Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

31.05.2022 [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів в якому просить визнати протиправним та скасувати п.п. 1.28 п. 1 рішення XIII сесії восьмого скликання Дрогобицької міської ради №652 від 23.09.2021 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок» в частині затвердження матеріалів з виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність та спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , прож. м. Дрогобич, земельної ділянки площею 663 кв.м. на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610600000:01:009:0289, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В обґрунтування позову вказує, що його мати, [PERSON] була наймачем житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті матері, котра померла [INFO] , основним наймачем будинку став він. У 1991 році він звернувся до виконкому Дрогобицької міської Ради народних депутатів, якій належав цей будинок, з заявою про продаж цього будинку йому. Згідно рішення №101 від 22.03.1991 року виконавчий комітет Дрогобицької міської Ради народних депутатів Львівської області вирішив продати в особисту власність житловий будинок по [ADDRESS] , який складається з двох кімнат жилою площею 32,9 кв.м., корисною площею 50,3 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами гр. [PERSON] , який проживає в цьому будинку і є основним наймачем, а також було встановлено норму земельної ділянки за цим житловим будинком по [ADDRESS] в розмірі 600 кв.м. На підставі цього рішення було укладено Договір купівлі-продажу від 30.04.1991 року, укладеного між виконавчим комітетом Дрогобицької міської Ради народних депутатів в особі першого заступника голови міськвиконкому [PERSON] та ним, згідно якого продавець продав, а покупець купив займаний його сім`єю жилий будинок, який складається з двох кімнат жилою площею 32,9 кв.м., корисною площею 50,3 кв.м. з надвірними будівлями, який проживає в цьому будинку і є основним квартиронаймачем, за яким закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ). Не зважаючи на те, що ще з 1991 року рішенням виконкому Дрогобицької міської Ради народних депутатів за його будинком по [ADDRESS] була закріплена земельна ділянка площею 600 кв.м., відповідач [PERSON] та [PERSON] (покійна баба теперішнього відповідача онука [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті) захопили частину його земельної ділянки. Протягом багатьох років між ним та відповідачами існували конфлікти, спори стосовно цієї частини земельної ділянки, яку він вимагав від них повернути йому. Він звертався і до узгоджувальної земельної комісії, засідання якої відбулося 10.05.1995 року, однак сторони не дійшли згоди. Тоді він змушений був звернутись до суду. Рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 року було задоволено його позов. Згідно цього рішення суд вирішив: повернути земельну ділянку розміром 121 кв.м. з користування власників будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] в належне користування власнику будинку [ADDRESS] [PERSON] , встановивши розміри земельної ділянки, закріпленої за цим будинком, межі якої проходять з будинковолодінням [ADDRESS] , з південної та східної сторони відповідно 14,5 м. і 7,5 м., з північної сторони (річка Серет) 25,1 м. Суд виніс таке рішення у зв`язку із тим, що в судовому порядку було встановлено, що власники будинку [ADDRESS] самовільно зайняли частину земельної ділянки закріпленої за будинком [ADDRESS] і тому земельна ділянка підлягає поверненню за належністю. Розміри земельної ділянки, закріпленої за будинком [ADDRESS] слід встановити такі, як вказано в повідомленні Дрогобицького міського управління земельних ресурсів №72 від 01.10.1997 року. Окрім того, суд роз`яснив відповідачам, що в ході розгляду справи встановлено, що частину їх земельної ділянки самовільно зайнято власником будинку [ADDRESS] , а тому вони вправі звернутись із цим питанням до відповідних органів і вимагати повернення своєї земельної ділянки. Дане рішення оскаржувалось відповідачами в обласному апеляційному суді, однак суд апеляційної інстанції залишив рішення Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 року без змін. В подальшому наступила стадія виконання цього рішення суду від 01.12.1997 року. Під час його примусового виконання судовим виконавцем рішення було виконано лише частково, у зв`язку із тим, що на тій площі 80 кв.м., що виконавець ще мав йому повернути, знаходились самовільно збудовані гараж та сарай відповідачів. Відповідачі намагаючись з ним примиритися, запевняли, що їм треба трохи часу аби перенести той сарай і гараж в інше місце, і тоді вони зможуть йому доповернути тих 80 кв.м. На той час, в 1998-му році в нього не було такої нагальної потреби зносити їхній гараж та сарай щоб повернути його земельну ділянку, і він, повіривши своїм сусідам, відповідачам, погодився відтермінувати виконання рішення суду щодо повернення його земельної ділянки. Час від часу він нагадував сусідам щоб вони виконали свою обіцянку щодо перенесення гаражу та сараю, а вони знову і знову скаржилися, що тоді в скрутний час в них не було коштів на те, щоб зробити таке перенесення, і знову просили ще трохи почекати. В 2009-му році померла [PERSON] , а все її майно успадкував її внук [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, яке було видано, в тому числі, і на самочинно збудовані сарай і гараж. У період з 2009-го року по теперішній час він неодноразово звертався до відповідачів з питанням перенесення їхнього гаражу, однак вони і надалі відтягували це, постійно знаходили причини для невиконання їхньої домовленості. В 2016-му році, коли він вперше звернувся до Дрогобицької міської ради з питанням «доприватизації» тих 80 кв.м., які йому не були повернуті згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 01.12.1997 року, він дізнався про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] протягом тих років відтягувань виконання наших домовленостей, потай від нього, виготовили технічну документацію на земельну ділянку площею 663 кв.м. на підставі трьох рішень Дрогобицької міської ради: - \~ \~ \~ \~рішення Дрогобицької міської ради від 30.11.2008 року №709 ХХІУ сесії п`ятого скликання вирішено передати безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд за п.п.1.7. п. 1 [PERSON] та [PERSON] площею 685 кв.м. на [ADDRESS] . - \~ \~ \~ \~рішення Дрогобицької міської ради від 19.11.2009 року №985 ХХХІV сесії п`ятого скликання, де п. 27. вирішено відмінити п.п. 1.7. п.1 рішення №709 від 30.11.2008 року «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок» у зв`язку з допущеною помилкою. П. 27.1. вирішено передати у приватну власність земельну ділянку площею 685 кв.м. на [ADDRESS] для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) [PERSON] проживаючій на [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючій на [ADDRESS] . - \~ \~ \~ \~рішення Дрогобицької міської ради від 31.05.2011 року №216 пунктом 2 вирішено відмінити п.п.1.7 п.1 рішення Дрогобицької міської ради №709 від 30.10.2008 року «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок» на підставі свідоцтва про право на спадщину. А п.2.1. вирішено передати безоплатно у спільну власність земельну ділянку площею 685 кв.м. на [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [PERSON] , проживаючому на [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючій на [ADDRESS] . В подальшому вищевказані рішення Дрогобицької міської ради №709 від 30.11.2008 року, №985 від 19.11.2009 року та №216 від 31.05.2011 року, на підставі яких розроблялась технічна документація, були скасовані рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2018 по справі №442/2339/18, яке набрало законної сили 06.12.2018. Дрогобицька міська рада своїми рішеннями від 20.12.2016 №528, від 22.08.2017 року №788 та від 27.02.2020 №2228 відмовила у затвердженні вищевказаної технічної документації на земельну ділянку кадастровий номер 4610600000:01:009:0289, яку [PERSON] та [PERSON] просили затвердити й у вересні 2021 року. Вищевказане рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 оскаржувалось [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2018 року по справі №442/4787/17 в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про визнання протиправним та скасування п.п. 3.1.п.3 рішення Дрогобицької міської ради від 20.12.2016 року № 528 «Про відмову у надання дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердження проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» - відмовлено. Зазначене рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2018 року було скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року, а провадження у справі було закрито. Таким чином рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 року на сьогоднішній день є чинним. Рішення Дрогобицької міської ради №788 від 22.08.2017 також оскаржувалось [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку. Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 року по справі №813/2213/18 закрито провадження у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до Дрогобицької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення. Таким чином рішення Дрогобицької міської ради №788 від 22.08.2017 року на сьогоднішній день є чинним. Рішення Дрогобицької міської ради №2228 від 27.02.2020 року про відмову у затвердженні технічної документації [PERSON] та [PERSON] взагалі не оскаржувалось. Також зазначає про те, що рішенням ХХVІІ сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради №847 від 28.09.2017 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме п.п.1.8 п.1, йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації тих спірних 80 кв.м., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, проте рішенням Дрогобицької міської ради №1501 від 20.12.2018 було внесено зміни в п.п. 1.8 п. 1 рішення №847 від 28.09.2017 в частині цільового призначення, та зазначено, що цих 80 кв.м. для індивідуального садівництва. Дане рішення №847 від 28.09.2017 оскаржувалось відповідачами [PERSON] та [PERSON] в адміністративному порядку до Львівського окружного адміністративного суду, де [PERSON] та [PERSON] зазначали, що оскаржуване рішення порушує їхнє право на приватизацію земельної ділянки площею 0,663 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд на [ADDRESS] на підставі технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] , [PERSON] , яка розроблена у 2016 році, оскільки зі змісту такої підтверджується, що спірна земельна ділянка, щодо якої п.п.1.8.п.1. рішення ХХVІІ сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 28.09.2017 року №847 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] , що є складовою частиною земельної ділянки позивачів площею 0,663 га. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 провадження у справі №813/878/18 за позовом [PERSON] та [PERSON] до Дрогобицької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької міської ради №847 від 28.09.2017 року закрито. Рішення Дрогобицької міської ради №1501 від 20.12.2018 року [PERSON] та [PERSON] взагалі не оскаржувалось. Таким чином, рішення Дрогобицької міської ради №847 від 28.09.2017 та №1501 від 20.12.2018 року на сьогоднішній день є чинними. Тим не менше, 23.09.2021 Дрогобицька міська рада винесла оскаржуване рішення №652 від 23.09.2021 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок», в якому пунктом №1.28 було затверджено ті самі матеріали з виготовлення технічної документації з землеустрою на земельну ділянку площею 663 кв.м., кадастровий номер 4610600000:01:009:0289, які перед тим міська рада тричі відмовилась затверджувати. І це при тому, що жодних змін до цієї технічної документації за період з 2016 року (коли її виготовили) по 2021 рік (коли її затвердили) не вносилось. Вважає рішення Дрогобицької міської ради №652 від 23.09.2021 незаконним та таким, що порушує його цивільні права та інтереси. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.п. 2, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності. Системний аналіз положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ч. 1 ст. 10, ст.ст. 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить про те, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Частиною 5 ст. 115 ЗК України визначено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. За змістом ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. Як вбачається із самого змісту рішення Дрогобицької міської ради №652 від 23.09.2021 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок», воно було прийняте на підставі протоколу постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин №13 від 25.05.2021, №23 від 06.08.2021-12.08.2021 та №24 від 02.09.2021, однак в жодному з цих протоколів постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин немає жодної згадки як про [PERSON] та [PERSON] , так і про земельну ділянку площею 663 кв.м., кадастровий номер 4610600000:01:009:0289. Більше того, не зважаючи на те, що оскаржуване рішення було прийнято в вересні 2021 року, він ще 10.06.2021 повідомив Дрогобицьку міську раду про те, що згідно відповіді Міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та місті Дрогобичі Головне управління Держгеокадастру у Львівській області №31-13-0.172-130/121-21 від 07.06.2021 кадастровий номер 4610600000:01:009:0289 було скасовано та вилучено з ДЗК, а не зважаючи на це, Дрогобицька міська рада 23.09.2021 затвердила технічну документацію на земельну ділянку з неіснуючим номером «4610600000:01:009:0289». Окрім того, оскаржуване рішення Дрогобицька міська рада прийняла якраз в момент розгляду по суті (на стадії судового розгляду, а не підготовчого засідання) цивільної справи №442/2172/21 за його позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 01 листопада 2021 року державним кадастровим реєстратором Бойчук Світланою Василівною було внесено зміни до Державного земельного кадастру України, згідно яких ділянці, яку мають намір приватизувати [PERSON] та [PERSON] , кадастровий номер з «4610600000:01:009:0289» змінено на «4610600000:01:009:0353». Так само йому стало відомо про те, що оскільки на цей кадастровий номер 4610600000:01:009:0289 відповідачі не можуть повторно зареєструвати ділянку, а тому 05.11.2021 року вони знову звернулись до Дрогобицької міської ради з заявою про внесення змін до пункту 1.28 рішення Дрогобицької міської ради №652 від 23.09.2021 року, в якому замість кадастрового номера 4610600000:01:009:0289 вони просять зазначити кадастровий номер 4610600000:01:009:0353. Під час розгляду вищевказаної справи №442/2172/21 було проведено судову експертизу, і судовий експерт Дідовський Ю.С. надав Висновок експерта №1 від 10.03.2022 року з додатками, які підтверджують його доводи щодо того, що земельна ділянка з кадастровим номером 4610600000:01:009:0289 та 4610600000:01:009:0353 (на яку [PERSON] та [PERSON] виготовили технічну документацію) не відповідає конфігурації та розмірам земельної ділянки № [NUMBER] (46) згідно викопіювання з кварталу земельних ділянок від 24.11.1953 року (обміри від 24.11.1953), та захоплює частину його ділянки орієнтовною площею 80 кв.м. Вважає, що якщо Дрогобицька міська рада вирішила віддати під приватизацію [PERSON] та [PERSON] частину його земельної ділянки, купленої ним за гроші, то спочатку Дрогобицька міська рада повинна прийняти рішення про вилучення цієї частини ділянки у нього. Особи, зацікавлені у вилученні (викупі), виборі земельних ділянок, зобов`язані погодити з власниками землі і землекористувачами та органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, розміри земельних ділянок, передбачені для вилучення (викупу), умови їх вилучення (викупу), а також розміри земельної ділянки, передбачені для її передачі (надання), умови її передачі (надання) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об`єктів та умови проживання населення і охорону довкілля. ( ст. 151 ЗК України). Однак з ним ніхто не погоджував вилучення у нього частини його земельної ділянки. Підставами для визнання рішення недійсним (нечинним) є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв це рішення. При цьому обов`язковою умовою визнання рішення недійсним (нечинним) є також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів громадян, зокрема, позивача у справі. Вважає, що Дрогобицька міська рада повинна керуватися чинними нормами законодавства та не вправі була приймати оскаржуване рішення без дотримання балансу між правовідносинами, які склались та визначеним рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 по справі №2-773, яке є чинним, зокрема щодо земельної ділянки, яка вже повернута у користування за рішенням суду йому, без дотримання порядку щодо вилучення земельної ділянки за необхідних умов. Ухвалою від 02.06.2022 вказану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27.06.2022 від представника Дрогобицької міської ради та 28.06.2022 від відповідача [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Одночасно відповідачем [PERSON] подано відзив на позов. Вказує, що оспорюваним рішенням Дрогобицької міської ради не порушується жодним чином права, законні інттереси чи свободи позивача. Обставина того, що позивач у даній справі, не є ні володільцем, ні користувачем, ні власником спірної земельної ділянки, підтверджується ухвалами у цивільній справі №442/4502/16-ц Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року; колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 07 березня 2017 року у цій справі Вищого спеціалізованого України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року у вказаній справі. Зокрема, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року встановлено обставину виконання рішення Дрогобицького міського суду від 1 грудня 1997 року у справі №2-773 1997 р, на яке покликається позивач. Вказаними ухвалами встановлено також, що рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 року позов задоволено: вирішено повернути земельну ділянку розміром 121 кв.м з користування власників будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] в належне користування власнику будинку [ADDRESS] [PERSON] , встановивши розміри земельної ділянки, закріпленої за цим будинком з південної та східної сторони, межі якої проходять з будинковолодінням [ADDRESS] , відповідно 14,5 і 7,5 м, з північної сторони (річка Серет) -25,1 м. Рішення набрало законної сили 11.12.1997 року. З виконання даного рішення суду було відкрито виконавче провадження. 12.05.1998 року судовим виконавцем Дрогобицького міського суду складено акт, в якому зазначено, що рішення суду виконано не повністю, виконання перенесено. Окрім цього, як вбачається з листа Дрогобицького міського суду від 01.06.1998 року №13з-110 та листа Львівського обласного суду від 10.06.1998 №4ц-316/98 рішення суду у даній справі виконано. Дані про те, що стягувачем оскаржувався документ судового виконавця, яким завершено виконавче провадження, відсутні. Поряд з цим, обставина того, що спір між позивачем і відповідачем вирішено як на підставі рішення Дрогобицького міського суду від 1 грудня 1997 року у справі №2-773 1997 р, яке перебувало на примусовому виконанні у судового виконавця Дрогобицького міського суду з 27.02.1998 p., а пізніше з 2016 р. - так і на підставі дубліката виконавчого листа №442/4502/16-ц, як це підтверджується ухвалою Дрогобицького міськрайонного Львівської області від 28 грудня 2016 року у справі №442/6950/16-ц, яка набрала законної сили згідно із ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2017 року у цій же справі. Актом державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції від 19 лютого 2019 року та постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження ВП №55628875 від 22.02.2019 р. з виконання виконавчого листа №442/6950/16-ц про стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом №442/4502/16-ц підтверджується обставина припинення спору між сторонами. Крім того, позивач є власником земельної ділянки площею 0,0571 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610600000:00:009:0141. А цю земельну ділянку він отримав в порядку безоплатної приватизації у власність після виконання рішення Дрогобицького міського суду від 1 грудня 1997 року у справі №2-773 1997 р, яке перебувало на примусовому виконанні у судового виконавця Дрогобицького міського суду з 27.02.1998 р. Таким чином, вказані письмові докази спростовують обставини позову щодо того, що позивач є володільцем спірної земельної ділянки в силу рішення суду по справі №2-773 1997 року. Покликання у позові на обставину того, що у нього є право на земельну ділянку 80 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення ХХУІІ сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради №847 від 28.09.2017 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), оскільки саме пп. 1.8 п. 1 йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації і в подальшому змінено рішенням Дрогобицької міської ради №1501 від 20.12.2018 в частині цільового призначення - для індивідуального садівництва є безпідставним, бо відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 19.12.2020 р. у справі 617/763/16-ц, рішення ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою не є правовстановлюючим документом та не є доказом наявності у позивача права власності на спірну земельну ділянку. Обставина того, що земельна ділянка площею 0,0663 га, кадастровий номер 46100000:01:009:0289, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та перебуває у користуванні відповідачів, якої стосується спірне рішення відповідача Дрогобицької міської ради, є об`єктом цивільних прав у відповідності до ст. 79-1 Земельного кодексу України та ст.15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.05.2021 року НВ-4615963572021 (кадастровий номер 46100000:01:009:0289) та від 01.11.2021 року НВ-2612516602021 (кадастровий номер 4610600000:01:009:0353) . Згідно із відомостями, які містяться у вказаних Витягах відомості про обмеження у використання земельної ділянки не зареєстровані, що свідчить про правомірність користування вказаної земельної ділянки відповідачами [PERSON] та [PERSON] , що виключає будь-яке порушення прав позивача. Безпідставним також є покликання позивача у позовній заяві на ту обставину, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] виготовляли технічну документацію на земельну ділянку площею 663 кв.м на підставі трьох рішень Дрогобицької міської ради: від 30.11.2008 р.№709, від 19.11.2009року №985, від 31.05.2011 року №216, які в подальшому були скасовані рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2018 по справі №442/2339/18, яке набрало законної сили 06.12.2018, оскільки вказані обставини не мають ніякого відношення до предмета доказування у даній справі. Безпідставним є покликання позивача, що він не погоджував відповідачам [PERSON] та [PERSON] меж земельної ділянки площею 0,663 га, оскільки у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) викладено правовий висновок з приводу того, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. Крім того, як вбачається із змісту Витягу з протоколу засідання комісії з питань вирішення земельних спорів при Дрогобицькій міській раді від 08 червня 2016 р. погодження меж земельної ділянки гр. [PERSON] та гр.Глинянській на [ADDRESS] здійснено відповідно до меж земельної ділянки гр. [PERSON] , якому належить земельна ділянка на підставі Державного акту, зареєстрованого від 17.03.2005 р. кадастровий номер 4610600000:01:009:0141. Не заслуговують уваги доводи позивача на ту обставину, що спірне рішення є протиправним, оскільки питання затвердження технічної документації не розглядалося постійною комісією ради з питань регулювання земельних відносин, оскільки стаття 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Вказані питання мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Отже, з наведеного вище вбачається, що право розпоряджатися землями комунальної власності, у тому числі право передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до компетенції органів місцевого самоврядування, як і перевірка проектів землеустрою на відповідність їх положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №599/567/17. Тому безпідставним є покликання позивача на ті обставини, що низкою рішень Дрогобицької міської ради, зокрема від 20.12.2016 №528, від 22.08.2017 №788, від 27.02.2020 №2228 відповідач Дрогобицька міська рада відмовляла відповідачам [PERSON] та [PERSON] у затвердженні технічної документації на земельну ділянку кадастровий номер 4610600000:01:009:028, і на його думку, не мала робити цього у вересні 2021 року. Пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07.07.2011 №3613-VI «Про Державний земельний кадастр) (далі - Закон №3613-VI) установлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Це підтверджує безпідставність позиції позивача із вказівками на рішення Дрогобицької міської ради: від 30.11.2008 р.№709, від 19.11.2009року №985, від 31.05.2011 року №216, які в подальшому були скасовані рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2018 року по справі №442/2339/18, яке набрало закони сили 06.12.2018, бо за наявності зареєстрованого речового права - права спільної часткової власності за відповідачами [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Другою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою 12.05.1989 р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу О.Куртяк 08.07.2010 р., виключає| необхідність отримувати дозвіл на розроблення технічної документації на земельну ділянку площею 663 кв.м Зміна кадастрового номеру земельної ділянки за наявності чинної технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є підставою для внесення змін в оскаржуване рішення в частині кадастрового номера і не має наслідком для його скасування. Оскільки, право та охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, не порушене, тому позов не підлягає задоволенню саме з підстав його необґрунтованості. 29.06.2022 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та одночасно подано заяву про подачу доказів про понесені судові витрати протягом 5 днів у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України. Ухвалою від 29.06.2022 у задоволенні клопотання представника Дрогобицької міської ради М.Сенців та відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Розгляд справи відкладено на 08 серпня 2022 року о 09.00 год.. 04.07.2022 від представника Дрогобицької міської ради Сенців М. надійшов відзив на позов. У відзиві вказує, що покликання у позові на обставину того, що у позивача є право на спірну земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення ХХУІІ сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради №847 від 28.09.2017 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки саме пп.1.8 п.1 йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації і в подальшому змінено рішенням Дрогобицької міської ради №1501 від 20.12.2018 в частині цільового призначення - для індивідуального садівництва є безпідставним, бо відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 19.12.2020 p. у справі 617/763/16-ц, рішення ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою не є правовстановлюючим документом та не є доказом наявності у позивача права власності на спірну земельну ділянку. Позивач зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та порушує його права, оскільки Дрогобицькою міською радою було прийнято рішення №1501 від 20.12.2018 про надання дозволу на розроблення проекту відведення спірної земельної ділянки Позивачу. З таким твердженнями Позивача не погоджується, оскільки вважає, що останнім не вжито усіх можливих своєчасних і достатніх зусиль для оформлення даної земельної ділянки. Позивач не надав доказів того, що він розробив проект землеустрою та подав його на затвердження відповідної ради, або, що він звертався про зобов`язання затвердити відповідний проект. Таким чином, вважає, що права Позивача не порушені, бо ним не вчинені усі залежні від нього дії з такого оформлення. Що стосується тверджень Позивача, що спірне рішення є протиправним, оскільки питання затвердження технічної документації не розглядалося постійною комісією ради з питань регулювання земельних відносин, то хоче зазначити, що дані обставини не відповідають дійсності, оскільки відповідно до витягу з протоколу №14 постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин від 04.06.2021р. предметом розгляду даної комісії, серед інших, була заява [PERSON] , [PERSON] про затвердження технічної документації на земельну ділянку площею 663кв.м. на [ADDRESS] для ОЖБ, яку вирішено передати на розгляд раді. Таким чином, Дрогобицька міська рада приймаючи спірне рішення діяла відповідно до норм чинного законодавства та в межах своїх повноважень. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задоволити з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.п. 2, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності. Системний аналіз положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ч. 1 ст. 10, ст.ст. 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить про те, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Частиною 5 ст. 115 ЗК України визначено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. За змістом ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що п.п. 1.28 п. 1 рішення XIII сесії восьмого скликання Дрогобицької міської ради №652 від 23.09.2021 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок» [PERSON] та [PERSON] , прож. м. Дрогобич затверджено матеріали з виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність та спільну сумісну власність, земельної ділянки площею 663 кв.м. на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610600000:01:009:0289, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). За приписами частини 17 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Відповідно до ч.14 ст.186 Земельного кодексу України, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності. Законом, який визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування, є Закон України «Про землеустрій». Згідно ст. 25 вказаного Закону, документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Одним з видів документації з землеустрою є зокрема технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Згідно ч.ч. 9-11 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою, яка володіє спірною земельною ділянкою на підставі Договору купівлі - продажу від 30.04.1991, укладеного між виконавчим комітетом Дрогобицької міської Ради народних депутатів в особі першого заступника голови міськвиконкому [PERSON] та позивачем, згідно якого продавець продав, а покупець купив займаний його сім`єю жилий будинок, який складається з двох кімнат жилою площею 32,9 кв.м., корисною площею 50,3 кв.м. з надвірними будівлями, який проживає в цьому будинку і є основним квартиронаймачем, за яким закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ). Цим Договором було встановлено, що розмір земельної ділянки позивача з південної та східної сторони -14.5 м. та 7,5 м. відповідно. Даний договір був укладений на основі рішення №101 від 22.03.1991, відповідно до якого виконавчий комітет Дрогобицької міської Ради народних депутатів Львівської області вирішив продати в особисту власність житловий будинок по [ADDRESS] , який складається з двох кімнат жилою площею 32,9 кв.м., корисною площею 50,3 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами гр. [PERSON] , який проживає в цьому будинку і є основним наймачем, а також було встановлено норму земельної ділянки за цим житловим будинком на [ADDRESS] в розмірі 600 кв.м., а.с. Рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 було вирішено: Повернути земельну ділянку розміром 121 кв.м. з користування власників будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] в належне користування власнику будинку [ADDRESS] [PERSON] , встановивши розміри земельної ділянки, закріпленої за цим будинком, межі якої проходять з будинковолодінням [ADDRESS] , з південної та східної сторони відповідно 14,5 м. і 7,5 м., з північної сторони (річка Серет) - 25,1 м. Даним рішенням було встановлено, що власники будинку [ADDRESS] самовільно зайняли частину земельної ділянки закріпленої за будинком [ADDRESS] і тому земельна ділянка підлягає поверненню за належністю. Розміри земельної ділянки, закріпленої за будинком [ADDRESS] слід встановити такі, як вказано в повідомленні Дрогобицького міського управління земельних ресурсів №72 від 01.10.1997 року. Окрім того, суд у зазначеному рішенні роз`яснив відповідачам, що в ході розгляду справи встановлено, що частину їх земельної ділянки самовільно зайнято власником будинку [ADDRESS] , а тому вони вправі звернутись із цим питанням до відповідних органів і вимагати повернення своєї земельної ділянки. З огляду на заначене суд критично оцінює посилання відповідача у поданому відзиві на те, що позивач жодними належними та допустимими доказами не довів належність йому спірної земельної ділянки, яким в силу норм закону є правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку, оскільки позивач не зазначає, що він є власником спірної земельної ділянки, натомість вказує про те, що є землекористувачем цієї ділянки, яку самовільно зайняв власник будинку [ADDRESS] , розмістивши на ній гараж та сарай. Дана обставина безпосередньо була досліджена Дрогобицьким міським судом при ухваленні рішення суду від 01.12.1997, рішення є чинним та підлягає виконанню, оскільки набрало законної сили. Відтак, факти та обставини, які були встановлені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 01.12.1997 по справі №2-773 є обов`язковими і для спадкоємця відповідача по справі [PERSON] . Однак, відповідачі, з часу ухвалення згаданого вище рішення не вчинили жодних дій щодо демонтажу належного їм та самовільно побудованого гаражу та сараю. Натомість, здійснювали виготовлення технічної документації на земельну ділянку, площею 663 кв.м. на підставі трьох рішень Дрогобицької міської ради: - рішення Дрогобицької міської ради від 30.11.2008 №709 ХХІУ сесії п`ятого скликання вирішено передати безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд за п.п.1.7. п. 1 [PERSON] та [PERSON] площею 685 кв.м. на [ADDRESS] . - рішення Дрогобицької міської ради від 19.11.2009 на ХХХ1У сесії п`ятого скликання №985, де п. 27. вирішено відмінити п.п. 1.7. п.1 рішення №709 від 30.11.2008 року «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок» у зв`язку з допущеною помилкою. П. 27.1. вирішено передати у приватну власність земельну ділянку площею 685 кв.м. на [ADDRESS] для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) [PERSON] проживаючій на [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючій на [ADDRESS] . - рішення Дрогобицької міської ради від 31.05.2011 №216 пунктом 2 вирішено відмінити п.п.1.7 п.1 рішення Дрогобицької міської ради №709 від 30.10.2008 «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок» на підставі свідоцтва про право на спадщину. А п.2.1. вирішено передати безоплатно у спільну власність земельну ділянку площею 685 кв.м. на [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [PERSON] , проживаючому на [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючій на [ADDRESS] . Однак, Дрогобицька міська рада своїми рішенням №528 від 20.12.2016 року та №788 від 22.08.2017 року відмовила у затвердженні вищевказаної технічної документації, яку [PERSON] та [PERSON] просили затвердити та яка була розроблена у 2016 році на підставі рішення ХХІУ сесії п`ятого скликання Дрогобицької міської ради № 709 від 30 листопада 2008 року пп.1.7 п.1; рішення ХХХІУ сесії п`ятого скликання Дрогобицької міської ради № 985 п.п.27.1 п.27 від 19.11.2009р.; рішення УІІ сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради № 216 від 31 травня 2011 року п.2.1 «Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам земельних ділянок площею 685 кв.м. власникам будинку [ADDRESS] . В подальшому вищевказані рішення Дрогобицької міської ради №709 від 30.11.2008, №985 від 19.11.2009 та №216 від 31.05.2011, на підставі яких розроблялась технічна документація, були скасовані рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2018 року по справі №442/2339/18, яке набрало законної сили 06 грудня 2018 року. Окрім того, рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 року оскаржувалось [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2018 року по справі №442/4787/17 в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про визнання протиправним та скасування п.п. 3.1.п. 3 рішення Дрогобицької міської ради від 20.12.2016 № 528 «Про відмову у надання дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердження проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» - відмовлено. Зазначене рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2018 року було скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року, а провадження у справі було закрито. Таким чином рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 на сьогоднішній день є чинним. Рішення Дрогобицької міської ради №788 від 22.08.2017 року також оскаржувалось [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку. Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 по справі №813/2213/18 закрито провадження у справі №813/2213/18 за позовом [PERSON] та [PERSON] до Дрогобицької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення. Таким чином рішення Дрогобицької міської ради №788 від 22.08.2017 року на сьогоднішній день є чинним. Відтак, з огляду на зазначені вище рішення на сьогоднішній день не існує жодного чинного рішення Дрогобицької міської ради про надання дозволу на розробку технічної документації або передання у власність відповідачам [PERSON] та [PERSON] цих спірних 80 кв.м. Натомість, є чинні рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 року та №788 від 22.08.2017 року про відмову [PERSON] та [PERSON] у наданні дозволу на розробку технічної документації. Крім того, згідно п.п. 1.8.1 п.1. рішення XVII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 28 вересня 2017 року №847 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] , прож. на [ADDRESS] , земельну ділянку орієнтовною площею 80 кв.м. на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно п.п. 1.1 п.1. рішення 43 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 20 грудня 2018 року №1501 «Про внесення змін до рішень міської ради», яким внесено зміни в підпункт 1.8 пункту 1 рішення міської ради від 28 вересня 2017 року №847 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), і надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 80 кв.м. на [ADDRESS] для індивідуального садівництва, [PERSON] , прож. [ADDRESS] . Рішення Дрогобицької міської ради №847 від 28.09.2017 року та рішення №1501 від 20.12.2018 року також оскаржувалось [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку. Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року по справі №813/878/18 закрито провадження у справі №813/878/18 за позовом [PERSON] та [PERSON] до Дрогобицької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення. Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми матеріального права та подані учасниками справи докази, суд приходить до переконання про наявність порушеного права позивача та вірно обраний спосіб захисту свого права, оскільки рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 1 грудня 1997 року у справі №2-773 1997, яке перебувало на примусовому виконанні у судового виконавця Дрогобицького міського суду з 27.02.1998 було виконано частково, а тому спір між сторонами не припинився. Крім того, згідно висновку земельно технічної експертизи встановлено, що конфігурація та розміри кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер 4610600000:01:009:0289 на [ADDRESS] та кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер 4610600000:01:009:0353 на [ADDRESS] не відповідають конфігурації та розмірам земельної ділянки, 54(46) на копії викопіювання з кварталу земельних ділянок від 24.11.1953року (обміри 24.11.1953 року) та копії плану земельної ділянки на [ADDRESS] ) від 24.11.1953 року в м. Дрогобичі Львівської області. Тобто знайшло своє підтвердження те, що земельна ділянка відповідачів зменшилась за рахунок захоплення частини їх земельної ділянки власниками будинковолодіння [ADDRESS] , що і було встановлено рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 01.12.1997 року. Також неналежними суд вважає і доводи відповідача [PERSON] з приводу наявності у відповідачів Витягу з Державного земельного кадастру від 11.08.2016 р. №НВ-4603855292016 земельна ділянка площею 0,663 га, що на [ADDRESS] , цільове призначення 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перебуває у користуванні відповідачів [PERSON] та [PERSON] , має кадастровий номер 4610600000:01:009:0289, тобто є об`єктом права, і згідно з даним Витягом, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані з огляду на те, що позивач у своїй відповіді на відзив чітко та конкретно спростовує чинність даного витягу, відсутність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в інших реєстрах відомостей про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4610600000:01:009:0289 та неодноразову відмову Дрогобицької міської ради у затвердженні цієї документації. Суд вважає, що ефективним способом захисту відновлення прав позивача є скасування рішення рішення XIII сесії восьмого скликання Дрогобицької міської ради №652 від 23.09.2021 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок» в частині затвердження матеріалів з виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність та спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , прож. м. Дрогобич, земельної ділянки площею 663 кв.м. на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610600000:01:009:0289, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а тому вказаний позов підлягає задоволенню, оскільки саме такий спосіб захисту прав позивача є дієвим та належним, його застосування призведе до відновлення порушеного права позивача. За змістом ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, а тому з відповідачів слід стягнути 992,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved