Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] в м. Одеса померла її мати [PERSON] у віці 78 років, однак враховуючи те, що вона не була обізнана про наявність заповіту, укладеного на її користь та те, що не мала можливості звернутися до нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини у строк встановлений законом на прийняття спадщини, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. 04.01.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.\~ 22.03.2022 ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 14.07.2022 в судовому засіданні представником позивача долучено до матеріалів справи відповідь приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. на ухвалу суду від 22.03.2022, згідно якої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа заведена не була, у зв`язку із порушенням строків для прийняття спадщини. 14.07.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 10.08.2022 до суду від представника позивача надійшла заява, у якій він просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність, а позовні вимоги задовольнити. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14.01.2014 [PERSON] ( [INFO] ) було складено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Абусовою Г.Р. заповіт зареєстрований в реєстрі за № 467, за яким вона заповіла [PERSON] ( [INFO] ) все рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, що належало їй на день смерті. [INFO] [PERSON] померла у віці 78 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного ставну Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 214. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1217 України встановлюється, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з вимог ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 09.11.2021 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . 09.11.2022 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. розглянувши вище вказану заяву [PERSON] повідомила її про те, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендувала звернутися до суду за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 №\~6-\~1320цс17. З урахуванням викладеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2)\~велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Докази, які беруться до уваги судом при визначені поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, є переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Згідно вищезазначеного пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи поважність причин, які слугували підставою пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що після смерті її матері захворів її чоловік [PERSON] , який потребував лікування за кордоном України, у зв`язку з чим вона змушена була його супроводжувати, що підтверджується наданими до суду виписним епікризом (№ карти: 36574/2021) [PERSON] ( [INFO] ), який знаходився на стаціонарному лікуванні з 15.06.2021 по 17.06.2021 в Університетській клінічній лікарні № 2 (м. Москва), виписним епікризом [PERSON] № ИБ 26455-21 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого), який знаходився на стаціонарному лікуванні з 13.09.2021 по 21.09.2021, та копією закордонного паспорту [PERSON] , у якому містяться відповідні відмітки про перетин кордону України. Позивач стверджує, що про наявність заповіту [PERSON] , укладеного на її користь вона дізналася від родичів під час перебування за кордоном. Верховний Суд України та Верховний Суд у своїх висновках неодноразово зазначали, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі №\~6-\~496цс17 та постановах Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 484/3221/17, від 10.01.2019 у справі № \~263/1221/17, від 07.08.2019 у справі № 629/1886/18, від 07.09.2020 у справі № 389/3108/18 та інших. Судом також було встановлено, що інші спадкоємці про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. Оскільки позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, вона вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними та обґрунтованими, тому вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги та визначити [PERSON] додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , терміном в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: partial