Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

04 серпня 2022 року представник відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю «Ніка+» Боровецкий І. О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу у цивільній справі №126/3605/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка+», Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Комунальне сільськогосподарське підприємство «Флор-сервіс» про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права шляхом скасування права постійного користування землею та визнання Державного акта недійсним. Заяву обгрунтовано тим, що 25 липня 2022 року Тростянецьким районним судом Вінницької області винесено рішення у цивільній справі №126/3605/18, яким в задоволенні позову відмовлено. Відповідачем 1 у судовому засіданні зроблено заяву щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення. Зазначає, що вирішивши справу, судом не відображено в рішенні питання про судові витрати. Відповідачем 1 здійснено оплату (гонорар) правової допомоги адвокату в сумі 5000,00 грн., що є судовими витратами і підлягає стягненню з позивачів солідарно на користь ТОВ "Ніка+". Вказані витрати підтверджено довідкою про отримання гонорару від 29 січня 2020 року, копією договору №7 від 29.01.2020 та копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви представника ТОВ "Ніка+" про стягнення витрат на правову допомогу, з тих підстав, що заява оформлена неправильно, неправильно вказані реквізити сторін та інших учасників справи; в договорі про надання правової допомоги не вказано, що правова допомога надавалася саме у цій цивільній справі, в ордері зазначено, що адвокат має право на представництво ТОВ "Ніка+" у Бершадському районному суді; витрати на сплату гонорару не пов`язані з розглядом цієї справи та не підтверджені належними і допустимими доказами, а саме бухгалтерськими документами, не надано доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, розрахунок витрат відсутній; адвоката Пригузу С. Д. в суді позивач не бачила; відзив складено не адвокатом, оскільки він не відповідає жодним вимогам щодо оформлення документів, з інформації наявної на сайті ДСА адвокат Пригуза С. Д бере участь у 19 справах, серед яких відсутня справа №126/3605/18, окрім того ТОВ "Ніка+" є юридичною особою, а відповідно, готівка, яка перерахована в якості гонорару адвокату має відображатися в первинних документах товариства. З урахуванням наведених вище обставин, позивач просить відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Ніка+". Позивач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу, і просив сув, в її задоволенні відмовити. Позивач зазнаяив, що надання правничої допомоги адвокатом Пригузою С. Д. не стосується розгляду цієї цивільної справи, оскільки участі у розгляді справи адвокат не брав, жодні документи не підписувалися адвокатом Пригузою Д. С. і відповідно не складені, станом на 30.08.2022 адвокат Пригуза С. Д. бере участь у 19 справах середяких відсутня справа 126/3605/18, в порушення вимог договору №7 від 29.01.2020 заявником не надано тарифів на послуги, розрахунків виконаних робіт, актів виконаних робіт; документи які надані від імені ТОВ "Ніка+" складені безграмотно, а тому підстави для задоволення заяви ТОВ "Ніка+" відсутні. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності. Представник відповідача ТОВ Ніка+» подав заяву у якій просив проводити розгляд заяви без його участі. Інші учасники справи у судове засідання справи не з`явилися, з невідомих суду причин, про час і місце розгляду заяви повідомлялись у встановленому законом порядку. Заслухавши думку позивачів, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, яким потрібно відмовити в задоволенні вимог відповідача ТОВ "Ніка+" про стягнення з позивачів на користь відповідача витрат на правничу допомогу, з огляду на наступне. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 25 липня 2022 року ухвалено задовольнити клопотання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поновлення строку звернення до суду; поновити строк звернення до суду; в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка+», Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Комунальне сільськогосподарське підприємство «Флор-сервіс» про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права шляхом скасування права постійного користування землею та визнання Державного акта недійсним - відмовити. 25 липня 2022 року представник відповідача - ТОВ «Ніка+» до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про те, що у разі ухвалення рішення на користь відповідачів, докази на підтвердження розрахунку суми судових витрат, які відповідач сплатив у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 29 липня 2022 року представник ТОВ «Ніка+» Боровецький І. О. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивачів на користь ТОВ «Ніка+» 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"). За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19). Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). З системного аналізу наведених вище положень, випливає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.\~ Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи наведене вище, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.\~На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару\~та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц та у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2022 року у справі № 711/1783/20. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 у справі №648/1102/19). Правничу допомогу відповідачеві надавав адвокат Пригуза С. Д. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 29.01.2020 № 7, відповідно до пункту 3.2 якого послуги, надані адвокатом, оплачуються клієнтом не пізніше 3-х днів з моменту отримання Клієнтом акта наданих послуг. Суду надано також ордер серії АВ № 1002720 від 29.01.2020. Відповідно до довідки про отримання гонорару від 29 січня 2020 року, яка підписана клієнтом і адвокатом, останній отримав гонорар в сумі 5000 грн. З матеріалів справи встановлено, що всі документи, які направлялися до суду після 29 січня 2020 року (тобто після укладення між ТОВ «Ніка +» та адвокатом Пригузою С. Д. договору №7 від 29.01.2022) від імені відповідача ТОВ «Ніка+» підписані директором ТОВ «Ніка+» Боровецьким І. О., з протоколів судових засідань складених після 29.01.2022, випливає, що адвокат Пригуза С. Д. не брав участь в судових засіданнях під час розгляду цивільної справи №126/3605/18. В матеріалах справи №126/3605/18 наявна одна заява підписана адвокатом Пригузою С. Д. про ознайомлення з матеріалами справи від 03.02.2020. Не містять матеріали справи, як і заява про ухвалення додаткового рішення жодних доказів того, які послуги надавалися ТОВ «Ніка+» у цій цивільній справі адвокатом Пригузою С. Д., відсутній розрахунок витрат на правничу допомогу, відсутній акт приймання-передачі наданих послуг, як і відсутні банківські документи, що свідчать\~про оплату\~гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність будь-яких доказів на підтвердження наданих адвокатом Пригузою Д. С. правових послуг ТОВ "Ніка+" у цивільній справі №126/3605/18, позбавляє суд можливості, при вирішенні питання про розподіл судових витрат врахувати критерії передбачені положеннями ЦПК України щодо їх дійсності, необхідності та розумності їх розміру. Окрім того, на думку суду, довідка складена 29.01.2020 про передачу гонорару в розмірі 5000 грн. не є належним доказом на підтвердження оплати гонорару, адже вона не є банківським документом. Таким чином, відповідач - ТОВ "Ніка+", згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, не довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду даної справи адвокатом Пригузою С. Д., на підставі договору №7 від 29.01.2020, адже суду не надано належних, достатніх та допустимих доказів, а саме: акта наданих послуг (як це передбачено в розділі ІІІ Договору №7 від 29.01.2020), платіжних документів про оплату таких послуг, розрахунку таких витрат, відтак у суду відсутні підстави для стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову представнику відповідача ТОВ «Ніка+» Боровецького І. О. в стягненні витрат на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed