Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 27 березня 2019 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини. Вказує, що вона працювати не має змоги, так як знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 850 грн. Вона є інвалідом ІІІ групи довічно, відповідно до чого отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2\~200 грн., яка є єдиним джерелом для існування. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно та стягувати їх починаючи від дня пред`явлення позову протягом строку інвалідності. Ухвалою від 28 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 травня 2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. 05 травня 2022 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. 20 травня 2022 року позивачем подано уточнення до позовної заяви. Адвокат позивача Голубчик І.В. до судового засідання не з`явився, в телефонному режимі повідомив суду про неможливість явки до судового засідання, у зв`язку з зайнятістю у розгляді іншої справи, просив розгляд справи відкласти. \~ \~ \~ \~Адвокат відповідача Сучило А.О. до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю у розгляді іншої справи. Однак, суд приходить до висновку про неможливість відкладення розгляду справи, виходячи з наступного. Справа надійшла до суду 15 лютого 2022 року. Ухвалою від 28 березня 2022 року відкрито провадження у справі. Справа призначалася до розгляду п`ять разів. Розгляд справи неодноразова відкладався за клопотанням адвоката відповідача. При цьому, відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому викладена його позиція щодо позовних вимог. Разом з цим суд звертає увагу на те, що тривалий розгляд справи та неодноразове відкладення розгляду справи може призвести до затягування вирішення справи щодо стягнення аліментів та порушення прав дитини на належне утримання. Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.2 ст.223\~ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 210 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді суду та багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає у задоволенні клопотання про відкладення розгляду необхідно відмовити, справу розглянути за відсутності сторін, по наявних матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 27 березня 2019 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно \~до ст.\~7\~Закону України\~ "Про\~Державний бюджет\~України на\~2022\~рік"\~ у\~2022\~році установлено\~прожитковий мінімум\~на одну\~особу в\~розрахунку на\~місяць у\~розмірі з\~1\~січня -\~2393\~гривні,\~з 1\~липня -\~2508\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2589\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей\~віком до\~6\~років:\~з 1\~січня -\~2100\~гривень,\~з 1\~липня -\~2201\~гривня,\~з 1\~грудня -\~2272\~гривні; дітей\~віком від\~6\~до 18\~років:\~з 1\~січня -\~2618\~гривень,\~з 1\~липня -\~2744\~гривні,\~з 1\~грудня -\~2833\~гривні; працездатних\~осіб:\~з 1\~січня -\~2481\~гривня,\~з 1\~липня -\~2600\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2684\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~базового розміру\~посадового окладу\~судді:\~з 1\~січня -\~2102\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~посадових окладів\~працівників інших\~державних органів,\~оплата праці\~яких регулюється\~спеціальними законами,\~а також\~працівників податкових\~і митних\~органів:\~з 1\~січня -\~2102\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~посадового окладу\~прокурора окружної\~прокуратури:\~з 1\~січня -\~1600\~гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених\~статтею 150\~СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. \~ \~ \~ \~ \~Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.\~181,\~182 СК України\~дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Частиною 3\~статті 181 Сімейного Кодексу\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з\~обраним позивачем\~способом стягнення\~аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог ч.3\~ст.181 СК України.\~ \~ \~ \~ \~ При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працездатний, має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно. \~ \~ \~ \~Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, з урахуванням визнання позовних в цій частині, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, з урахуванням визнання позовних вимог в цій частині відповідачем, до стягнення підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 15 лютого 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України\~звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини протягом строку інвалідності та по уточнених позовних вимогах на утримання дружини до досягнення дружиною трьохрічного віку, суд зазначає наступне. Так, позивач у позові зазначає, що вона працювати не має змоги, так як знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 850 грн., що підтверджено довідкою від 10 лютого 2022 року. Вона є інвалідом ІІІ групи довічно, відповідно до чого отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2\~200 грн., яка є єдиним джерелом для існування. У зв`язку з чим, вважає, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку та протягом строку інвалідності. Відповідач у своєму відзиві проти даної позовної вимоги заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано до суду доказів того, що вона втратила свою працездатність та те, що їй потрібна матеріальна допомога. Статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.1\~ст.75 СК України\~дружина,чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. У\~Сімейному кодексі України\~не встановлено мінімального та максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи, з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї\~сім`ї. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146\~затверджений Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. При визначенні розміру аліментів суд враховує сімейне становище платника, а саме наявність у нього інших осіб, яких він за законом повинен утримувати (дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина). Слід розуміти певну умовність використання в законі словосполучення «сімейне становище», тому що воно не охоплює всі випадки наявності у відповідача осіб, яких він за законом зобов`язаний утримувати. Суд також враховує інші обставини, що мають істотне значення. Це можуть бути будь-які обставини, що стосуються справи, мають майновий аспект свого прояву і тим або іншим способом впливають на матеріальне становище сторін. До них можна віднести стан здоров`я платника і одержувача аліментів, необхідність здійснювати певні виплати (наприклад, погасити кредит за житло, сплачувати за оренду житла, сплата аліментів на утримання дитини). Згідно зі\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~статей 76-80 ЦПК України. Судом встановлено, що на даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку з цим ніде не працює, а тому потребує коштів на своє утримання. Однак вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини щомісячно на своє утримання суд вважає завищеною, оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи з 15 лютого 2022 року. Отже, в цій частині позовна вимога підлягає до часткового задоволення. Щодо стягнення аліментів на утримання позивача протягом строку інвалідності, суд зазначає наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач, дійсно, є інвалідом 3 групи загального захворювання та їй протипоказана важка фізична праця, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 17 грудня 2014 року. Відповідно до довідки про доходи позивачка отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 200 грн. щомісячно. Так, в позові позивач зазначила, що відповідач працює та має можливість надавати допомогу на її утримання, разом з тим жодних доказів, які підтверджують її посилання не надала. Жодних доказів щодо матеріального стану відповідача позивачем суду не надано. Будь-яких клопотань щодо забезпечення доказів з даного приводу позивач не заявляла.\~ Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових\~сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). Позивач хоча і являється інвалідом 3 групи загального захворювання, втім отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2\~200 грн. щомісячно. Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" визначено на 2022 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року 1 934 грн., з 01 липня 2022 року 2 027 грн. Отже, позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі № 3066цс-15. Таким чином, суд вважає, що на даний час позивач не є особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини задоволенню не підлягають. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~Позивачем також подано до суду уточнення позовних вимог, по яких позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати понесені на правову допомогу в сумі 5\~500 грн. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~\~Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.\~\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:\~\~на професійну правничу допомогу;\~\~пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~\~пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;\~\~пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої\~статті 30 Закону № 5076-VI\~врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Суд зважає на те, що сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Суд звертає увагу на те, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Правомірність такої позиції адвоката позивача підтверджується також і судовою практикою, зокрема постановою Верховного суду від 28.12.2020 по справі №: 640/18402/19. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5 500 грн., що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді.

Outcome: approved