Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2018 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що шлюбні стосунки між ним та [PERSON] припинені з початку 2022 року через відсутність взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2022 року по справі відкрито провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в наданій суду заяві позов визнала, просила здійснювати розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 жовтня 2018 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб між Громадянином Республіки Австрія [PERSON] , [INFO] , та Громадянкою України [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 2230. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. На підставі письмового договору від 05 вересня 2018 року окружний суд Дьоблінга , Республіка Австрія, Вердиктом від 04 квітня 2019 року схвалив усиновлення [PERSON] як усиновленої дитини [PERSON] як прийомною матір`ю. Відділом зміни імені Магістрата міста Відня, Республіка Австрія, 15.12.2021 року , змінено ім`я позивача з [PERSON] , інакше: [PERSON] , на [PERSON] . Припинення шлюбу громадян України з іноземцями та особами без громадянства, відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначається правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ст. 55 Закону України «Про міжнародне приватне право» у разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ч.1ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч.1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошенаКонституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Як вбачається із заяв наданих сторонами до суду, вони не бажають більше підтримувати шлюбні стосунки . Вважають, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодні. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам дійсно допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved