Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до вимог якої просила: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 21972 учинений 06.07.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харі Наталії Станіславівни, про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 57815, 86 грн. та судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову зазначила, що вона 21 січня 2021 року отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 64220395 від 21.01.2021. З даної постанови позивачці стало відомо, що виконавче провадження відкрито за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харі Н. С. за номером № 21972 від 06.07.2020 року про стягнення з неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 57815,86 грн. В той же час із самим виконавчим написом позивачка ознайомлена не була, тому вважає його незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки будь-яких боргових зобов`язань перед АТ «Альфа-Банк» позивачка не мала, жодних повідомлень про усунення порушень вона не отримувала, а виконавчий напис було зроблено таємно і з порушенням вимог законодавства. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 року дана цивільна справа розподілена головуючому судді [PERSON] . Ухвалою суду від 25.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання. Ухвалою суду про забезпечення позову від 10.03.2021 року, заяву [PERSON] задоволено та зупинено стягнення за виконавчим написом. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 року, цивільну справу № 382/74/21 (номер провадження 2/382/371/22) передано судді Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., оскільки суддю Литвин Л.І., згідно рішення Вищої ради правосуддя звільнено з посади судді Яготинського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Ухвалою суду від 01.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання. Представник позивача через канцелярію суду направила заяву з котрої вбачається, що серед документів, наданих відповідачем для вчинення виконавчого напису, відсутній нотаріально посвідчений договір, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотуріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказана анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" про укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту максимуму була долучена відповідачем під час виконавчого провадження, посилання саме на цю анкету міститься у виконавчому написі (на анкеті її номер було вказано відповідачем рукописним текстом). Представник відповідача в судове засідання не з`яввися, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ч. 8 ст.128 ЦПК України. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О. А. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 8 ст.128 ЦПК України. \~ \~ \~Третя особа\~-\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Київської області\~Хара Наталія\~Станіславівна в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином,\~відповіднодо \~ч.\~8\~ст.128\~ЦПК України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність забортованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом становлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межахцього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачц або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одердання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 звернула увагу на те, що "оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса". 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц Верховний суд у своїй постанові дійшов висновку, що "оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». У постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17 Верховний Суд наголосив, що « оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826120084114. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.» 21 жовтня 2020 року по справі №172/1652/18 Верховний Суд вказав, що «установлені судами обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 25 вересня 2018 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язк з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.» Таким чином, з огляду на вищевказане позивач вважає свої вимоги законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, враховуючи письмові пояснення предстанвика позивача, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21972 від 06.07.2020 року, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 57815, 86 грн. (а.с.11-12). 17.08.2021 року на адресу суду від представника АТ "Альфа-Банк" надійшло пояснення з котрого вбачається, що у задоволенні позову [PERSON] до АТ "Альфа-Банк" слід відмовити, обгрунтувавши її тим, що заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була вчинена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення; нотаріус не звертався до стягувача за наданням додаткової інформації, оскільки йому було надано всі необхідні і достатні документи для вчинення виконавчого напису, нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість та відповідність документів, поданих на обгрунтування стягнення, переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих листів. (а.с.77-82), та впідтвердження поснень надали виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про погашення заборгованості за кредитним договором 630032420 (а.с.83), з котрої вбачається, що заборгованість [PERSON] перед АТ "Альфа-Банк"станом на 10.04.2020 року складає 57165,86 грн., відповідно до якої було направлено заяву № 494/2 від 06.07.2020 року про вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. (а.с.84), відповідно до списку №1 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з рекомендованим повідомленням (а.с.85-101), боржнику направлялася письмова вимога (повідомлення) з проханням добровільно виплатити заборгованість у розмірі 57165,86 грн. (а.с.104). Так, з матеріалів виконавчого провадження № 64220395 з примусового виконання виконавчого напису № 21972 від 06 липня 2020 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ "Альфа-Банк" (а.с.25, 121-170) наданих до суду приватним виконавцем О.А. Валявським, вбачається, що відповідно да виконавчого напису відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт коштів боржника, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» до компетенції нотаріусів відноситься вчинення виконавчих написів. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють\~\~виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України, за положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат». В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 з відповідними доповненнями «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в п. 2 зазначено, що для вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє\~\~виконавчі\~\~написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та ОСОБА 4 (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17. Відповідач не спростував доводів позивачки про відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, та порушення приватним нотаріусом вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач та третя особа не спростували доводів позивачки про те, що вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, не перевірив факту отримання та дійсного направлення письмової вимоги про усунення порушень та згоди чи незгоди з такою вимогою, чим порушив вимоги ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. № 21972 від 06.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 57815, 86 грн. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Отже, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню мають бути задоволені в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з огляду на викладене слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved