Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

12.04.2022 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3668 від 22.07.2020 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в сумі 37892 гривні 63 копійки (а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у жовтні 2021 року на адресу позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. про відкриття виконавчого провадження ВП №66994473, з якого він дізнався, що з відносно нього здійснюється примусове виконання за виконавчим документом - виконавчий напис від 22.07.2020 року №3668, який видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.. Стягувачем в провадженні зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. був вчинений виконавчий напис №3668 від 22.07.2020 року відповідно до якого, позивач має заборгованість перед відповідачем у розмірі 37 892,63 гривень. Позивач вважає виконавчий напис №3668 від 22.07.2020 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки при розгляді та визначенні розміру грошової суми, яка зазначена у виконавчому написі, позивач був позбавлений можливості взяти участь у вирішенні цього питання та був незаконно обмежений у праві заперечити (спростувати) розмір заборгованості. Позивач вважає, що розмір заборгованості не є безспірним, а приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М. не мав вчиняти виконавчий напис без підтвердження того, що заборгованість є безспірною, та у зв`язку із тим, що норми, які давали нотаріусам право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, були скасовані постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. Ухвалою від 14.04.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, якою також витребувано докази (а.с. 19). У судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та треті особи у судове засідання повторно не з`явились, вважаються такими, що повідомлені про дату та час судового розгляду належним чином, про причину неявки суд не повідомили, відзив, письмових пояснень та інших заяв до суду не надійшло, витребуваних судом доказів, не надано. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81\~ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих\~позивачем документів\~встановлено,\~що 30.08.2013 між ТОВ\~«Фінансова компанія\~«ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ\~РІШЕНЬ» \~та [PERSON] \~ було\~укладено кредитний\~договір № 511368060 (а.с.27,28). Відповідно до п. 1 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та внести плату за кредитом. Відповідно до п.4 Кредитного договору, надання кредиту за цим договором здійснюється на таких умовах: сума та валюта кредиту 15763,67 грн., річна відсоткова ставка за кредитом 16,00%, строк на який надається кредит 36 місяців, , щомісячна плата за кредитом 315,27 гривень. Умови укладеного договору підтверджуються укладеним сторонами Додатком до кредитного договору від 30.08.2013 року №511368060, за змістом якого строк повернення кредиту 09.09.2016 (а.с.28). Постановою приватного нотаріуса виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем від 30.09.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66994473 про примусове стягнення за виконавчим написом №3668, який виданий 22.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 43311346, заборгованість в сумі 37892,63 грн., відповідно до кредитного договору №511368060 від 30.08.2013 року, укладеним між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (а.с.32). Так, зі змісту вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66994473 вбачається, що 22.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №3668, яким задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 43311346, заборгованість в сумі 37892,63 грн., відповідно до кредитного договору №511368060 від 30.08.2013 року, укладеним між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ». Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки витребувані за клопотанням позивача письмові докази суду надані не були, суд, з урахуванням вищенаведених вимог ст.ст.2,4,81 ЦПК України, дійшов висновку, що факт видачі виконавчого напису підтверджується вищезазначеною постановою приватного виконавця Чучковим М.О. про відкриття виконавчого провадження ВП №66994473, та відповідачем і третіми особами не оспорюється. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняється нотаріусами. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~\~Законом України «Про нотаріат»\~\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 \~ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого\~\~2012 року №296/5. Відповідно до\~\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору\~\~здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей\~\~15,\~\~16,\~\~18 ЦК України, статей\~\~50,\~\~87,\~\~88 Закону України «Про нотаріат»\~\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу\~\~строків давності за\~\~вимогами в повному обсязі\~\~чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Отже, чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не містить окремого розділу щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а виключно за нотаріально посвідченими договорами. Так, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що виконавчий напис було вчинено на підставі нотаріально посвідченого договору, суду надано не було та, як стверджує позивач, про що також зазначено у вищевказаній постанові приватного виконавця, підставою для видачі виконавчого напису був кредитний договір №511368060 від 30.08.2013, укладений між ним та ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», що відповідачем не оспорюється. Разом із цим, відповідачем та третьою особою приватним нотаріусом Остапенко Є.М., жодних належних і допустимих доказів того, що право вимоги за вищевказаним Кредитним договором №511368060 від 30.08.2013 перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суду надано не було, в тому числі тих, що були витребувані судом ухвалою від 08 липня 2022 року. Як вбачається з вищенаведеного змісту постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №66994473 від 30.09.2021 з позивача на підставі оспорюваного виконавчого напису стягнуто заборгованість в сумі 37892,63 грн. за кредитним договором від 30.08.2013, при цьому не конкретизовано, з чого складається заборгованість (розмір заборгованості за кредитом, процентами), а також враховано, що строк повернення кредиту за вказаним договором сплинув 09.09.2016 (а.с.27). Будь-яких належних і допустимих доказів того, що приватному нотаріусу, були подані відомості про безспірність цієї суми заборгованості, а також, що період виникнення заборгованості не виходить за межі трирічного строку з дати виникнення права вимоги за грошовим зобов`язанням, суду надано не було. Як і не надано доказів направлення стягувачем (ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») повідомлення боржнику про погашення заборгованості. Так, як було зазначено вище, зі змісту долученої позивачем до позовної заяви копії Кредитного договору №511368060 від 30.08.2013 року, укладеним між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», кредитор надає позичальнику кредит строком на 36 місяців, кінцевий термін повернення кредиту 09.09.2016 (а.с.27,28). Будь-яких доказів того, що строк дії договору та відповідно користування кредитом було в подальшому продовжено, суду надано не було. За змістом\~вчиненого виконавчого\~напису період\~стягнення не\~зазначений,\~не обґрунтований та не доведений, оскільки виходить за межі трирічного строку з дати настання прави вимоги (кінцевої дати повернення кредиту 09.09.2016). Водночас, ця обставина мала бути перевірена приватним нотаріусом Остапенко Є.М. перед вчиненням виконавчого напису в силу вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у Постанові від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. \~\~\~\~\~\~ Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». \~\~\~\~\~\~ Так, зі змісту виконавчого напису, який відтворено у постанові приватного виконавця, не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості за кредитним договором зазначений у написі є безспірним. Доказів, які б доводили протилежне, суду надано не було. Таким чином, приватним нотаріусом Остапенко Є.М. не міг бути вчинений оспорюваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна правова позиція наведене у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21\~вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження №\~12-5гс2) Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про виконавчий напис», а отже має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст.\~141\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 992,40 гривень (а. с. 1), підлягають стягненню на його користь з відповідача. Суд також звертає увагу, що доказів сплати, а також розрахунку витрат на правничу допомогу у вказаній позовній заяві сумі 10000,00грн. суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved