Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовували тим, що [INFO] помер [PERSON] . [INFO] померла і його дружина [PERSON] .За ступенем спорідненості померлі буди батьком та матір`ю позивача [PERSON] та дідом і бабою позивача [PERSON] . Донька померлих [PERSON] померла раніше них [INFO] . [PERSON] за життя на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після померлого фактично прийняла його дружина [PERSON] , тому як була зареєстрована з ним на день смерті за однією адресою, але юридично спадщину не оформила. 14.08.2014 позивачі звернулись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Русавською Т.В. із заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого заведено спадкову справу №42/2014. Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини не звертались. 23.04.2021 позивачі, через свого представника [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Русавської Т.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , але постановою від 23.04.2021 їм було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на спадкове майно: житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, позивачі просили суд: встановити факт належності на праві приватної власності житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,10 кв.м, житловою площею 40,30 кв.м, [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за позивачами в рівних частинах за кожним, а саме по 1/2 частці, право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але юридично не оформила своїх спадкових прав, на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів адвокат Книгницька Л.А. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути заяву за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №85 (а.с. 63-116) вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємцями померлої є її син [PERSON] та онук [PERSON] за правом представлення згідно зі ст. 1266 ЦК України, оскільки його мати [PERSON] померла раніше, [INFO] . Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звертались. 23.04.2021 представник [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Русавської Т.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Спадкове майно складається з житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно з довідкою №184854, виданої 28.01.2021 комунальним підприємством ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» документ, що посвідчує право власності на житловий будинок договір купівлі-продажу, посвідчений 02.09.1975 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстрованим №2-1760, який спадкоємці не надали, оскільки документ втрачено. Відповідно до листа Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області №133/02-05 від 17.02.2021 встановлено, що видати дублікат договору купівлі-продажу не можливо, оскільки договори відчуження нерухомого майна за 1975 рік не передавалися. Згідно зі змісту постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу від 14.08.2014 (а.с. 116) вбачається, що [PERSON] , в особі представника [PERSON] , та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на спадкове майно, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З листа КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 28.01.2021 за №184854 (а.с. 18) встановлено, що відповідно до даних архівної справи право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на ім`я [PERSON] . З відповіді на запит №472 від 28.01.2021 (а.с. 101 зворот листа) на день смерті [PERSON] разом з померлим зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем на день його смерті, отже вона прийняла спадщину. Згідно з матеріалів справи судом було встановлено, що оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок втрачено та в позасудовому порядку відновити не можливо. У зв`язку з чим у позивача виникло право захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності спадкоємців на спадкове майно. За ст. 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008р.\~№ 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 334 ЦК України якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. \~Відповідно до ст.\~14\~Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, а [PERSON] за правом представлення згідно зі ст.. 1266 ЦК України. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємців придбати майно після смерті спадкодавця. У даному випадку позивачі прийняли спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд вважає за можливе задовольнити позов, встановити факт належності на праві приватної власності житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,10 кв.м, житловою площею 40,30 кв.м, [PERSON] , який помер [INFO] та визнати право власності на вказане майно за позивачами в порядку спадкування після смерті [PERSON] .

Outcome: approved