049, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей: повнолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , останнє підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис 2756, серія [NUMBER] . Як вказав позивач, подружнє життя не склалось, разом сторони не проживають досить тривалий час, цей факт також не заперечувався відповідачкою, примирення між подружжям неможливе, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини перша статті 24 СК України). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, зважаючи на те, що судом встановлено, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, сторони тривалий час не проживають разом, відповідачці не вдалось за час окремого проживання подружжя відновити шлюбні відносини з позивачем, збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved