Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 20 лютого 2017 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~3. В обґрунтування позову зазначала, що 20 лютого 2017 року вона і [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу дітей вони не мають. Відсутність спільних інтересів та порозуміння під час вирішення сімейних проблем, різні погляди на права та обов`язки подружжя призвели до поступового погіршення між ними стосунків, спроби їх налагодити позитивних результатів не дали, тому сторони припинили подружні відносини. Уже протягом тривалого часу шлюбних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Їхній шлюб остаточно припинив своє існування та носить лише формальний характер, поновлення подружніх відносин та примирення подружжя є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позов. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 20 лютого 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~3. Від шлюбу дітей вони не мають. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом\~положень ч.\~1\~ст.\~51\~Конституції України,\~ч.\~1\~ст.\~21,\~ч.\~1\~ст.\~24\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Ухвало суду від 06 липня 2021 року позивача [PERSON] при подачі цього позову від сплати судового збору звільнено на підставі ч. 3 ст. 136 ЦПК України, ч. 2 ст. 8 Закону України Про судовий збір. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене, із відповідача [PERSON] на користь держави згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved