Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 28.12.1985 по 16.03.2021 [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, що підтверджується матеріалами справи. Однак сторони проживають окремо з 2013 року. Під час шлюбу сторонами було придбано майно, а саме: квартира [ADDRESS] . Таким чином, вищезазначене майно, було придбане під час шлюбу за спільні кошти подружжя для спільного сімейного використання та володіння. У зв`язку з викладеним позивач просить суд в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18.06.2021 відкрито провадження по справі, вирішено питання про розгляд справи у загальному провадженні 27.08.2021 [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м.Києва із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про поділ майна подружжя з виплатою грошової компенсації. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 28.12.1985 по 16.03.2021 [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. Під час шлюбу на підставі кредитного договору №819-018/07Р від 26.06.2007 було придбано автомобіль «Daewoo Nexiа». Кредит в розмірі 9784,00дол.США сплачувався спільними коштами подружжя. Автомобіль знаходиться у постійному користуванні та володінні відповідача. 19 серпня 2021 року з метою встановлення середньої ринкової вартості автомобіля «Daewoo Nexiа» було проведено судову автотоварознавчу експертизу, згідно висновку якої вартість автомобіля на 19.08.2021 становить 58620,00грн. У зв`язку з викладеним [PERSON] просить суд визнати автомобіль «Daewoo Nexiа», 2007 року випуску як об`єкт спільної сумісної власності подружжя; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну їй 1/2 частку у вказаному майні в розмірі 29310,00грн. 27.08.2021 до суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Счастлівцевої Алли Леонідівни відповідно до якого зазначено, що відповідачка на постійній основі проживає у спільній квартирі, але з позивачем не проживає однією сім`єю, спільні фінансово-господарські питання не ведуть з січня 2020 року. Погіршення стосунків виникло у 2018 році. В позовній заяві про розірвання шлюбу позивачем цей строк був визначений з 2015 року, однак відповідачка ставиться критично до визначеного строку, оскільки це обман. Дана квартира була придбана за частину коштів [PERSON] з продажу іншого спільного майна-квартири по [ADDRESS] та особистих коштів, оскільки свою половину коштів [PERSON] витратив на придбання житла для своєї сестри. До січня 2020 року майно утримувалося спільними коштами, а з даного періоду всі рахунки, а також особиста кореспонденція отримується виключно [PERSON] . У зв`язку з викладеним [PERSON] просить суду визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 31.08.2021 було вирішено прийняти до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя з виплатою грошової компенсації. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] , вимоги первісної позовної заяви підтримав в повному обсязі, одночасно просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - [PERSON] та її представник адвокат Счастлівцева А.Л. заперечували щодо задоволення первісного позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, одночасно просили задовольнити зустрічний позов, посилаючись на обставини, що викладені в ньому. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.12.1985 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1428. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. 28.12.2000 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу квартири, відповідно до якого продавці [PERSON] продала, а покупець [PERSON] купила нерухоме майно яким є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , договір посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Ларіною Оленою Вікторівною, зареєстровано в реєстрі № 1-1208. Згідно даних реєстрових книг комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» об`єкта нерухомого майна та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16.03.2021, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно звіту про оцінку майна р№ ФЖППДХ370264 від 09.06.2021, суб`єкт оціночної діяльності директор ПП «Стандарттт» [PERSON] , об`єкт оцінки: однокімнатна квартира загальною площею 36,5кв.м. за адресою: [ADDRESS] , визначено, що ринкова вартість об`єкта оцінки в цілому (без ПДВ) станом на 09.06.2021 складає 642254,00грн. 26.06.2007 між Акціонерним комерційним банком «Правект-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №819-018/07Р, з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується за договором купівлі - продажу автомобіля в кредит №676 від 22.06.2007, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладання яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п. 6.1.11 даного Договору, Банк надає Позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 9784,00 доларів США. Відповідно до кредитного договору №819-018/07Р від 26.06.2007, сторонами був придбаний автомобіль Daewoo Nexiа GL1.5i DOHC 5MT, тип транспортного засобу: легковий, тип кузова: седан, рік випуску: 2007; об`єм двигуна (куб.см.): 1498. Судом установлено та не заперечувалося сторонами по справі, що кредитний договір №819-018/07Р від 26.06.2007 був повністю погашений за спільні кошти подружжя. 05.08.2020 між ТОВ «Авто-Айленд» та [PERSON] укладено договір комісії № 4623/20/006681, відповідного до якого зобов`язується за дорученням комітету за комісійну плату вчинити за рахунок комітету від свого імені щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до ст. 189 Податкового кодексу України) автомобіля марки (моделі): Daewoo Nexiа GL1.5i DOHC 5MT, тип транспортного засобу: легковий, тип кузова: седан, рік випуску: 2007; об`єм двигуна (куб.см.): 1498, за ціною погодженою стороною, а саме: 5000,00грн. 05.08.2020 між ТОВ «Авто-Айленд» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу 4623/20/006681, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб Daewoo Nexiа GL1.5i DOHC 5MT, тип транспортного засобу: легковий, тип кузова: седан, рік випуску: 2007; об`єм двигуна (куб.см.): 1498. Однак [PERSON] надала суду висновок експерта №19/08-2021 про оцінку колісного транспортного засобу від 10.02.2020, що відповідає ч. 1ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Згідно висновку експерта №19/08-2021 за результатами проведення судової автотоворознавчої експертизи, складеного судовим експертом Опанасюком Олександром Євгеновичем, яким визначено середня ринкова ціна автомобіля марки (моделі): Daewoo Nexiа GL1.5i DOHC 5MT, тип транспортного засобу: легковий, тип кузова: седан, рік випуску: 2007; об`єм двигуна (куб.см.): 1498, станом на 19.08.2021, складає: 58620,00грн. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно вирішити питання, коли саме сторонами припинений шлюб; обсяг спільного майна, нажитого за час ведення спільного господарства; джерел його придбання, наявності боргів подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя та яке використане саме в інтересах сім`ї. Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. [PERSON] просить суд визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за нею, обґрунтовуючи тим, що квартира була придбана за частину коштів з продажу іншого спільного майна та її особисті коштів, а свою половину суми з продажу зазначеної квартири [PERSON] витратив на придбання житла для своєї сестри. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо підтвердження зазначених обставин в поясненнях [PERSON] , а тому до вищезазначених пояснень, суд ставиться критично та не може взяти до уваги, як належний доказ, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України. Відповідно до статей 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира була набута сторонами за час шлюбу в інтересах сім`ї і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Разом з тим, [PERSON] заперечує проти зустрічного позову, оскільки зазначає, що автомобіль «Daewoo Nexiа», 2007 року випуску, був проданий 05 серпня 2020 року, що підтверджується договором купівлі - продажу, а кошти які були виручені з продажу автомобіля, були витрачені на потреби сім`ю, тому вважає, що [PERSON] не має права на компенсацію. Однак суд критично ставиться до таких тверджень [PERSON] , оскільки рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16.03.2021, встановлено, що з березня 2015 року подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства, припинили фактичні шлюбні відносини, а отже кошти які були виручені з продажу автомобіля в 2020 році, не могли бути витрачені на потреби сім`ї, оскільки фактично такої сім`ї вже не існувало. Належних та допустимих доказів про обізнаність [PERSON] щодо продажу автомобіля «Daewoo Nexiа», 2007 року випуску, вартість автомобіля під час продажу та надання згоди на його відчуження [PERSON] саме 05.08.2020 суду не надано, в матеріалах справи також відсутні такі докази. Отже, автомобіль «Daewoo Nexiа», 2007 року випуску придбаний під час шлюбу, кредитний договір №819-018/07Р від 26.06.2007 виплачений за спільні кошти подружжя, а тому автомобіль є спільною сумісною власності подружжя та підлягає визнанню, як об`єкт спільної сумісної власності подружжя. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України. Враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, та положення ч.4 ст. 71 СК України, [PERSON] надала згоду на грошову компенсацію вартості спірного автомобіля замість її частки у праві на це майно. [PERSON] не заперечував проти висновок експерта №19/08-2021, однак наполягав, що автомобіль «Daewoo Nexiа», 2007 року випуску був проданий за 5000,00грн. Однак в судових засіданнях [PERSON] не зміг пояснити чому автомобіль «Daewoo Nexiа», 2007 року випуску продав за таку суму. До того ж договір комісії №4623/20/006681 від 05.08.2020 не містить будь-яких посилань на пошкодження автомобіля або на його несправність, що могло слугувати зниженню суми ринкової вартості автомобіля, суду не надано належних та допустимих доказів як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України на підтвердження дійсної вартості автомобіля на час продажу, саме 05.08.2020. Також, судом установлено, що під час продажу автомобіля [PERSON] не повідомив свою дружину, яка юридично, на час продажу автомобіля ще являлася дружиною [PERSON] , про продаж автомобілю, не узгодив ціну, чим порушив її права, як власника спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням викладеного, Висновок експерта №19/08-2021, містить докладний опис проведених дій, відповідає оцінки колісних транспортних засобів, є обґрунтованим, та таким, що може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. Отже, враховуючи, що автомобіль Daewoo Nexiа, рік випуску: 2007, придбаний під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , а тому є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між подружжям. Однак сторони не оскаржували продаж автомобіль Daewoo Nexiа, рік випуску: 2007 та не заперечували про правомірність набуття права власності на зазначений автомобіль [PERSON] на підставі договору комісії №4623/20/006681 від 05.08.2020, а тому поділу підлягає визначена вартість автомобіля в розмірі 58620,00грн на підставі Висновку експерта №19/08-2021. Таким чином до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає грошова компенсація вартості 1/2 частини цього автомобіля, що становить суму в розмірі 29310,00грн. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Отже, аналізуючи викладене вище, суд вважає правильним та справедливим задовольнити вимоги первісного та зустрічного позову, оскільки вони є обґрунтовані та доведені. Відповідно до вимог статей 133 та 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, які сплачені позивачем за первісним позовом в розмірі 3211,00грн та позивачем за зустрічним позовом в розмірі 3408,00грн (з яких 908,00грн судового збору та 2500,00грн за висновок експерти), враховуючи задоволення первісного та зустрічного позову повністю, покладаються на позивача та відповідача.

Outcome: approved