Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до АТ «ПУМБ», вказавши, що 01.09.2016 року [PERSON] підписав та направив до ПАТ «ПУМБ» заяву №200703557801 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб за умовами якого йому було надано кредитний ліміт в сумі 8000 гривень. 05.11.2021 року за №37108 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 60809,25 гривень. Вказуючи, що з наданих нотаріусу документів не вбачалось, що заборгованість була безспірною, нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за договором, який не був нотаріально посвідченим, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 05.11.2021 року за №37108. Ухвалою суду від 11.04.2021 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 30.05.2022 року представник відповідача направив до суду заяву про визнання позову в порядку ст. 206 ЦПК України, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача 50% судового збору сплаченого позивачем за звернення з позовом та стягнути 4000 гривень витрат на правову допомогу. 31.05.2022 року та 26.07.2022 року приватний нотаріус Бригіда В.О. направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення згідно чинного законодавства України. 08.07.2022 року та 16.08.2022 року представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника наполягаючи на задоволенні позову. Сторони, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи в підготовче судове засідання не з`явились. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець Якименко А.О. у підготовче судове засідання не зявився, про причини неявку суд не сповістив. Будь-яких інших заяв чи клопотань сторонами не подавалось та судом не вирішувалося. При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне. 01.09.2016 року [PERSON] підписав та направив ПАТ «ПУМБ» заяву №200703557801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої ПАТ «ПУМБ» відкрило картковий рахунок та видало кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом в сумі 8000 гривень зі строком повернення грошових коштів, який співпадає зі строком дії кредитної картки. Одночасно з цим, [PERSON] прийняв в повному обсязі Публічну пропозицію укласти договір добровільного страхування життя за програмою «Страхування життя з кредитною карткою» ПрАТ «УАСК «АСКА-Життя». 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за номером 37108, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №200703557801 від 01.09.2016 року, укладеним із ПАТ «ПУМБ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», заборгованість за кредитним договором №200703557801 від 01.09.2016 року. Строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 23.09.2020 року по 23.09.2021 року. Сума заборгованості складає 60809,25 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 38411,91 гривень, прострочена заборгованість за процентами 22397,34 гривень. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати із стягувача АТ «ПУМБ» в розмірі 250 гривень, які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. Загальна сума заборгованості складає 61059,25 гривень. Виконавчий напис має бути пред`явлений до виконання до відділу ДВС або приватного виконавця протягом трьох років з дня його вчинення. 23.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67629017 з виконання виконавчого напису №37108 виданого 05.11.2021 року приватним нотаріусом КМНО Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 60809,25 гривень. 14.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , копію якої направлено для виконання ПАТ «Мотор Січ». Під час розгляду справи суд виходять з таких норм законодавства. Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19). Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом\~05.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.\~Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно з п.п. 3.3. п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, на переконання суду, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, оскільки кредитором не доведено безспірність нарахованих сум, тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки представник позивача підтримав пред`явлений позов, а відповідач вказав про визнання пред`явлених позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ст. 142 ч. 1 ЦПК України. Отже, зважаючи на визнання відповідачем позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 гривень, а 50% судового збору, сплаченого позивачем за звернення з позовом підлягають поверненню з Державного бюджету України на користь позивача. Підстав для стягнення судового збору за звернення з заявою про забезпечення позову судом не встановлено через відсутність в матеріалах цивільної справи відповідних доказів звернення з такою заявою та результатів її розгляду судом. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.12.2021 року, копію додаткового договору від 16.12.2021 року до договору про надання правової допомоги від 16.12.2021 року з АБ «Юрконсалт» Геннадія Працевитого», рахунок фактуру №358 від 16.12.2021 року за надані адвокатські послуги на суму 3000 гривень (послуга позовна заява про скасування виконавчого напису нотаріуса), копію акту №358 від 16.12.2021 року надання послуг до договору про надання правової допомоги від 16.12.2021 року, копію рахунку №379 від 29.12.2021 року за надані адвокатські послуги в сумі 8580 гривень (послуги гонорар за ведення справи в суді 6080 гривень, складання та направлення адвокатського запиту 1000 гривень, написання заяви про забезпечення позову 1500 гривень), копію акту №379 від 29.12.201 року до договору про надання правової допомоги від 16.12.2021 року. Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані. Представником відповідача заявлене клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки сума винагороди адвоката складає 11580 гривень, що складає майже 20% від ціни позову, тому просять, з урахуванням принципу справедливості, складності справи, обсягу опрацьованого матеріалу, зменшити витрати на правову допомогу до 4000 гривень. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд вбачає підстави для стягнення суми 4000 гривень, з яких 3000 гривень витрат на складання позовної заяви та 1000 гривень гонорар за ведення справи в суді. Водночас суд не вбачає підстави для стягнення 1000 гривень за складання та направлення адвокатського запиту, 1500 гривень за складання заяви про забезпечення позову, адже представником позивача не було долучено до матеріалів справи такого адвокатського запиту та заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved