Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Підгородненської міської ради, Комунальний заклад. центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації у реабілітаційному центрі «Інше майбутнє» за адресою в будинку [ADDRESS] , є матір`ю дитини [PERSON] [INFO] , батько дитини записаний в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України. З метою надання підтримки матері 08 грудня 2020 року дитина, [PERSON] була влаштована в КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома», за заявою матері, [PERSON] . У заяві причиною влаштування дитини до закладу мати зазначила, необхідність оформлення паспорту та створення належних умов для безпечного проживання вродженої дитини. За час перебування дитини у закладі мати її не відвідувала, здоров`ям та розвитком її не цікавилась, що підтверджується листами КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сiмей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області. Термін перебування дитини за заявою матері у вiддiленнi закiнчився 08 березня 2021 року, але жінка, [PERSON] дитину із закладу не забрала, також не звернулась до служби у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації та служби у справах дітей Підгородненської міської ради iз вiдповiдними заявами про бажання забрати дитину. Практичним психологом КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сiмей «Добре вдома» проведено діагностику розвитку дитини - [PERSON] , вона має відставання у фізичному розвитку. З виписки з історії розвитку новородженого «КНП МКЛ № 9» ДМР від 08 грудня 2020 року № Дит-2281 вiдомо що мати, [PERSON] під час вагітності на обліку не перебувала, повне медичне обстеження не проходила. Дитина була передана з пологового відділення КНП «МКЛ № 9» ДМР» на сьому добу життя без матерi для подальшого лікування до дитячого інфекційного відділення КНП «МКЛ № 9» ДНР». 17.02.2021 року головним спеціалістом служби у справах дітей Підгородненської мiської ради було здійснено виїзд за адресою проживання матері: [ADDRESS] з метою обстеження умов проживання, про що було складено акт в якому встановлено, що умови для проживання дитини не створені, та матір самостійно створити їх не може. Зі слів [PERSON] , дитину вона не відвідує, так як в неї не вистачає часу. Працівниками служби повторно було здiйснено виїзд за вище вказаною адресою, але ситуація не змінилась, умови для проживання дитини не створені, що підтверджує акт № 40 від 17 травня 2021 року. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини: [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дітей. Ухвалою від 25 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи. 20 грудня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, за заявою позивача. Позивач надав до канцелярії суду заяву згідно якої просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове не з`явилася з невідомої суду причини. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Підгородненської міської ради Рябухіна Ю. до канцелярії суду надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі, надали суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. [INFO] у відповідачки народилась донька- [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий номер 1222 від 05.11.2020 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). (а.с.16). Як вбачається з довідки №674 від 20.11.2020 р. виданої Підгородненською міською радою вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , (проживає без реєстрації).(а.с.11) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №214 від 15.05.2017 року, виданого Васильківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, помер батько відповідачки- [PERSON] .(а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №138 від 05.04.2011 року, виданого «Отделом записи актов гражданського состояния управления записи актов гражданського состояния Ставропольского края по Александровскому району», померла мати відповідачки- [PERSON] .(а.с. 14). Згідно довідки №126 від 10.11.2020 року виданої Комунальним закладом освіти «Дніпропетровський навчально-реабілітаційний центр №1» Дніпропетровської обласної ради» відповідачка в 2016 році закінчила 9 класів КЗО «Дніпропетровського навчально-реабілітаційний центру №1» ДОР». (а.с. 15). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини №6 від 17.02.2021 року за адресою [ADDRESS] , у дитини є одяг, але немає окремого ліжка, візочка та інших необхідних для дитини речей, відповідачка має наміри створити необхідні умови для повноцінного житя та розвитку дитини, але самостійно вона це зробити не може їй потрібна стороння допомога.(а.с.19). Відповідно до листа від 10.03.2021 року КЗ СПС «Добре вдома» значиться, що 08 грудня 2020 року за заявою матері, [PERSON] , [INFO] та направленням служби у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації № 325-НЦ у відділенні «Термінове влаштування дітей» перебуває дитина, [PERSON] , [INFO] . Також в листі зазначається наступне. Відповідачка проживає у реабілітаційному центрі «ІНШЕ МАЙБУТНЕ» за адресою: [ADDRESS] . Дитина, [PERSON] потрапила у відділення «Термінове влаштування дітей» з комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 9" Дніпровської міської ради. У заяві мати, [PERSON] причиною влаштування дитини до закладу зазначила, необхідність оформлення паспорту та створення належних умов для проживання новонародженої дитини. (а.с.25-26). Термін перебування дитини за заявою матері у відділенні «Термінове влаштування дітей» КЗ «Центр соціальної підтримки «Добре вдома» закінчився 08 березня 2021 року, але мати, [PERSON] дитину із закладу не забрала, також не звернулася до служби у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації та служби у справах дітей Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської областi iз вiдповiдними заявами про бажання забрати дитину. Жінка не вирішила питання щодо оформлення паспорту, не звернулась до відповідних органів влади щодо оформлення соціальних виплат, не влаштувалась на роботу та не створила належних умов для проживання новонародженої дитини. Відповідно до листа від 25.05.2021 року КЗ СПС «Добре вдома» значиться, що з виписки історії розвитку новонародженого КНП «МКЛ №9» ДМР» від 08 грудня 2020 року № Дит-2281 відомо, що мати [PERSON] , під час вагітності на обліку не перебувала, повне медичне обстеження не проходила (експрес тест на ВІЛ - позитивний). Дитина [PERSON] була переведена з пологового вiддiлення КНП «МКЛ № 9» ДМР на 7-у добу життя без матерi для подальшого лікування до дитячого iнфекцiйне вiддiлення КНП «МКЛ № 9» ДНР». Після проходження повного обстеження дитині встановлено діагноз: Z20.6 контакт з хворим або можливість зараження вірусом імунодефіциту людини. Супутні діагнози: P12.0 кефалогематома внаслідок пологової травми, Q21.11 - вiдкритий або персистентний овальний отвір, G98 - iншi ураження нервової системи, не класифіковані в інших рубриках, D18.01 - доброякісне новоутворення шкіри та підшкірної клітковини, N39.0 - iншi гострi iнфекцiї верхніх дихальних шляхів з множинними локалізаціями, К42.9 - пупкова грижа без непрохідності чи гангрени. 21 сiчня 2021 року пройдено повторне обстеження на ВІЛ методом ПЛР, при проведені досліджень 27 січня 2021 року виявлено негативний результат. 16 лютого 2021 року пройдено повторне обстеження на ВІЛ методом ПЛР, при проведені досліджень 18 лютого 2021 року виявлено негативний результат, рекомендовано закінчити отримувати планове лікування Бісептол та пройти повторне обстеження на ВІЛ методом ПЛР через 1 рік. За час перебування у закладі з 08 грудня 2020 року по теперішній час дитина, [PERSON] забезпечена всім необхідним для безпечного проживання та розвитку відповідно віку на повному державному утриманні. [PERSON] має задовільну вагу вiдповiдно до свого віку, добре їсть прикорм. Дівчинка полюбляє лежати на животі, гулить, посміхається, фіксує погляд на предметах, тягнеться до іграшки, хапає її та із зацікавленням дослiджус, уважно оточуючих людей, диференційовано роздивляється ставиться до своїх і чужих. [PERSON] постійно потребує індивідуальної уваги, плаче та вимагає щоб її брали на руки. На даний час дитині необхідний значущий дорослий, з яким у дівчинки сформусться здорова прив`язанiсть для можливості гармонійного розвитку дівчинки у майбутньому. 10 грудня 2020 року з [PERSON] було пройдено обстеження у лікаря невролога. За результатами якого дитинi встановлено дiагноз: синдром рухових і тонусних порушень внаслідок гіпоксично-травматичного ураження ЦНС та було надано рекомендації: НСГ контроль. ЛФК та масажі № 10, які було виконано. 14 грудня 2020 року практичним психологом проведена діагностика розвитку дитини. За висновками якої [PERSON] почала перевертатись зі спини на живіт, гулить, посмiхасться, фіксує погляд на предметах, уважно роздивляється оточуючих людей, тягнеться до іграшки, хапає її та iз зацікавленням досліджує. Дитина поступово набирає вагу у межах норми. [PERSON] має відставання у фізичному розвитку - не повзає, не сидить, не тримає самостійно пляшечку. На даний час практичним психологом ведеться дiагностики її розвитку та вікових змін 22 січня 2021 року з [PERSON] пройдено скринінг-тест та оцінку розвитку дитини по шкалi KID (С-Петербурзький Інститут Раннього Втручання) за висновками яких дитина відстає у розвитку. 26 травня 2021 року з [PERSON] пройдено повторно скринінг-тест та оцiнку розвитку дитини по шкалi KID (С-Петербурзький Інститут Раннього втручання) за висновками яких дитина відстає у розвитку, у свої 7 місяців дівчинка має розвиток на 5 місяців. На даний час [PERSON] отримує послугу раннього втручання у вiддiленні «Служба раннього втручання». Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини №40 від 17.05.2021 року за адресою [ADDRESS] , вбачається що для проживання дитини умови не створені.(а.с.32). Відповідно до висновку комісії з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Підгородненської міської ради, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , члени комісії прийшли до висновку про доцільність позбавлення батькiвських прав [PERSON] ,1998р.н. стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , так як мати не вміє самостійно планувати власне життя, постійно потребує сторонньої допомоги. Також не створила належних умов для повноцінного розвитку дитини, вiдповiдно до акту обстеження умов проживання. (а.с.33-34). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїх обов`язків. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. А відповідно до розпоряджень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків (пункт 18 Постанови). Виходячи з конкретних обставин справи втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітніх дітей, підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідачка зовсім не займається вихованням, дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, необхідними умовами проживання, що негативно впливає на фізичний розвиток, здоров`я дитини, вона фактично усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання, піклування дитини відповідачем, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення батьківських прав. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей (ч.3 ст.166 Сімейного Кодексу України). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/4 частині з усіх її заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть діти, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 15.06.2021 року, до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 992 грн. 40 коп., за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 992,40 грн. за вимогу не майнового характеру (про позбавлення батьківських прав). На підставі викладеного,

Outcome: approved