Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

26.07.2022 року позивач [PERSON] звернулась в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.04.2009 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 139. В обґрунтування позову позивач зазначила, що шлюбні відносини із відповідачем припинені у зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, у них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства вони не ведуть і разом не проживають. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дітей не мають, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Діти залишаються проживати разом з матір`ю, позивачем по справі. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 24.04.2009 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції та про що зроблений відповідний актовий запис № 139. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дітей сторони не мають, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Діти залишаються проживати разом з матір`ю, позивачем по справі. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2016 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі того, що відповідач ніяким чином не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за належне залишити їй прізвище, набуте під час реєстрації шлюбу - " [PERSON] ". З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved