Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення донькою навчання. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] .01 грудня 2021 року шлюб був розірваний. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . До повноліття доньки відповідач сплачував аліменти. На даний час донька є повнолітньою, мешкає з нею, навчається на III курсі денної форми навчання, група КН-19-19 у Кам`янському державному енергетичному технікумі. Навчання вимагає коштів, тому просить позовну заяву задовольнити. Позивачка [PERSON] надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітньої [PERSON] , яка навчається на 3-му курсі денної форми навчання, група КН-19-19 у Кам`янському державному енергетичному технікумі. Сторони сімейні відносини припинили, спільне господарство не ведуть. Добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Позивачка вважає, що відповідач зобов`язаний та у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому законом розмірі. Статтею 199 СК України встановлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом статей 191, 200 СК Україниаліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які, за наявності можливості, зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання доньки, хоча має таку можливість, регулярно отримує пенсію. Враховуючи вище викладене, а також те що відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), які підлягають стягненню починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання [PERSON] , але не більше як до досягнення нею 23 років. Оскільки позивачем надано довідку про дату навчання її доньки до 28.06.2023, належних та допустимих доказів іншого періоду навчання суду не надано, тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти саме до вказаної дати. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК Україниз відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved