Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

До Деснянського районного суду міста Києва звернулась представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Панасюк О.М. з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу виплат, пов`язаних з регламентною виплатою. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму сплаченого відшкодування в розмірі 10 802,10 грн, суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 1 240,00 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 11 листопада 2019 року у м.Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали пошкодження, а їх власники зазнали матеріальних збитків. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 28 листопада 2019 року у справа №755/18554/19 винним визнано [PERSON] . Постанова залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року. На дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Audi», державний номерний знак [NUMBER] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна відповідачем шкода не була відшкодована потерпілій особі. 15 листопада 2019 року [PERSON] повідомив МТСБУ про подію та звернувся до МТСБУ із заявою про виплату. 20 листопада 2019 року МТСБУ надало доручення по справі №64424 ФОП [PERSON] , та 26 грудня 2019 року здійснило оплату робіт в розмірі 1 240,00 грн. 10 лютого 2020 року МСТБУ здійснило виплату потерпілій особі в розмірі 10 802,10 грн. Визначені витрати пов`язані з пошкодженням транспортного засобу з вини відповідача та, на думку позивача, повинні бути відшкодовані відповідачем. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30 березня 2021 року постановлено передати даний позов за підсудністю на розгляд Дніпровському районному суду м.Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням положень ст.32 ЦПК України. 17 червня 2021 року направлено учасникам справи копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, відповідачу позовну заяву з додатками. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами за зазначеним в позовній заяві місцем проживання відповідачем отримано не було, конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження та додатками повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 15 вересня 2021 року на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, повторно було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами, однак конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження та додатками повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Крім того про розгляд справи відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази, прийняті судом, у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення: за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн ; за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Згідно ст. 26 КУпАП остаточно призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.8-9). Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року залишено без змін. (а.с.9-зворот - 11) Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року встановлено, що 11 листопада 2019 року, о 13 годині 40 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем «Audi.100», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Києві на вул. Гната Хоткевича, 4, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Крім того, 11 листопада 2019 року, о 13 годині 39 хвилин, [PERSON] керував автомобілем марки «Audi,100», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Києві на вул. Гната Хоткевича, 4, з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Як убачається з матеріалів справи, в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] (а.с. 12-13, 17). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу №АО 5282351(а.с. 15-зворт) 15 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.14). На замовлення МТСБУ, 28 листопада 2019 року суб`єктом оціночної діяльності фізична особа-підприємець [PERSON] складено Звіт №2554 про оцінку автомобіля Toyota Corolla 1.6i, номерний знак [NUMBER] , згідно якого вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Toyota Corolla 1.6i, номерний знак [NUMBER] складає 11 342,24 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Corolla 1.6i, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 11 342,24 грн (а.с.21-24). [PERSON] 15 листопада 2019 року, з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ із заявою в порядку, передбаченому ст. ст. 35 та п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про відшкодування оціненої шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.15). Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 07 лютого 2020 року МТСБУ видано Наказ №1470 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » (а.с.19), відповідно до якого позивач здійснив виплату за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди на користь [PERSON] у розмірі 10 802,10 грн, що підтверджується платіжним дорученням №989722 від 10 лютого 2020 року (а.с.20). Згідно платіжного доручення №1156599 від 26 грудня 2019 року МТСБУ оплачено послуги аваркома (експерта) по справі №64424, згідно рах.№64424 від 20 листопада 2019 року, в розмірі 1 400,00 грн. (а.с.20-зворот) Доказів сплати за вимогою МТСБУ в добровільному порядку вказаних коштів відповідачем суду не надано. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, що відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі відшкодування, що сплачене. Згідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою в сумі 10 802,10 грн та витрат, понесених позивачем за визначення розміру шкоди у розмірі 1 240,00 грн підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн (а.с.6). Враховуючи наведене та

Outcome: approved