Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку, згідно договору дарування від 06 квітня 1982 року за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку був зареєстрований її зять [PERSON] з 13.02.2013 року, який фактично у вказаному будинку не проживає, оскільки проживає тривалий період часу в іншому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Благовіщенської міської ради Кіровоградської області №545 від 15.06.2022 року. Оскільки, відповідач [PERSON] прописаний за вище вказаною адресою, добровільно знятися з місця реєстрації не бажає, тому позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення на сайті "Судова влада України". Про причини своєї неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавала, та відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належним чином про розгляд справи. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. відзиву на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі копії договору дарування [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12). Згідно довідки Благовіщенської міської ради №545 від 15.06.2022 року про фактичне місце проживання особи без реєстрації, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 13). Так, як в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідач добровільно знятися з місця реєстрації не бажає. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Суд враховує, що житловий будинок належить позивачу, відповідач не проживає у вказаному житловому будинку, а тому позов підлягає до задоволення. За таких підстав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, оскільки позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992, 40 грн. то його слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved