Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

В вересні 2021р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі по тексту - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПУЛЬС-ГАЗ» (далі по тексту - відповідач 2), в якому просила суд: - стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на користь позивачки у відшкодування матеріальної шкоди 106400,61 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 25 лютого 2021р., її чоловік виявив пошкодження належного позивачці автомобіля «Smart MC» д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований поблизу будинку [ADDRESS] . Зазначений автомобіль мав наступні пошкодження: вм`ятини на даху автомобіля, розбите лобове скло, передній бампер з лівої сторони, дзеркало заднього виду з лівої сторони, пошкодження лівої двері. На думку позивачки вище наведенні ушкодження утворились, внаслідок падіння снігу та брилів льоду з даху будинку. За фактом пошкодження належного позивачці автомобіля, вона зверталась до правоохоронних органів та відповідачів 1, 2. Оскільки в досудовому порядку, відповідачами 1, 2 не відшкодовано позивачці оцінену матеріальну шкоду, вона змушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 30 червня 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач 1 проти позову заперечив, зазначивши, що будинок [ADDRESS] належить до сфери управління відповідача 1 та до 10 червня 2018р. перебував на його балансовому утриманні. У 2020р. переможцем електронних торгів відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» став відповідач 2, на якого, в силу укладеного договору № 333 від 27 жовтня 2020р. покладені зобов`язання щодо комплексного прибирання і утримання місць загального користування, сходових клітин, прибудинкової території, утримання і технічного обслуговування внутрішньо - будинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого постачання гарячої води, електропостачання) у зазначеному вище будинку. Таким чином, на думку сторони відповідача 1 він є неналежним відповідачем по справі. Крім того, сторона відповідача 1, вважає, що стороною позивача не надано до суду належних і допустимих доказів наявності вини відповідачів 1, 2, не підтверджено заподіяння шкоди позивачки саме внаслідок дій/бездіяльності останніх. Також на думку сторони відповідача 1, стороною позивача не підтверджено розміру матеріального збитку, оскільки жоден із відповідачів не був запрошений для проведення огляду пошкодженого автомобіля позивачки. Крім того, з наданого стороною позивача, в якості письмового доказу звіту № 171/03-21 від 22 березня 2021р. не можливо встановити, коли було пошкоджено автомобіль позивачки. Також у відзиві на позов, сторона відповідача 1 звертала увагу суду, що вважає порушення зі сторони позивачки правил паркування у дворі будинку [ADDRESS] , який немає для цього відповідного майданчику. Відзив на позов, відповідачем 2 не подавався. Відповідь на відзив відповідача 1, стороною позивача не подавалась. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1192 цього Кодексу, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі ст. 25 цього Закону України утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що 25 лютого 2021р., її чоловік виявив пошкодження належного їй автомобіля «Smart MC» д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований поблизу будинку [ADDRESS] . Зазначений автомобіль мав наступні пошкодження: вм`ятини на даху автомобіля, розбите лобове скло, передній бампер з лівої сторони, дзеркало заднього виду з лівої сторони, пошкодження лівої двері. На думку позивачки вище наведенні ушкодження утворились, внаслідок падіння снігу та брилів льоду з даху будинку, внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов`язків. Разом з тим, як встановлено судом будинок [ADDRESS] належить до сфери управління відповідача 1 та до 10 червня 2018р. перебував на його балансовому утриманні. У 2020р. переможцем електронних торгів відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» став відповідач 2, у зв`язку з чим між відповідачами був укладений договір № 333 від 27 жовтня 2020р., відповідно до якого на відповідача 2 були покладені зобов`язання щодо комплексного прибирання і утримання місць загального користування, сходових клітин, прибудинкової території, утримання і технічного обслуговування внутрішньо - будинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого постачання гарячої води, електропостачання) у зазначеному вище будинку. Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом №76 від 17 травня 2005р. Державний комітетом України з питань житлово-комунального господарства, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005р. за №927/11207 (надалі по тексту - Правила утримання жилих будинків),балансоутримувачем є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом. Правилами утримання жилих будинків передбачено, що утримання будинків і територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих га нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Правила утримання жилих будинків визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій: - забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням; - проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконання вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструкції жилих будинків та прибудинкових територій. Згідно пункту 2 Правил утримання жилих будинків технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків. Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо - їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Відповідно до п. 1.1.8.6 Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань ЖКГ від 10 серпня 2004р. № 150, до таких послуг належить, зокрема скидання з дахів та покрівель снігу та льоду. Як вбачається з Акту від 26 лютого 2021р. затвердженого директором відповідача 2, який було складено на підставі заяви - звернення сторони позивача, при обстеженні прибудинкової території та будинку [ADDRESS] , було встановлено, що на крижень на покрівлі зазначеного житлового будинку не виявлено, температура зовнішнього повітря становить + 80 С. На прибудинковій території житлового будинку між під`їздами № 2 та № 3, приблизно на відстані до 1 метра від фасадної частини будинки знаходиться припаркований автомобіль «Smart MC» д.н.з. [NUMBER] . При візуальному обстеженні спостерігається пошкодження лобового скла, переднього бамперу, лівого дзеркала заднього виду (зі сторони водія), заднього скла, відкрите зі сторони водія вікно. Навколо автомобіля відсутній сніг, накриження чи льодяні глиби, що засвідчено фото фіксацією. Зі змісту довідки, затвердженої начальником Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві від 23 квітня 2021р., вбачається, що правоохоронними органами не було встановлено пошкодження автомобіля позивачки, внаслідок падіння на цей автомобіль бриль льоду та снігу. Відповідно до ст. 1164 ЦК України у разі неусунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати, зокрема, відшкодування завданої шкоди. Згідно приписів ст. 1165 ЦК України шкода, завдана внаслідок неусунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи, відшкодовується відповідно до цього Кодексу. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди, сторона позивача посилалась на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу за № 171/03-21, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого позивачці дорівнює ринковій вартості автомобіля до його ушкодження - 106400,61 грн. З матеріалів справи вбачається, що представники відповідачів не були присутніми під час огляду спеціалістом оцінювачем пошкодженого автомобіля позивачки, оскільки спеціалістом в порушення законодавством не викликались. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14, 15 Постанови від 01 березня 2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін. При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не була висловлена позиція з приводу того, що він не згоден із визнанням належного транспортного засобу фізично знищеним, при цьому позивачка просила відшкодувати їй повну вартість автомобіля до часу його пошкодження, що не відповідає вимогам закону. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачів не підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати.

Outcome: dismissed