Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася 11.07.2022 до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] у м. Донецьк Донецької області Україна, матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, зареєстрована: [ADDRESS] , батьком є [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви заявниця вказала, що між нею та [PERSON] 12.02.2021 укладено шлюб. 26.11.2021 заявниця змінила прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] ». Перебуваючи у м. Донецьку, що розташоване на території Донецької Народної Республіки, [INFO] у заявниці та [PERSON] народився син [PERSON] , про що Київський відділ РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 24.05.2022 зробив актовий запис №206. Однак на території України державна реєстрація народження дитини не була проведена, оскільки свідоцтво про народження дитини видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявниця вимушена звернутися до суду з вищевказаною заявою, оскільки встановлення факту народження сина у судовому порядку є єдиним законним способом для реєстрації його народження та отримання свідоцтва про народження. Ухвалою суду від 11.08.2022 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку окремого провадження. Заявниця у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи правом участі у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини, які мають значення для справи та визначившись з правовою нормою, яка підлягає застосуванню до вказаних правовідносин, суд вважає вимоги заявниці такими, що підлягають задоволенню. За правилами ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що між [PERSON] , громадянкою України, та [PERSON] , громадянином України, 12.02.2021 укладено шлюб, про що Кам`янець-Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зроблено актовий запис №59. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 26.11.2021, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , про що Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполь Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено відповідний актовий запис №46 (а.с. 8). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 24.05.2022 Київським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис №206, народився [INFO] [PERSON] . Зазначене місце його народження: м. Донецьк, Київський район, Донецька Народна Республіка. Матір`ю вказана [PERSON] , громадянка України, батьком [PERSON] (а.с. 9). Наведені свідоцтва відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» від 04.02.2016, беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. [PERSON] є громадянкою України, народилася у м. Маріуполі Донецької області, Україна, що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 06.12.2021. Місце її мешкання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 10.12.2021 №13-13.01-2420 (а.с. 3, 5). Відповідно до довідки від 06.07.2022 №1242-5001863748 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Пунктом 7 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено: суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Звертаючись з даною заявою до суду, заявник посилається на те, що вона, як матір дитини позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження дитини встановленого українським законодавством зразка, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнятий відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма №ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за ТМ 1150/13024, та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 №9. Для підтвердження факту народження дитини заявницею було надані довідка про народження дитини від 26.05.2022 №409/07-112 та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24.05.2022, що видані органами, які знаходяться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Батьками [PERSON] зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 9, 10). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. За приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Згідно до ч. 1 ст. 17 вищенаведеного Закону, у разі порушення його положень державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» закріплено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку його встановлення, що надасть можливість отримати громадянину України свідоцтва про народження дитини, виданого державним органом України. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved