Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини щомісячно від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої онучки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її донька [PERSON] з 03.12.2005 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилась спільна донька - [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, а з січня 2020 року онучка [PERSON] через постійні образи і знущання з боку батька постійно проживає з позивачем, перебуває на повному її утриманні. Відповідач як батько та законний опікун своєї доньки не бере участі у забезпеченні доньки, навіть допомогу, яку їй виплачує держава по втраті годувальника витрачає на власний розсуд, справами дитини не цікавиться. З початку війни в Україні відповідач разом з меншим сином виїхав до Германії, фактично залишивши доньку [PERSON] без засобів існування. Самостійно забезпечити належний матеріальний рівень утримання онучки позивач не в змозі, а тому змушена звернутись з даним позовом до суду. \~ \~ \~ \~При цьому, просить розпочати стягнення з 07.04.2022, тобто з дати подання нею до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Перемот О.Г. подала заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З\~огляду на\~зазначене,\~суд вважає\~за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Згідно довідки виданої головою правління ОСББ «Перспективне» позивач - [PERSON] разом з онучкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають по [ADDRESS] , онучка проживає з 14.01.2020 і знаходиться на утриманні [PERSON] (а.с.9). Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 09.06.2022 заяву [PERSON] , подану нею 07.04.2022, про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини повернуто заявнику, оскільки представник заявника [PERSON] - адвокат Перемот О.Г. 28.06.2022 подала заяву про відликання поданої заяви про видачу судового наказу та повернення їй матеріалів цієї заяви (а.с.14). Відповідно до вимог\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 258 Сімейного кодексі України передбачено право баби і діда звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27.09.1991), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповдіно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1, 2\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання доньки, суд бере до уваги те, що дитина проживає з позивачем з 14.01.2020, відповідач є особою працездатного віку, потреби дитини для забезпечення її гармонійного розвитку, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного виду, щомісячно. Що стосується вимог позивача [PERSON] про стягнення аліментів, починаючи з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини від 07.04.2022, тобто за минулий час, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.2 ст.191 СК України\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч.2 ст.191 СК України. Так, надана позивачем копія її заяви від 06.04.2022 про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини не свідчить про належні заходи щодо одержання аліментів з відповідача, оскільки з власної ініциативи була відкликана, що підтверджується копією ухвали Знам`янського міськрайонного суду від 09.06.2022 про повернення [PERSON] матеріалів її заяви, на підставі заяви представника заявника [PERSON] - адвоката Перемот О.Г. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оскільки позивачем не надано суду вказаних вище доказів щодо дійсної наявності описаних вище обставин, у задоволенні позову в цій частині належить відмовити. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial