Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 08.04.2022р., 18.07.2022р., 18.08.2022р., будучи належним чином сповіщений (у т.ч. і через розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті судової влади), не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов (з урахуванням вимог, викладених у заяві представника позивача про зміну підстав позову) не надав. Представник позивача [PERSON] - адвокат Златі Д.С. надав заяву про зміну підстав позову, змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва про народження позивача; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 21.03.2019р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 17.06.2021р.; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.11.2011р.; копія заповіту від 02.02.2011р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія постанови нотаріуса від 10.10.2015р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 30.03.2022р.; копія заяви [PERSON] від 14.07.2011р. про прийняття спадщини за заповітом; копія заяви [PERSON] від 24.10.2011р. про прийняття спадщини за заповітом; копія заяви позивача від 29.11.2011р. про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (на земельні ділянки); копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 03.11.2011р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія Витягу зі Спадкового реєстру від 28.07.2011р. (відкрита спадкова справа); копія Витягу зі Спадкового реєстру від 28.07.2011р. (заповіти, спадкові договори); копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.07.2011р. (дата заведення спадкової справи - 28.07.2011р.); копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.11.2011р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 30.03.2022р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються синами [PERSON] . За життя [PERSON] на праві власності належало наступне майно: житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] (факт належності нерухомості підтверджується даними погосподарської книги виконкому Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області за №0775); земельні ділянки загальною площею 3,28 га, розташовані на території Лиманської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масиви №21, 26, земельні ділянки № [NUMBER] , 559), виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ОД № 097859 від 11.01.2005р. на право власності на земельну ділянку. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном: 02.02.2011р. склала заповіт № 36 на ім`я позивача (щодо земельних ділянок); 02.02.2011р. склала заповіт № 37 на ім`я відповідача (щодо житлового будинку), - [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач та відповідач звернулися до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за заповітами. Про це свідчить їхні заяви про прийняття спадщини за заповітами (додані до матеріалів справи) та копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.07.2011р. (дата заведення спадкової справи - 28.07.2011р.). 29.11.2011р. на ім`я позивача [PERSON] було видано свідоцтво №3844 про право на спадщину за заповітом (на земельні ділянки). Як виходить з доводів, викладених у заяві представника позивача про зміну підстав позову, відповідач після смерті матері своєчасно подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (на житловий будинок), однак не оформив її, свідоцтво про право на спадщину за заповітом №37 від 02.02.2011р. не отримав. Відповідач у справі являється громадянином іншої держави Р.Молдова, має постійне місце мешкання в цій державі, з моменту смерті матері він у спадковому будинку не мешкає, житлом не користується, будь-яких витрат з його утримання він не несе. У зв`язку із обставинами, що склалися після смерті матері, позивач у період з травня 2011р. розпорядився щодо догляду за спадковим житловим будинком, фактично, відкрито володіє нерухомістю, стежить за її належним технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги, зробив там ремонт та ін. У зв`язку із вищевикладеними обставинами [PERSON] вважає, що має право на вищевказаний житловий будинок, оскільки він з 2011 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у зв`язку із його утриманням, зберігає у себе всю документацію на житло, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набув право власності на житловий будинок. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Як було встановлено судом, [PERSON] була власником житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] , після її смерті спадщину на житловий будинок прийняв її син [PERSON] , але він належним чином не оформив її. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить\~спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із\~ч.\~4\~ст.\~344\~ЦК України\~право власності\~за набувальною\~давністю на\~нерухоме майно,\~транспортні засоби,\~цінні папери\~набувається за\~рішенням суду. За ч.\~1,\~3\~ст.\~397\~ЦК України\~володільцем чужого\~майна є\~особа,\~яка фактично\~тримає його\~у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Як виходить з доводів позивача, з травня 2011р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє житловим будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається ним, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивачем будинком, відповідач не пред`являв до позивача жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брав участі в її утриманні та не ніс витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідач не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, відзиву на позов не надав. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем житловим будинком є добросовісним, правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником житла, сплачував комунальні платежі за утримання будинку, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок цілком з законних підстав перейшов у володіння та користування [PERSON] , внаслідок чого останній набув право власності на нього за набувальною давністю. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на майно за набувальною давністю.

Outcome: approved