Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

У червні 2021 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути на її користь з ГУ ДКС України у м.Києві кошти у розмірі 90 000 грн., як відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неповернення (втрати) тимчасово вилученого майна, а також кошти в сумі 79 204 грн. на відшкодування вартості неповернутого (втраченого) тимчасово вилученого майна. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] , в якій, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 11.05.2018 по справі №760/12143/18, 06.06.2018, прокурором було проведений обшук. Так, під час обшуку речі та документи зазначені в ухвалі слідчого судді від 11.05.2018 вилучені не були. Натомість, прокурором, згідно протоколу обшуку від 06.06.2018 було вилучено з квартири позивачки наступні матеріальні цінності: товари медичного призначення - загубник «С-flех» у кількості 9 (дев`яти) шт., а саме SIMPLEamci Performing; товари медичного призначення - Disposable FOREIGN BODY RETRIEVER «G-flex»y кількості 3 (трьох)шт.; товар медичного призначення - Disposable BIOPSYFORCEP «G-flex»y кількості 1 (однієї) шт.; товар медичного призначення - ESOPHAGEAL DILATOR BROWN STERILIZED у кількості 1 (однієї) шт.; товари медичного призначення - SPHINCTEROTOMES PAPILLOTOMES «G-flex» у кількості 5 (п`яти) шт.; товари медичного призначення - Disposable POLYPECTOMY SNARES «G-flex» y кількості 8 (восьми) шт.; товар медичного призначення - Disposable POLYPECTOMY SNARE «G-flex» y кількості 1 (однієї) шт.; товари медичного призначення - Disposable BIOPSY FORCEPS «G-flex» y кількості 11 (одинадцяти) шт.; товари медичного призначення - SLLEROTHERAPY & INJECTION NEEDLES - CALIBRA у кількості 4 (чотирьох) шт.; товар медичного призначення - MECHANICAL LITHOTRIPTOR «G- flex» у кількості 1 (однієї) шт.; товар медичного призначення - Disposable GRASPIY FORCEPS MI-FG- ZJ-23* 1800-40 у кількості 1 (однієї) шт.; 4 (чотири) коробки з надписом «G-flex» SIMPLE and PERFORMING та п`ять інструкцій; товари медичного призначення - STIMULATING ELECTRODES PROTENS у кількості 4 (чотирьох) шт.; флеш - накопичувач TRANSCEND 2 GB JF 160 у кількості 1 (однієї) шт.; ноутбук ACER, S/N: LXPE70200294400CC62300, SNID: 94400327023 у кількості 1 (однієї)шт.; зарядний пристрій до ноутбука ACERAP0650102792903CDI у кількості 1 (однієї) шт.; мобільний телефон «LENOVO» 8SSB19A19866 GXSZ37RF36Y у кількості 1 (однієї) шт.; мобільний телефон «SAMSUNG» GTE 1080# 19-2 у кількості 1 (однієї) шт.; мобільний телефон «LENOVO» S 898 t + у кількості 1 (однієї) шт.; грошові кошти в сумі 950 доларів США, а саме: купюри номіналом 100 доларів США - 9 шт.; купюри номіналом 5 доларів США - 4шт.; купюри номіналом 10 доларів США - 1 шт.; купюри номіналом - 20 доларів США -1 шт., грошові кошти в сумі 1200 гривень України, а саме: купюри номіналом 500 гривень - 2 шт.; купюри номіналом 200 гривень - 1шт.; грошові кошти в сумі 8585 Євро, а саме: купюри номіналом 200 Євро - 2 шт.; купюри номіналом 100 Євро - 51 шт.; купюри номіналом 50 Євро - 56 шт.; купюри номіналом 20 Євро - 9 шт.; купюри номіналом 10 Євро - 6 шт.; купюри номіналом 5 Євро - 9 шт. Надалі, 11.06.2018, відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва у справі №760/14998/18, був накладений арешт на вилучені під час обшуку речі. Разом з тим, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 09.07.2020 у справі №760/4532/20 було зобов`язано повернути [PERSON] вилучене у неї майно, а саме товари медичного призначення, флеш-накопичувач, два мобільні телефони і грошові кошти в сумі 550 доларів США. Так, з моменту постановлення відповідної ухвали слідчого судді, починаючи з 29.07.2020, [PERSON] неодноразово зверталась до органів прокуратури і поліції з письмовими вимогами повернути їй вилучені речі. Проте, вилучене майно позивачці не поверталося, про причини неповернення, та де саме перебуває її майно, відповідними органами не повідомлялося. Оскільки, ухвала слідчого судді від 09.07.2020 у справі №760/4532/20, в частині повернення [PERSON] вилученого під час обшуку майна не виконувалася, представник позивачки, у грудні 2020 року звернувся до суду із скаргою на вказану бездіяльність. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 26.01.2021 у справі №760/359/21, скаргу було задоволено частково шляхом встановлення строку у 14 днів слідчим Солом`янського УП ГУНП у м.Києві, які здійснюють досудове розслідування в кримінальному провадженні №12017100090013995 від 30.11.2017 для виконання ухвали слідчого судді від 09.07.2020 у справі №760/4532/20 про часткове скасування арешту, накладеного на майно позивачки, та передання такого майна їй на відповідне зберігання. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 26.01.2021 у справі №760/364/21 був скасований арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 11.06.2018 у справі №760/14998/18. Водночас, було прийнято рішення повернути [PERSON] вилучене майно. 19.02.2021, Солом`янський УП ГУНП у м.Києві на виконання вищезазначеної ухвали, повернув позивачці грошові купюри номіналом 100 доларів США, 8585 євро і 1200 грн., - за виключенням грошової купюри номіналом 100 доларів США із серійним номером НІ 48273190 А, вказана грошова купюра з відповідним номерним знаком була відсутня, замість неї була інша грошова купюра без водяних знаків та без інших захисних реквізитів. При цьому, товари медичного призначення, флеш-накопичувач, ноутбук, зарядний пристрій до ноутбука, три мобільних телефони, позивачка не отримала. Надалі, позивачка неодноразово зверталась до органів прокуратури і поліції, з вимогами виконати ухвалу слідчого судді від 26.01.2021 у справі №760/364/21. Однак, вилучене у позивачки майно, повернуто не було, крім того, залишається невідомим де це майно знаходиться і чому його не повертають. Внаслідок незаконної бездіяльності, яка виявилась у безпідставному неповерненні Солом`янським УП ГУНП у м.Києві частини вилученого майна позивачки, а також внаслідок незаконної бездіяльності з боку працівників прокуратури, яким було доручено здійснювати процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №12017100090013995 від 30.11.2017, були порушенні права [PERSON] , як власника такого майна, а також завдано значної моральної шкоди. Так, орієнтовна вартість неповернутих позивачці товарів медичного призначення складає 39400 грн., документи на підтвердження придбання цих товарів не збереглися. Однак така вартість підтверджується рахунком №І 16.03.2021 ТОВ «Медекал-про» на оплату аналогічної продукції. Вартість неповернутої купюри номіналом 100 доларів США 2734 грн., виходячи із встановленого НБУ курсу гривні до долара США. Вартість мобільного телефону «LENOVO» S 898 t + складає 3770 грн., підтверджується товарним чеком. Орієнтовна вартість іншого неповернутого мобільного з «LENOVO» складає 3000 грн. Орієнтовна вартість мобільного телефону «SAMSUNG» складає 3000 грн.. Орієнтовна вартість флеш-накопичувача TRANSCEND 2 GBVF складає 300 грн. Орієнтовна вартість неповернутого ноутбука АСЕR складає 27000 грн., що підтверджується відповідними ціновими пропозиціями з мережі Інтернет, витяги з яких додаються до позову. Таким чином, загальна вартість неповернутого майна, що підлягає відшкодуванню, складає 79 204 грн. Враховуючи викладені обставини, водночас те, що відповідні службові особи підрозділу поліції та місцевої прокуратури, незважаючи на відповідні ухвали слідчих суддів, допустили надмірне і тривале, нічим не виправдане невиконання обов`язку стосовно повернення вилученого майно власнику, [PERSON] просить позов задоволити. Ухвалою суду від 18.06.2021 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, з викликом сторін у підготовче судове засідання. 13.07.2021 від представника ГУ ДКС України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки, позивачка не надала доказів, які б підтверджували факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідача. Також посилається на те, що у відповідності до ст.56 Конституції України, а також ст.1173 ЦК України, ГУ ДКС України не є належним відповідачем у даній справі. Так, позивач безпідставно ототожнює поняття «Держава» «Державний бюджет України» як «Головне управління Державної казначейської служби у м.Києві». 14.07.2021 від представника ГУНП у м.Києві надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, просить суд відмовити у задоволенні позову, зокрема, посилаючись на те, що даний позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки досудове слідство по кримінальному провадженню не завершене. Зокрема, [PERSON] не було надано доказів того, що неправомірними діями відповідача було завдано ушкодження здоров`я, майнової чи немайнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із вказаними діями відповідача і підлягають відновленню чи повному відшкодуванню за рахунок винної особи. 14.09.2022 від представника Київської міської прокуратури надійшли письмові пояснення, в яких відповідач вказаний позов не визнає та вважає його таким, що не підлягає задоволенню. В письмовому поясненні, представник відповідача стверджує, що сам факт скасування арешту з майна позивачки ухвалою слідчого судді та встановлення слідчому процесуального строку для виконання цієї ухвали не свідчить про протиправність дій та завдання матеріальної шкоди [PERSON] . Так, позивачка не вказала, які саме рішення, дії або бездіяльність працівників Київської міської прокуратури завдали їй майнової та моральної шкоди. Також не підтвердила належними доказами неправомірність дій відповідача заподіяння такими діями та бездіяльністю шкоди, як і не надала обґрунтованого розміру моральної шкоди. Разом з тим, у відповідності до порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 за №1104, органи прокуратури не здійснюють заходи щодо зберігання речових доказів разом з матеріалами кримінального провадження та в спеціальних приміщеннях або сейфах, а також не здійснюють перевірку стану та умов зберігання речових доказів. Натомість, Київською міською прокуратурою №9 для забезпечення належного виконання ухвали слідчого судді про повернення тимчасово вилученого майна позивачки, 19.11.2020 на Солом`янське УП ГУНП у м.Києві направлено лист за №10.39-44-7266 вих-20 стосовно встановлення місцезнаходження майна, в тому числі грошових коштів у готівковій формі в національній на іноземній валюті. На виконання вказаного листа було встановлено лише місцезнаходження грошових коштів, які в подальшому були повернуті [PERSON] . Надалі, Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва, 17.05.2021 на адресу Київської міської прокуратури був скерований лист за вих. №10.59-44-2362 вих-21 про проведення службової перевірки та вжиття заходів щодо усунення порушень вимог закону під час здійснення досудового розслідування Солом`янським УП ГУНП у м.Києві, в тому числі і щодо встановлення місцезнаходження тимчасово вилученого майна позивачки. 21.05.2021, Київською міською прокуратурою вказаний лист був скерований на адресу ГУНП у м.Києві. Відтак, доводи позивачки про бездіяльність органів прокуратури та відсутність процесуального контролю за досудовим розслідуванням в частині неповернення майна є безпідставними. Крім того, аргументами наведеними у позові не доведено всі елементи доказування, зокрема, наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням. Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На момент звернення позивачки до суду, у Солом`янському управління поліції ГУ НП у м.Києві перебуває кримінальне провадження №1201700090013995 від 30.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 11.05.2018 у справі №760/12143/18, прокурорам Київської місцевої прокуратури №9 та слідчим Солом`янського УП ГУ НП в м.Києві був наданий дозвіл на проведення обшуку в квартирі позивачки за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира є власністю [PERSON] , в матеріалах справи наявна копія нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.10.2014, зареєстрованого у реєстрі за №9222. На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 11.06.2018 у справі №760/14998/18, був накладений арешт на тимчасове вилучене майно в ході проведення обшуку: товари медичного призначення - загубник «С-flех» у кількості 9 (дев`яти) шт., а саме SIMPLEamci Performing; товари медичного призначення - Disposable FOREIGN BODY RETRIEVER «G-flex» y кількості 3 (трьох)шт.; товар медичного призначення - Disposable BIOPSYFORCEP «G-flex»y кількості 1 (однієї) шт.; товар медичного призначення - ESOPHAGEAL DILATOR BROWN STERILIZED у кількості 1 (однієї) шт.; товари медичного призначення - SPHINCTEROTOMES PAPILLOTOMES «G-flex» у кількості 5 (п`яти) шт.; товари медичного призначення - Disposable POLYPECTOMY SNARES «G-flex» y кількості 8 (восьми) шт.; товар медичного призначення - Disposable POLYPECTOMY SNARE «G-flex» y кількості 1 (однієї) шт.; товари медичного призначення - Disposable BIOPSY FORCEPS «G-flex» y кількості 11 (одинадцяти) шт.; товари медичного призначення - SLLEROTHERAPY & INJECTION NEEDLES - CALIBRA у кількості 4 (чотирьох) шт.; товар медичного призначення - MECHANICAL LITHOTRIPTOR «G- flex» у кількості 1 (однієї) шт.; товар медичного призначення - Disposable GRASPIY FORCEPS MI-FG- ZJ-23* 1800-40 у кількості 1 (однієї) шт.; 4 (чотири) коробки з надписом «G-flex» SIMPLE and PERFORMING та п`ять інструкцій; товари медичного призначення - STIMULATING ELECTRODES PROTENS у кількості 4 (чотирьох) шт.; флеш - накопичувач TRANSCEND 2 GB JF 160 у кількості 1 (однієї) шт.; ноутбук ACER, S/N: LXPE70200294400CC62300, SNID: 94400327023 у кількості 1 (однієї) шт.; зарядний пристрій до ноутбука ACERAP0650102792903CDI у кількості 1 (однієї) шт.; мобільний телефон «LENOVO» 8SSB19A19866 GXSZ37RF36Y у кількості 1 (однієї) шт.; мобільний телефон «SAMSUNG» GTE 1080# 19-2 у кількості 1 (однієї) шт.; мобільний телефон «LENOVO» S 898 t + у кількості 1 (однієї) шт.; грошові кошти в сумі 950 доларів США, а саме: купюри номіналом 100 доларів США - 9 шт.; купюри номіналом 5 доларів США - 4шт.; купюри номіналом 10 доларів США - 1 шт.; купюри номіналом - 20 доларів США -1 шт., грошові кошти в сумі 1200 гривень України, а саме: купюри номіналом 500 гривень - 2 шт.; купюри номіналом 200 гривень - 1шт.; грошові кошти в сумі 8585 Євро, а саме: купюри номіналом 200 Євро - 2 шт.; купюри номіналом 100 Євро - 51 шт.; купюри номіналом 50 Євро - 56 шт.; купюри номіналом 20 Євро - 9 шт.; купюри номіналом 10 Євро - 6 шт.; купюри номіналом 5 Євро - 9 шт. Надалі, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 09.07.2020 у справі №760/4532/20 був частково скасований арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 11.06.2018 з наступних речей: товари медичного призначення - загубник «С-flех» у кількості 9 (дев`яти) шт., а саме SIMPLEamci Performing; товари медичного призначення - Disposable FOREIGN BODY RETRIEVER «G-flex» y кількості 3 (трьох)шт.; товар медичного призначення - Disposable BIOPSYFORCEP «G-flex»y кількості 1 (однієї) шт.; товар медичного призначення - ESOPHAGEAL DILATOR BROWN STERILIZED у кількості 1 (однієї) шт.; товари медичного призначення - SPHINCTEROTOMES PAPILLOTOMES «G-flex» у кількості 5 (п`яти) шт.; товари медичного призначення - Disposable POLYPECTOMY SNARES «G-flex» y кількості 8 (восьми) шт.; товар медичного призначення - Disposable POLYPECTOMY SNARE «G-flex» y кількості 1 (однієї) шт.; товари медичного призначення - Disposable BIOPSY FORCEPS «G-flex» y кількості 11 (одинадцяти) шт.; товари медичного призначення - SLLEROTHERAPY & INJECTION NEEDLES - CALIBRA у кількості 4 (чотирьох) шт.; товар медичного призначення - MECHANICAL LITHOTRIPTOR «G- flex» у кількості 1 (однієї) шт.; товар медичного призначення - Disposable GRASPIY FORCEPS MI-FG- ZJ-23* 1800-40 у кількості 1 (однієї) шт.; 4 (чотири) коробки з надписом «G-flex» SIMPLE and PERFORMING та п`ять інструкцій; товари медичного призначення - STIMULATING ELECTRODES PROTENS у кількості 4 (чотирьох) шт.; флеш - накопичувач TRANSCEND 2 GB JF 160 у кількості 1 (однієї) шт.; мобільний телефон «LENOVO» у кількості 1 (однієї) шт.; мобільний телефон «SAMSUNG» у кількості 1 (однієї) шт.; грошові кошти в сумі 550 доларів США. Втім, вказана ухвала слідчого судді не виконувалася, з огляду на що, позивачка неодноразово зверталась до органів прокуратури і поліції з письмовими вимогами повернути їй вилучені речі. В матеріалах справи наявні наступні письмові докази: копія листа до Солом`янського УП ГУ НП у м.Києві від 12.10.2020 та 26.10.2022; листа до Офісу Генерального прокурора від 27.10.2020; листа запиту до Київської міської прокуратури №9 від 11.11.2020. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 26.01.2021 у справі №760/359/21 був встановлення строк у 14 днів слідчим Солом`янського УП ГУНП у м.Києві, які здійснюють досудове розслідування в кримінальному провадженні №12017100090013995 від 30.11.2017 для виконання ухвали слідчого судді від 09.07.2020 у справі №760/4532/20 про часткове скасування арешту, накладеної на майно позивачки, та передання такого майна їй на відповідне зберігання. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 26.01.2021 у справі №760/364/21 був скасований арешт на майно [PERSON] , та зобов`язано повернути всі вилучені та арештовані речі позивачки. 19.02.2021, Солом`янський УП ГУНП у м.Києві на виконання зазначеної вище ухвали слідчого судді від 26.01.2021, повернув позивачці грошові купюри номіналом 100 доларів США, 8585 євро і 1200 грн., - за виключенням грошової купюри номіналом 100 доларів США із серійним номером НІ 48273190 А, вказана грошова купюра з відповідним номерним знаком була відсутня, замість неї була інша грошова купюра без водяних знаків та без інших захисних реквізитів, письмових доказ, який підтверджує зазначену обставину міститься в матеріалах даної справи (копія розписки від 19.02.2021). Натомість, товари медичного призначення, флеш-накопичувач, ноутбук, зарядний пристрій до ноутбука, три мобільних телефони, позивачка не отримала. [PERSON] , неодноразово зверталась до органів прокуратури і поліції, з вимогами виконати ухвалу слідчого судді від 26.01.2021 у справі №760/364/21, що підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах даної справи, зокрема, копією листа до Солом`янського управління поліції ГУ НП в м.Києві від 30.03.2021 та 30.04.2021. Однак вилучене майно, [PERSON] не було повернуто, з огляду на що, позивачка звернулась до суду на захист порушеного права. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, - ст.13 ЦПК України. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, - ст.80 ЦПК України. Положеннями Конституції України, зокрема статтею 58 регламентовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з п.1 ч.1 ст.1 та п.2 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок ..., незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, ... та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Громадянинові відшкодовується (повертається) майно ... вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт. За ст.4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Вказану правову позицію висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 (провадження №12-199гс18). Відтак, спеціальними підставами відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі». Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Як вже зазначалося ухвала слідчого судді від 26.01.2021 у справі №760/364/21, на день звернення до суду із позовною заявою - не виконана, значну частину вилученого майна [PERSON] не повернуто, окрім того, органами прокуратури та поліції не повідомляється де саме знаходиться частина вилученого майна позивачки, яка підлягає поверненню. Суд критично ставиться до доводів відповідачів про те, що позивачка не довела факту завдання їй матеріальної та моральної шкоди саме неправомірними діями працівників органів поліції та прокуратури, оскільки відсутнє судове рішення, яким встановлено неправомірність дій працівників стосовно неповернення вилученого майна позивачки, з огляду на те, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17). Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Обов`язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений ч.4 ст.168 КПК України. Порядком №1104 визначені правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження. Відповідно до п.27 Порядку №1104, схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку. Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. За імперативною нормою ст.169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено. Отже, обов`язок належно зберігати тимчасово вилучене майно та негайно повернути таке майно після скасування ухвали про накладення арешту на майно прямо передбачений чинним законодавством. Так, відповідно до ухвали слідчого судді від 26.01.2021 у справі №760/364/21 арешт на все вилучене у позивачки майно був скасований і зобов`язано негайно повернути майно [PERSON] . Зазначена ухвала не може бути оскаржена та набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає безумовному виконанню. Водночас, за змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Статтею 13 Конвенції регламентовано, що кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Частинами першою, другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.1192 ЦК України, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень законодавства, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19) вказано, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З урахуванням наведеного, ГУ ДКС у м.Києві, як територіальний підрозділ Державної казначейської служби України, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах за цією цивільною справою, а відтак є органом, через який держава бере участь у справі як сторона. Вказане спростовує наведені аргументи представника відповідача 3 про те, що ГУ ДКС у м.Києві є неналежним відповідачем за пред`явленим позовом. Крім того, [PERSON] належним чином проведені розрахунки розміру майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню. Водночас, розмір заподіяної матеріальної шкоди, відповідачами в результаті розгляду даної справи не оспорювався та належними і допустимими доказами не було спростовано. З огляду на викладене та, з урахуванням безпідставного неповернення позивачці частини тимчасово вилученого майна, суд приходить до переконання, що вимога про стягнення майнової шкоди у розмірі 79 204 грн., підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі "Свіргунець проти України" від 30 квітня 2020 року (Заява № 38262/10), відповідно до якого конфіскація майна та відмова держави повернути це майно заявниці чи відшкодувати їй його вартість після припинення застосування цього заходу становило втручання в її майнові права відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції; тривале позбавлення заявниці її майна та нездатність держави-учасниці відшкодувати його вартість було незаконним; цих міркувань достатньо для встановлення Судом порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. І хоча обставини у даній справі не є повністю релевантними до обставин, встановлених у рішенні Європейського суду з прав людини, їх сутність зводиться до того, що втручанням в майнові права відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції, є відмова держави повернути майно особі чи відшкодувати їй його вартість після припинення застосування заходів, що стали підставою для його утримання. Стосовно розміру відшкодування моральної шкоди, суд частково погоджується з визначеною позивачкою еквівалентною сумою свої страждань за тривале та безпідставне неповернення їй майна, за наявності відповідної ухвали слідчого судді про скасування арешту майна та зобов`язання його повернути. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.». Визначаючи належний розмір заподіяної моральної шкоди, суд ураховує, що позивачка є пенсіонером, відноситься до соціально уразливих верств населення, окрім пенсії інших доходів не має. Внаслідок тривалого та безпідставного неповернення майна, [PERSON] зазнала значних душевних страждань, крім того. на відновлення порушеного права приклала значних фізичних та моральних зусиль. Суд, враховуючи вимоги закону щодо розумності і справедливості, а також щодо обов`язку доказування вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 90 000 грн., заявлена [PERSON] , є завищеною, не відповідає характеру та обсягу її страждань та немайнових втрат, тому суд оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн. З врахуванням викладеного, суд доходить до остаточного висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивачки майнову шкоду у розмірі 79 204 грн. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., в іншій частині позов залишити без задоволення. В силу положень п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за даними позовом не справляється, а тому розподілу між сторонами не підлягає.

Outcome: partial