Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12 лютого 2014 року він працює помічником машиніста тепловоза у маневровому депо Запоріжжя-ІІ Мелітопольського локомотивного депо структурного підрозділу Придніпровська залізниця АТ «Укрзалізниця». Зауважує, що 12 серпня 2021 року його ознайомлено з наказом № 33/С від 05 серпня 2021 року, згідно з яким у зв`язку з транспортною аварією та неналежним виконанням робітничих обов`язків йому оголошено догану, призначено позачергову перевірку знань, утримано із заробітної плати матеріальні збитки та відсторонено від роботи, пов`язаної з рухом поїздів. [PERSON] зазначає, що подія відбулася 29 липня 2021 року та сталося сходження першої пари колісної машини ВПРС-02 № 35 після виконання маневрової роботи та закріплення групи вагонів локомотивом ЧМЕ3 3462 за участі машиніста тепловоза [PERSON] , його та [PERSON] , як помічників машиніста й дублера помічника машиніста [PERSON] під час перестановки групи вагонів. При цьому, позивач вказує, що не було встановлено його вини та він продовжував працювати після цього випадку, однак з 12 серпня 2021 року його відсторонено від роботи та визнано винним і притягнуто до відповідальності за роботу, яку він не виконував за трудовим договором, а відноситься до обов`язків складача поїздів, якого не було в момент перестановки групи вагонів. Посилаючись на те, що має місце грубе порушення вимог трудового законодавства та локальних нормативних актів АТ «Укрзалізниця», а також фальшування фактичних обставин, крім того, роботодавцем порушено порядок підготовки та організацію іспиту, відповідачем незаконно здійснюється вирахування із його заробітної плати, не надається час на обідню перерву та приймання їжі, не проводиться додаткова оплата праці (преміювання) без відповідного наказу та без погодження профспілки, позивач просить: визнати протиправним і зобов`язати АТ «Укрзалізниця» скасувати наказ № 33/С від 05 серпня 2021 року, наказ № 438 від 02 листопада 2021 року та наказ начальника Мелітопольського локомотивного депо структурного підрозділу АТ «Укрзалізниця» [PERSON] в частині ненарахування додаткової оплати праці, зобов`язати АТ «Укрзалізниця» перерахувати заробітну плату та виплатити йому незаконно відраховані кошти за обідню перерву за весь час незаконних відрахувань, стягнути з АТ «Укрзалізниця» на його користь 2 750,94 грн незаконно відрахованих коштів за серпень 2021 року та 150 000,00 компенсації завданої моральної шкоди. Ухвалою судді від 18 листопада 2021 року відкрито провадження в указаній цивільній справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 13 січня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, з якого вбачається, що останній позов не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що під час з`ясування причин сходження рухомого складу в ході виконання маневрової роботи 29 липня 2021 року, встановлено, що закріплення групи вагонів здійснював особисто позивач; за наслідками аварії, відповідачу завдано матеріальних збитків, які утримано із заробітної плати [PERSON] ; у зв`язку з тим, що з вини помічника машиніста [PERSON] сталася залізнична транспортна подія, йому було призначено позачергову перевірку знань, іспит за результатами якої останній не склав; заробітна плата виплачується позивачу відповідно до положення про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця». Представник позивача в судовому засіданні в режимі відео конференції позов підтримав, який просив задовольнити, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позову, виходячи з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача в режимі відеоконференції, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що наказом (розпорядженням) від 20 лютого 2014 року № 80/ос позивача прийнято на роботу помічником машиніста 52-го цеху експлуатації оборотного депо Запоріжжя 2 відокремленого структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» ДП «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Поряд із цим, судом з`ясовано, що 29 липня 2021 року відбулося сходження колійної машини ВПРС 02-0035 під час виконання маневрової роботи на коліях, які передано у відання Запорізького моторвагонного депо регіональної філії «Придніпровська залізниця». У зв`язку із чим, наказом від 29 липня 2021 року створено комісію із розслідування вказаного випадку. Актом службового розслідування аварії від 06 серпня 2021 року встановлено, що при виконанні маневрової роботи тепловозом ЧМЕ3-3462 під керуванням локомотивної бригади у складі машиніста [PERSON] , помічника машиніста [PERSON] і помічника машиніста [PERSON] по перестановці маневрового складу (платформа МПД № 02, колійна машина ВПРС-02 № 35, платформи УСО № 19461078) з колії № 26 на колію № 57 Запорізького моторвагонного депо та його закріплення, допущено самовільний рух маневрового складу зі сходженням другої рухомої одиниці першою колісною парою візка за напрямком руху машини ВПРС-02 № 35. Комісія встановила, що вказаний випадок стався через закріплення рухомого складу гальмовими башмаками з боку підйому, що призвело до самовільного руху колійних машин з послідуючим скиданням гальмових башмаків з рейки, потраплянням одного гальмового башмака між клемним болтом та рейкою всередині колії, вкоченням на нього гребню колісної пари машини ВПРС-02 № 35 з послідуючим перекочуванням по головці рейки назовні. Вказане стало можливим через порушення своїх робітничих обов`язків помічником машиніста тепловоза [PERSON] в частині порушення вимог п. 2 додатку 2 до Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи ЦД-0058 в частині незабезпечення закріплення рухомого складу з боку спуску. Вказаних висновків комісія дійшла за наслідками проведення двох слідчих експериментів, де було встановлено, що гальмівні башмаки помічником машиніста [PERSON] були укладені неправильно, але помічник машиніста [PERSON] був впевнений в своїх діях (акт комісії ТД-3 Запоріжжя ІІ від 29 липня 2021 року). Факт встановлення позивачем гальмівних башмаків також підтверджується власноручно написаними ним поясненнями від 29 липня 2021 року на ім`я начальника Мелітопольського локомотивного депо. Вказану транспортну подію, що відбулася 29 липня 2021 року на колії № 57 Запорізького моторвагонного депо також встановлено та підтверджено нарадами відповідача від 30 липня 2021 року (протокол № 2), 02 серпня 2021 року (протоколи № № 8,10), від 03 серпня 2021 року (протокол № 152), від 09 серпня 2021 року (протокол б/н), від 10 серпня 2021 року (протокол № НЗТ-4-9/76). Наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» від 03 серпня 2021 року № 290 відсторонено помічника машиніста тепловоза цеху експлуатації оборотного депо Запоріжжя 2 [PERSON] від роботи, пов`язаної з рухом поїздів, на час розслідування транспортної події - сходження першої колісної пари колійної машини ВПРС-02 № 35 при виконання маневрової роботи на тракційних коліях Запорізького моторвагонного депо, що сталася 29 липня 2021 року. Крім того, наказом начальника Мелітопольського локомотивного депо від 05 серпня 2021 року № 33/с, помічнику машиніста за грубе порушення своїх робітничих обов`язків, в частині порушення вимог п. 3.1. Місцевої інструкції з організації проведення маневрової роботи, порядку закріплення рухомого складу на тракційних коліях Запорізького моторвагонного депо та Запорізького оборотного локомотивного депо «Мелітопольське локомотивне депо», а саме провів закріплення машини ВПРС-02 № 35 в один бік двома башмаками на різних колійних нитях з боку підйому, що призвело до самовільного руху машини ВПРС-02 № 35, порушення вимог п. 3.19.2. № ЦТ-0106 «Інструкція локомотивній бригаді», неправильно зробив закріплення рухомого складу, що призвело до самовільного руху машини ВПРС-02 № 35, чим порушені вимоги п. 1.2. Правил технічної експлуатації залізниць України в частині особистої відповідальності за виконання Правил технічної експлуатації, вимог охорони праці та безпеки руху, оголошено догану відповідно до ст. 147 КЗпП України. З даним наказом позивача було ознайомлено 12 серпня 2021 року, про що свідчить його підпис, однак з ним [PERSON] не погодився, про що зробив відповідний запис на наказі. Пунктами 2,3 вказаного наказу призначено позивачу позачергову перевірку знань вимог Місцевої інструкції з організації проведення маневрової роботи, порядку закріплення рухомого складу на тракційних коліях Запорізького моторвагонного депо та Запорізького оборотного локомотивного депо «Мелітопольське локомотивне депо» вимог інструкції № ЦТ-0106 «Інструкція локомотивній бригаді», Правил технічної експлуатації залізниць України в термін до 16 серпня 2021, а також після визначення розміру матеріальних збитків, встановлено утримати їх із заробітної плати [PERSON] згідно з встановленою плановою калькуляцією, яка не перевищує його середньомісячну заробітну плату. Місцевою інструкцією з організації проведення маневрової роботи, порядку закріплення рухомого складу на тракційних коліях Запорізького моторвагонного депо та Запорізького оборотного локомотивного депо «Мелітопольське локомотивне депо», затвердженою 26 квітня 2021 року встановлено порядок проведення маневрової роботи на тракційних коліях Запорізького моторвагонного депо, порядок постановки і виведення локомотивів і моторвагонного рухомого складу з ремонтних стійл, а також зміст вимог щодо безпечного виконання маневрових пересувань закріпленого рухомого складу, п. 2.1. якої передбачено, що маневрова робота в депо здійснюється локомотивними бригадами, що складаються з машиніста, і помічника машиніста. Відповідно до п. 2.21. цієї ж Інструкції закріплення (розкріплення) локомотивів, кранів на залізничному ходу, вантажних вагонів виконує помічник машиніста. За правильне закріплення локомотивів, кранів на залізничному ходу, вантажних вагонів, схоронність і облік гальмових башмаків, несе відповідальність локомотивна бригада (п. 2.22. згаданої Інструкції). Пунктом 3.1 Місцевої інструкції з організації проведення маневрової роботи, порядку закріплення рухомого складу на тракційних коліях Запорізького моторвагонного депо та Запорізького оборотного локомотивного депо «Мелітопольське локомотивне депо», затвердженої 26 квітня 2021 року, встановлено, що рухомий склад, що залишається без локомотивних бригад на коліях Запорізького моторвагонного депо повинен бути встановлений в межах габариту колій, позначених граничними стовпчиками, надійно закріплений ручними гальмами рухомого складу з обох кабін керування та двома гальмівними башмаками з піраміди РПЧ-3 - поодинці з обох боків, електропоїзда під першу та останню колісні пари в різні боки, на одну і ту саму колійну нить, а локомотиви під третю та шосту колісні пари в різні боки, на одну і ту саму колійну нить. На коліях № № 18, 56,57 та 58 (крім колії з півночі та цеху ЕРС) закріплення виконується гальмівними башмаками на лівій колійній ниті південного напрямку руху рухомого складу, а на усіх інших коліях закріплення виконується гальмівними башмаками на правій колійній ниті південного напрямку руху рухомого складу. Крім того, пунктом 3.14. згаданої Інструкції визначено, що закріплення локомотивів і іншого рухомого складу виконує локомотивна бригада. Підписом позивача 29 липня 2021 року у відомості про складання заліків локомотивних бригад колони № 17, підтверджується ознайомлення останнього з положеннями Місцевої інструкції з організації проведення маневрової роботи, порядку закріплення рухомого складу на тракційних коліях Запорізького моторвагонного депо та Запорізького оборотного локомотивного депо «Мелітопольське локомотивне депо», затвердженої 26 квітня 2021 року. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про залізничний транспорт» трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі Кодексу законів про працю України, Положення «Про дисципліну працівників залізничного транспорту України», іншими актами законодавства України про працю. Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1993 року № 55 поширюється на всіх працівників підприємств, об`єднань, установ та організацій залізничного транспорту, що належать до державної власності, за винятком працівників житлово-комунального господарства та побутового обслуговування, будівельних організацій, служб постачання, дорожніх ресторанів, навчальних закладів, науково-дослідних і проектно-конструкторських організацій, бібліотек, методичних кабінетів, будинків культури, клубів, спортивних, дитячих і медичних закладів, пансіонатів і будинків відпочинку галузі (п. 2 Положення). Відповідно до п. 3 вказаного Положення кожен працівник, на якого поширюється дія цього Положення, зобов`язаний, зокрема, знати і неухильно виконувати його вимоги; дотримуватися порядку і правил, установлених чинним законодавством. Правил технічної експлуатації залізниць, наказів, інструкцій та інших нормативних актів, що діють на залізничному транспорті, точно і своєчасно виконувати накази і розпорядження керівників; забезпечувати безпеку руху поїздів і маневрової роботи, виконувати вимоги правил і норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, пожежної безпеки і охорони навколишнього природного середовища; Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуєтеся виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Приписами ст.139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у вигляді догани. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно дост. 148 КЗпП, якою передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, у силу статей 147-149 КЗпП України, роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків з дотриманням строку та порядку застосування стягнення. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягнені працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущенного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, тобто дуже важливо, щоб накази роботодавця були обґрунтованими та видавалися у чіткій відповідності з чинним законодавством. В наказі про накладання дисциплінарного стягнення - про оголошення працівникові догани - обов`язково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, тобто вказано на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Порушення трудової дисципліни - це невиконання або виконання на неналежному рівні працівником покладених на нього трудових обов`язків. Крім того, порушенням трудової дисципліни вважається недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця. Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов`язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже, законодавством передбачено, що підставою застосування дисциплінарного стягнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку вказуються мотиви застосування стягнення. За змістом положень ст. ст. 147-149 КЗпП України, ЦПК України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на відповідача. Аналізуючи оскаржуваний наказ, слід зазначити, що описова його частина містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач та чітко зазначено, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до застосування догани та що було підставою для застосування такого стягнення згідноКЗпП України. Отже, суд вважає доведеними факти, викладені в наказі від 05 серпня 2021 року№ 33/С, а тому у відповідача були підстави для застосування до працівника дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Тому, оцінивши надані докази, суд вважає, що Мелітопольським локомотивним депо не був порушений порядок застосування дисциплінарного стягнення, визначенийст.149 КЗпП України, оскільки воно застосовано уповноваженою посадовою особою, факт неправильного кріплення 29 липня 2021року машини ВПРС-02 № 35, внаслідок чого відбувався її самовільний рух, підтверджено в повному обсязі матеріалами справи. При цьому, перед застосуванням позивачу надавалась можливість надати відповідні письмові пояснення, відповідно до яких сам [PERSON] визнає та власноручно вказує, що саме він провів закріплення машини ВПРС-02 № 35. Також суд зазначає, що вид обраного стягнення відповідає тяжкості вчиненого порушення трудової дисципліни, а тому відсутні підстави для його скасування. За таких обставин, суд не вбачає порушень трудового законодавства в діях відповідача під час прийняття наказу від 05 серпня 2021 року№ 33/С, оскільки при оголошенні догани, відповідач діяв в межах своїх повноважень, у спосіб та в порядку, визначеному законодавством. Відтак, притягнення до дисциплінарної відповідальності за цим наказом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачем у порушення вимог ст.ст.12,81 ЦПК Українине доведено належними доказами відсутність факту порушення трудової дисципліни, а надані АТ «Укрзалізниця» докази свідчать про те, що з вини [PERSON] сталася 29 липня 2021 року транспортна подія (аварія) - сходження колійної машини ВПРС-02 № 35 під час виконання маневрової роботи на коліях, тобто дійсно, було порушено трудову дисципліну, яка виразилася в неналежному виконанні посадових обов`язків, при цьому, відповідачем було дотримано вимог трудового законодавства під час накладеннядисциплінарного стягнення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування оспорюваного наказу в частині оголошення догани. Також як було вже було зазначено судом вище, оскаржуваним наказом № 33/С від 05 серпня 2021 року позивачу призначено позачергову перевірку знань. Крім того, відповідачем 02 листопада 2021 року прийнято наказ № 438 про призначення позачергової перевірки знань. Судом встановлено, що цей наказ прийнято на виконання п. 2.11. Положення про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи працівниками залізничного транспорту України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 14 червня 2007 року № 499, яким передбачено, що позачергова перевірка знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи проводиться у працівників, з вини яких скоєно залізничну транспортну подію чи на підставі зафіксованих фактів порушення вимог або відсутності належного обсягу знань нормативних актів з безпеки руху, визначених у розділі 3 цього Положення та інших нормативних актів, визначених відповідним наказом начальника залізниці, - у термін не більше двох тижнів з дати скоєння транспортної події або виявлення порушення вимог чи незадовільних знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи. Із вказаного наказу вбачається, що 11 серпня 2021 року позивач відмовився від здачі іспитів, а 03 вересня 2021 року відмовився від підпису у відомостях, у зв`язку із чим, його зобов`язано прибути 22 листопада 2021 року для проведення позачергової перевірки знань. Вказані обставини також підтверджуються актами екзаменаційної комісії від 28 серпня та 03 вересня 2021 року, заявою позивача на ім`я начальника Мелітопольського локомотивного депо із проханням замінити питання екзаменаційного білета, записами екзаменаційної комісії в книзі ф. РБУ-10 за 03 вересня 2021 року. Також судом встановлено, що 22 листопада 2021 року позивач не з`явився на позачергову перевірку знань працівника нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи, відповідно до пункту 2.11. вказаного вище положення, що підтверджується його письмовими поясненнями від 25 листопада на ім`я начальника Мелітопольського локомотивного депо. Таким чином, відповідачем [PERSON] правомірно призначені позачергові іспити, як працівнику, який допустив транспортну подію, та не склав відповідного іспиту 03 вересня 2021 року, а на повторно запропонований та призначений іспит на 22 листопада 2021 року останній не з`явився, при цьому, питання про оскарження відповідних рішень засідання атестаційної комісії відповідача він не ставить. Статтями 130,132,133 КЗпП України передбачено, що обов`язковими умовами притягнення працівника до матеріальної відповідальності є винні протиправні дії працівника, порушення ними своїх трудових обов`язків, наявність прямої дійсної шкоди та її розмір. Відповідно до ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку. Відповідно до довідок від 03 серпня 2021 року № 1439, від 05 серпня 2021 року № 498, від 06 серпня 2021 року № 09/74 по випадку транспортної події - сходження колійної машини ВПРС-02 № 35 на тракційній колії № 57 РПЧ-3 29 липня 2021 року Запорізькій дирекції залізничних перевезень нанесено матеріальних збитків в розмірі 386,42 грн (витрати відновного поїзда № 7 ст. Запоріжжя 2), а Мелітопольській колійній машинній станції, нанесено матеріальних збитків в розмірі 2 479,42 грн (рахунок № 259 від 05 серпня 2021 року за середній ремонт без обточки ПЗ № к/п 44). Таким чином, відповідачем правомірно покладено на працівника матеріальну відповідальність, відповідно до ст.130,132 КЗпП України у розмірі прямої дійсної шкоди, який позивачем не оспорюється, а тому з огляду на встановлений факт заподіяння шкоди відповідачу з вини позивача в результаті неналежного виконання своїх робітничих обов`язків, правових підстав для стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь [PERSON] цих коштів немає. Що ж стосується вимог позивача в частині ненарахування додаткової оплати праці та зобов`язання АТ «Укрзалізниця» перерахувати заробітну плату та виплатити йому незаконно відраховані кошти за обідню перерву, то суд зазначає про те, що в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на ненадання [PERSON] жодного підтвердження про скасування, відрахування чи не проведення йому Мелітопольським локомотивним депо відповідної додаткової оплати праці та період такої невиплати, а також відповідних відомостей про виплачену йому заробітну плату. При цьому, питання про витребування у відповідача внутрішніх розпорядчих документів, чи документів бухгалтерського обліку щодо встановлення, скасування і виплати відповідачем премій, винагород, інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а також надбавок і доплат, які не передбачені законодавством або понад розміри, встановлені чинним законодавством, відомостей про виплату йому заробітної плати, [PERSON] не ставилося. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом цієї норми закону підставою для відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин є порушення роботодавцем будь-яких із передбачених законом прав найманого працівника, якщо таке порушення поєднане з його моральними стражданнями, втратою ним нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні не встановлено наявність порушень з боку відповідача прав позивача у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, у зв`язку з недоведеністю факту заподіяння моральної шкоди, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed