Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Просила визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з нею. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Осадчий О.М. повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Черкасов М.А. проти визначення місця проживання дитини з матір`ю заперечували, мотивуючи тим, що мати дитини не цікавиться її життям, дитина перебуває за місцем проживання батька, який здійснює за нею належний догляд та створено всі умови для проживання дитини з батьком. Представник служби у справах дітей Петрівсько-Роменської сільської ради у судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком, тому просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторони, представника третьої особи, оцінивши показання свідка та письмові докази у справі, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Як вбачається з свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням від 29.12.2021 року Гадяцького районного суду Полтавської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище чоловіка [PERSON] . Рішенням від 27.05.2022 року №91 виконавчий комітет Петрівсько-Роменської сільської ради Миргородського району Полтавської області затвердив висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання від 21.02.2022 року за місцем проживання матері дитини [PERSON] створено всі необхідні умови для проживання дитини. Як вбачається з відповіді ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області 19.07.2021 року надходило повідомлення від [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] приїхавши з метою погратись з дитиною [PERSON] в подальшому забрав її. Окрім того, 31.12.2021 року згідно повідомлення [PERSON] у неї виник конфлікт з бабусею дитини [PERSON] , котра не дозволяла забрати дитину. Згідно пояснень у судовому засіданні відповідача [PERSON] на даний час постійного місця роботи він не має, оскільки працює неофіційно. Відповідно до показань у судовому засіданні свідка [PERSON] дитина на час розгляду справи перебуває в її домогосподарстві, де проживає син [PERSON] , оскільки позивачка після розірвання шлюбу з чоловіком часто залишала дитину з ними, не відвідує дитину, не цікавиться її життям, постійно привозить продуктові набори, які не відповідають потребам дитини. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до правового висновку ВСУ, висловленого у справі № 6-2445цс16,\~відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд встановив, що мати дитини має постійне місце проживання, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку доньки, при цьому судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю. Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення доньки зі своєю матір`ю.

Outcome: approved