Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Конотопський міськвиконком, як орган опіки та піклування, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , передати останню до органу опіки та піклування Конотопської міської ради для подальшого влаштування, а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь установи (закладу) чи особи, до якої буде влаштована дитина до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування вимог у позові зазначено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] . Після смерті батька, [PERSON] , який помер, [INFO] , дитина залишилась проживати з бабусею та дідусем. [PERSON] навчається у Конотопській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №12, вихованням займається лише дідусь. Відповідачка не виявляє до доньки батьківської уваги, турботи, її не цікавить подальша доля дитини, вона практично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Матір зв`язок зі школою, де навчається дівчинка, не підтримує, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами в навчанні доньки, не підтримає зв`язок з класним керівником. Крім того, неповнолітня [PERSON] підтверджує той факт, що її матір, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неї, а її вихованням, утриманням та розвитком займається дідусь, [PERSON] . Крім того, [PERSON] перебуває на обліку у наркологічному відділенні КНП КМР «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова» з діагнозом «опійна наркоманія», що доводиться медичною довідкою. Представник позивача Виконавчого комітету Конотопської міської за дорученням [PERSON]. подала клопотання про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні без її участі, вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 23). Відповідач [PERSON] просить розглянути справу у підготовчому судовому засіданні за її відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує позбавленню її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 17, 22). Третя особа [PERSON] надіслав на адресу суду заяву, у якій просить розглянути справу у попередньому судовому засіданні без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 25). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом правозастосовних орієнтирів, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Положення ч. 4 ст. 155 СК України визначають покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Так, ст. 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 зазначеної статті). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Поданою заявою про визнання позову відповідачка фактично підтвердила байдуже ставлення до дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, навмисне ухилення від їх виконання. Згідно висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради від 31.05.2022 р. № 044/473, який належним чином вмотивований і ґрунтується на досліджених обставинах, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам останньої (а.с. 7-9). За таких обставин з метою дотримання прав дитини, сприянню її розвитку та вихованню, уникненню можливого негативного впливу матері, суд приходить до переконання про доцільність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved