Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно громадянина [PERSON] , що зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] , шляхом заборони [PERSON] наближатися на відстань ближче ніж 10 метрів до місця проживання [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що 15.06.2022 близько 13:00 год. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинив домашнє насильство по відношенню до [PERSON] у зв`язку з чим 25.07.2022 був притягнутий до адміністративної відповідальністі. Також, як стверджує заявниця, в цей день [PERSON] наніс [PERSON] легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим розпочато досудове розслідування про внесено відомості до ЄРДР за № 12022105080001220. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2021 року видано обмежувальний припис, яким заборонено [PERSON] наближатись на 10 метрів до місця проживання заявниці строком на 6 місяців. Заявниця стверджує, що [PERSON] порушив даний припис 13.03.2022, що було зафіксовано камерами відеоспостереження. 13.04.2017 року [PERSON] здійснила державну реєстрацію 49/100 часток житлового будинку під [ADDRESS] , які складається з таких приміщень: 1-1/8,7 кв.м. веранда, 1-1/10,7 кв.м. житлова, 1-2/7,2 кв.м. житлова, 3-1/9,6 кв.м. коридор, 3-2/7,6 кв.м. кухня, 3-3/9,1 кв.м. житлова, 3-4/23,2 кв.м. житлова, 3-5 4,6 кв.м. коридор, 3-6/3,6 кв.м. санвузол. Льох літ. «під А», сарай літ. «И», Ѕ споруд №1-№5. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0766 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 8000000000:75:088:0033, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному на підставі Державних актів на право приватної власності на землю. Таким чином, заявниця зазначає, що [PERSON] регулярно вчиняє домашнє насильство над нею, а тому просить видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] наближатись до місця проживання заявниці на відстань 10 метрів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2022 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 35). Заявниця та її представния просили заяву задовольнити у повному обсязі, видати обмежувальний припис. [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви не визнав, просив заяву залишити без задоволення, посилаючись на те, що обмежувальний припис не порушував, а 15.06.2022р. заявниця прийшла до його квартири та вчинила сварку. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до частини другої та третьої статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України (частина восьма статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення іншихправопорушень насильницького характеру. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (в рівних частках) житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:75:088:0033, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку в натурі та позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ земельної ділянки в натурі. За час існування спору між заявником [PERSON] та її братом [PERSON] , останній регулярно вчиняє домашнє насильство як над рідною сестрою [PERSON] так і рідною племінницею [PERSON] , а саме: щоденно вчиняє психологічне насильство шляхом словесних образ та погроз, вчиняє сварки, наносить легкі тілесні/ушкодження, ображає нецензурною лайкою, взламує вхідні двері, знищує речі заявників. Як вбачається із матеріалів справи, 08.10.2021 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2021 року № 759/20032/21 задоволено заяву [PERSON] , [PERSON] та видано обмежувальний припис терміном на шість місяців шляхом заборони [PERSON] наближатись йому на відстань 10 метрів до місця проживання заявниці (а.с. 7-12). Відповідно до висновку експертного дослідження № 043-139-2022 від 16.06.2022 та іншої медичної документації [PERSON] , остання має синяки та крововиливи по тілу (а.с. 13-18). Заявниця стверджує, що дані ушкодження їй завдав [PERSON] , у результаті чого вона звернулась до Святошинського УП ГУНП в м. Києві із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України (а.с. 19-20), про що 13.07.2022 внесено відомості до ЄРДР за № 12022105080001220 (а.с. 21). Крім того, 25.07.2022 року постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2022 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно заявниці (а.с. 23). Факт вчинення [PERSON] насильства 15.06.2022р. та висловлювання на адресу заявниці погроз також підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, долученим до матеріалів справи. Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують викладені в заяві обставини. Посилання заінтересованої особи на те, що він не вчиняв відносно заявниці насильства 15.06.2022р., оскільки це вона увірвалась до його квартири не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та було спростовано наданими заявницею доказами. Таким чином, поява [PERSON] викликає у заявниці негативні емоції, страх, дійсно він вчиняє по відношенню до неї домашнє насильство після закінчення дії припису, встановленого рішенням суду від 08.10.2021 року і є ризик небезпеки з боку кривдника до неї. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». На підставі установлених судом обставин, суд вважає, що наведені заявниками фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами дозволяють суду дійти висновку про обґрунтованість вимог заявників, можливість їх задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці кривдника [PERSON] відносно [PERSON] , як особи, постраждалої від домашнього насильства в сім`ї. Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). З урахуванням викладеного, співставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси, наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] ,, з метою застосування превентивного засобу - методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та застосувати до кривдника обмежувальний припис строком на шість місяців. Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved