Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах дитини [PERSON] і просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , 2013 року народження, в розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача (але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), починаючи з дня подання в суд даної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що мати дитини [PERSON] зловживає спиртними напоями, вихованням дитини не займається. Дитина перебуває на вихованні в прийомній родині, де отримує належний догляд та піклування. Відповідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 01.06.2022 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Згідно ухвали суду від 20.07.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області у письмовому клопотанні просила справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області у письмовому клопотанні просила справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи Центру надання соціальних послуг Холминської селищної ради у письмовому клопотанні просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення повідомлення на веб-сайті «Судова влада». Згідно вимог ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2018 року у справі №744/620/18 малолітня [PERSON] , 2013 року народження, була відібрана у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Розпорядженням Семенівської районної державної адміністрації від 09 липня 2018 року №540 малолітній [PERSON] , було встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Корюківської районної державної адміністрації від 12 липня 2018 року №270, [PERSON] була влаштована до прийомної сім`ї позивача, де і перебуває на даний час. [INFO] мати малолітньої дитини [PERSON] , звернулася до Корюківського районного суду з позовною заявою про повернення дитини після її відібрання до Холминської селищної ради як органу опіки та піклування. Ухвалою Корюківського районного суду від 18 червня 2021 року по справі №744/1832/18, було залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до Холминської селищної ради про повернення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] після її відібрання в зв`язку із повторною неявкою позивача. З березня 2021 року [PERSON] перестала з`являтися на судові засідання у справі про повернення дитини, не телефонувала дитині, не приїздила до дитини, її фактичне місце проживання невідоме (останнє відоме місце проживання хостел « Сон та кава » в м. Київ). Відповідно до усної інформації знайомих матері, вона почала зловживати спиртними напоями, втратила роботу, змінила місце проживання. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 13.06.2022 № 12-01/327 служба у справах дітей Корюківської районної військової адміністрації Чернігівської області вважає за доцільне за самоухилення та неналежне виконання батьківських обов`язків позбавити батьківських прав [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживає, відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, суд вважає, що мати малолітньої дитини [PERSON] , була попереджена про неприпустимість даної поведінки, справа про повернення дитини перебувала на розгляді в суді, вона відповідних висновків не зробила та продовжила вести аморальний спосіб життя, зловживати спиртними напоями та тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дитиною повної загальної освіти, не готує її до самостійного життя. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із пунктом 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи, що відповідач в порушення статей 150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання обов`язків матері по вихованню та утриманню своєї дитини, зокрема: утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною освіти. Факт ухилення відповідачем від виховання та утримання дитини підтверджується належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні і викладені судом вище. Зазначене, на думку суду, відповідно до вимог ст.164 СК України є підставою для позбавлення матері батьківських прав та залишення дитини для подальшого виховання [PERSON] . Крім того, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню у розмірі запропонованому позивачем. Аліменти підлягають стягненню на користь [PERSON] , у якої перебуває дитина. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved