Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

У серпні 2021 року позивачі звернулись до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги обгрунтовують наступними обставинами. КП «Дирекція з обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» до 01.03.2015 р. здійснювало утримання будинку та прибудинкової території відповідача, а з 01.03.2015 р. вказані повноваження перейшли до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». Відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] , яка проживає і користується послугами, що надавалися/надаються позивачами. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» за період 01.01.2011 по 28.02.2015 р. складає 51 984,51 грн. з них основна сума заборгованості 37 592,18 грн., інфляційні нарахування складають 11 485,42 грн.; 3% річних складає 2906,91 грн. Заборгованість перед КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» за період з 01.03.2015 р. по 01.05.2021 р. складає 39 923,08 грн., з яких, основна сума заборгованості 30 687,78 грн., інфляційні нарахування - 6716,08 грн., 3 % річних - 2519,22 грн. З огляду на викладене, позивачі просять стягнути вказаний розмір заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. від 03.09.2021 року вказану справу передано за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира (а.с. 32). Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2022 року вказану справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 53). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 11.05.2022 року було відкрито провадження по даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 63-64). 20.06.2022 року до суду надійшла заява від відповідачки [PERSON] про застосування строків позовної давності (а.с. 67-68). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» створене на підставі рішення Святошинської районної місті Києві ради від 24.04.2008 року № 212 «Про удосконалення комунальних підприємств та реорганізацію КП «Галагани» (а.с. 8-9). КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунального господарства міста Києва (а.с. 10-11). КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» здійснювало утримання будинку та прибудинкової території відповідачів до 28.02.2015 року. З 01.03.2015 року утримання будинку та прибудинкової території відповідача здійснює безпосередньо КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 р. по 28.02.2015 р., розмір заборгованості перед КП « Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» за період 01.01.2011 по 28.02.2015 р. складає 51 984,51 грн. з них основна сума заборгованості 37 592,18 грн., інфляційні нарахування складають 11 485,42 грн.; 3% річних складає 2906,91 грн. Заборгованість перед КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» за період з 01.03.2015 р. по 01.05.2021 р. складає 39 923,08 грн., з яких, основна сума заборгованості 30 687,78 грн., інфляційні нарахування - 6716,08 грн., 3 % річних - 2519,22 грн. (а.с. 14-23). Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідачкою не здійснювалися платежі в період із січня 2011 року., тобто перебіг строку позовної давності не переривався. В той же час, у своїй заяві від 20.06.2022 р. відповідачка [PERSON] просить застосувати строк позовної давності (а.с. 67-68). Таким чином судом встановлено, що у відповідачки утворилась заборгованість перед позивачем внаслідок неналежного виконання обов`язків по оплаті комунальних послуг з 1.01ю2011р., однак позовні вимоги підлягають задоволенню у межах строку позовної давності, а саме за період із серпня 2018 року по травень 2021 року, тобто у розмірі 16 528,33 грн. на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м.Києва. У позовних вимогах Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» слід відмовити, оскільки вони виходять за межі строків позовної давності. Також, відповідно до частини 2ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновокВеликої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. ВисновокВеликої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц. Разом з тим, згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з17 березня 2020 рокупо дату завершення нарахування зобов`язань згідно розрахунку заборгованості - 01 травня 2021 року на суму боргу за надані послуги не грунтується на нормах чинного законодавства. З урахуванням викладеного, вимоги в частині стягнення розміру 3% річних та інфляційна складова за період з 17 березня 2020 по30 вересня 2021року задоволенню не підлягають, оскільки штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки закону. Враховуючи викладене, інфляційні витрати за період із серпня 2018 року по 17.03.2020 року становлять 1716,80 грн., а 3 % річних за цей самий період - 918,73 грн. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - у розмірі 473,30 грн.

Outcome: partial