Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12225, вчинений 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 06/40/06-Склн від 08 листопада 2006 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] в загальному розмірі 940000, 00 гривень та судових та судових витрат у розмірі 992, 40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність ознак безспірності у кредитних правовідносинах, а також на порушення процедури вчинення виконавчого напису, що суперечить вимогам чинного законодавства. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2022 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, пояснення на позов не надали, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис № 12225 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором №06/40/06-Склн від 08 листопада 2006 року з усіма додатками та додатковими угодами, який був укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступник ПАТ «Кредитпромбанк») та [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у виконавчому написі правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Кредитпромбанк» за вказаним кредитним договором є ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору №б/н про відступлення прав вимоги від 20 травня 2013 року, правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору №2306/К про відступлення прав вимоги від 23 вересня 2020 року. Строк платежу за кредитним договором №06/40/06-Склн від 08 листопада 2006 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23 вересня 2018 року по 23 вересня 2021 року. Сума заборгованості складає 940000, 00 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту. У судовому засіданні також було встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором №06/40/06 Склн від 08 листопада 2006 року була стягнута з позивача на користь ВАТ «Кредитпромбанк» згідно з рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ід 27 серпня 2010 року по справі №2-900/10, яке набуло законної сили. Тобто, вже існує як рішення суду, так і виконавчий документ (виконавчий лист), виданий на підставі рішення про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 06/40/06 Склн від 08 листопада 2006 року. При цьому борг, який рахувався за позивачем згідно рішення суду у розмірі 24821, 23 гривень був частково погашений шляхом продажу предметів застави, які були передані банку в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Таким чином спірний виконавчий напис з визначенням незрозумілої суми заборгованості призводить до наявності двох окремих виконавчих документів, за якими стягується одна і таж заборгованість з позивача за неналежне виконання умов кредитного договору. У виконавчому написі відповідач, на користь якого здійснюється стягнення заборгованості, зазначений як правонаступник сіх прав та обов`язків за кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитромбанк», правонаступництво покладено в основу визнання його стягувачем. Однак встановлено, що Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя в порядку розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, вже розглядались заяви ПАТ «Дельта Банк» та «ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження. Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17 січня 2020 року по справі №335/500/19, яка набрала законної сили, в задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк», зацікавлені особи ПАТ «Кредитпромбанк», [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження було відмовлено. Відповідна заява ПАТ «Дельта Банк» була залишена судом без задоволення, так як подані заявником документи не доводили факту переходу права вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» та, як наслідок, про наявність підстав для заміни сторони. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26 березня 2021 року по справі №335/1731/21, яка набрала законної сили, в задоаоленні заяви ТОВ «Вердикт Капітал», заінтересовані особи ПАТ «Кредитпромбанк», [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження також було відмовлено в повному обсязі, так як суд встановив про недоведеність факту переходу права вимоги від попереднього кредитора та, як наслідок, про наявність підстав для заміни сторони. Таким чином існують не скасовані судові рішення, якими встановлений факт недоведеності правонаступництва за кредитним договором та переходу прав та обовязків від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт капітал». Тому виконавчий напис містить недостоовірну та непідтверджену інформацію щодо правонаступництва відповідача по кредитному договору №06/40/06 Склн від 08 листопада 2006 року, укладеному між позивачем та ВАТ «Кредитпромбанк», також докази того, що відповідач направив на адресу позивача письмову вимогу (повідомлення) з вимогою про виконання зобов`язання за кредитним договором в наданих суду документах, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, відсутні. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст.89 Закону україни №Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, 296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Виконавчий напис вчинюється на підставі: а) оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону україни «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Виходячи з наведених обставин, слідує висновок, що нотаріусом не дотримано вимог щодо порядку вчинення нотаріального напису, а саме такий напис вчинено на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, а встановлена заборгованість не може вважатися безспірною і такою, що не потребує додаткового доказування, а відтак вчинення виконавчого напису за заявою відповідача не ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 гривень за подання позовної заяви.

Outcome: approved