Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 19.09.1991 у Монастирецькій сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 19, залишити за нею прізвище [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.09.1991 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від спільного проживання у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. З самого початку одруження у них життя складалося добре, однак, це було недовго. Приблизно 9 років тому чоловік поїхав на роботу в росію. Перший рік перебування в росії відповідач час від часу телефонував, передавав кошти, проте пізніше телефонував все рідше. Потім останній взагалі перестав виходити на зв`язок і на протязі восьми років жодного разу не приїхав додому. Від того часу вони взагалі жодного разу не спілкувалися і на даний час його місце проживання їй не відомо. На даний час вона зрозуміла, що їхня сім`я повністю розпалася і вона твердо вирішила розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Вона вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного і воно суперечить їхнім інтересам. Позивачка подала до суду заяву, згідно з якою зазначила, що в судове засідання не буде мати можливості з`явитися, оскільки змушена їхати на роботу за межі України, а тому просить слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Примирення між ними неможливе, оскільки більше 9 років вони разом не проживають та не спілкуються. Не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, що підтверджується трекінгом поштового підправлення Укрпошти і в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 27). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 03.06.2022 позивачки подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 14). Ухвалою суду від 12.03.2022 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликати в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обгрунтувань позивачки суду не надав, хоча був належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 19.09.1991, який зареєстровано у Монастирецькій сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 19 (а.с. 4). Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між сторонами, відповідач заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] позивачці не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, статей 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України та

Outcome: approved