Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини - малолітнього [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина або опікуна, визнати малолітнього [PERSON] таким, що має право користуватись житлом за адресою: [ADDRESS] , а також накласти заборону на відчуження майна у вигляді житла за адресою: [ADDRESS] , до досягнення повноліття [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . 01 жовтня 2018 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Дитина в цей час перебувала у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, у зв`язку з тим, що батько побив дитину, а мати не мала наміру займатись вихованням дитини. 23 жовтня 2020 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області матір малолітнього [PERSON] - [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні її дитини, а у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав батька дитини - [PERSON] було відмовлено. Разом з тим, у цьому ж рішенні [PERSON] було попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання сина. Так, 28 жовтня 2020 року відповідач звернувся з письмовою заявою про повернення йому сина на підставі ухваленого рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2020 року, на підставі чого 05 листопада 2020 року малолітнього [PERSON] було передано на виховання батькові, а службою у справах дітей направлено листи до суб`єктів соціальної роботи щодо взяття сім`ї на контроль та під соціальний супровід. Так, 13 січня 2021 року до служби у справах дітей від КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР надійшов лист щодо сприяння в укладенні декларації на медичне обслуговування, а 22 лютого 2021 року, о 23 год. 05 хв., до чергової частини відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управлення Національної поліції в Дніпропетровській області по спецлінії «102» надійшло повідомлення про те, що з балкону випав хлопчик. Виїздом на місце пригоди за адресою: [ADDRESS] , було з`ясовано, що з балкону випав малолітній [PERSON] , [INFO] , якого потім було госпіталізовано до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8» КМР. Батько при цьому працівникам поліції пояснив, що 22 лютого 2021 року він святкував свій день народження з друзями, розпиваючи алкогольні напої, між тим під час святкування між дорослими виник конфлікт в результаті чого було викликано патрульну поліцію, які приїхавши на місце поспілкувались із дорослими та поїхали, однак, через деякий час повернулись та запитали, де наразі перебуває дитина відповідача, на що той повідомив, що спить, однак відповідач підійшовши до дитячого ліжка, виявив відсутність дитини. Так, у зв`язку з тим, що трапилось, працівниками поліції відповідачу було винесено тимчасовий заборонний припис, а 24 лютого 2021 року виконкомом районної у місті ради прийнято рішення №139 «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] у батька та тимчасове влаштування його до державного закладу». Разом з тим, позивач зазначає, що відповідач порушує право дитини на користування житлом, позаяк протягом трьох місяців з моменту реєстрації факту народження сина не зареєстрував місце його постійного проживання. Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала у разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про народження від 22.03.2011 року, [PERSON] є малолітньою дитиною [PERSON] та [PERSON] (а.с.6 зі зворот.боку). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2020 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні її дитини - сина [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти на утримання дитини. У задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав батька дитини - [PERSON] було відмовлено. Разом з тим, у цьому ж рішенні [PERSON] було попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання сина (а.с.9-13). 28 жовтня 2020 року відповідач звернувся до служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради з посиланням на ухвалене 23 жовтня 2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішення щодо повернення йому на виховання сина, з яким він буде проживати за адресою: [ADDRESS] (а.с.17), на підставі чого 05 листопада 2020 року малолітнього [PERSON] було передано на виховання батькові, а службою у справах дітей направлено листи до суб`єктів соціальної роботи щодо взяття сім`ї на контроль та під соціальний супровід. 13 січня 2021 року до служби у справах дітей від КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР надійшов лист щодо сприяння в укладенні відповідачем декларації на медичне обслуговування, позаяк останній на телефонні дзвінки не відповідає, на неодноразові спроби здійснення медичного патронажу за адресою: [ADDRESS] , двері ніхто не відчиняв (а.с.22). Окрім того, до виконкому Саксаганської районної у місті ради від т.в.о. начальника відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управлення Національної поліції в Дніпропетровській області Федотова Дениса надійшло повідомлення про те, що 22 лютого 2021 року, о 23 год. 05 хв., до чергової частини відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управлення Національної поліції в Дніпропетровській області по спецлінії «102» надійшло повідомлення про те, що з балкону випав хлопчик. Виїздом на місце пригоди було з`ясовано, що з балкону випав малолітній [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , якого потім було госпіталізовано до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8» КМР з діагнозом ката травма, ЗЧМТ, ЗГМ, комприсіонний перелом хребта, закрита травма живота (а.с.7). 24 лютого 2021 року виконкомом районної у місті ради було прийнято рішення №139 «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] у батька та тимчасове влаштування його до державного закладу» згідно якого було вирішено службі у справах дітей виконкому районної у місті ради негайно відібрати у [PERSON] малолітнього [PERSON] та тимчасово влаштувати його до державного закладу (а.с.8). Згідно листа директора КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР Трипольської С.М. від 24.05.2021 року, [PERSON] за час перебування його сина на стаціонарному лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8» КМР, КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР та в центрі реабілітації дитину не відвідував, до адміністрації закладів не звертався, не телефонував, життям та здоров`ям дитини не цікавився, матеріальної допомоги не надавав, ліки призначені дитині, не передбачені Національним переліком основних лікарських засобів та їх закупівлі бюджетниками, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 року №180, працівники закладу закуповують весь час за власний кошт (а.с.38). Окрім того, згідно листа директора КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР Сахно С.Б. від 03.08.2022 року, малолітній [PERSON] , перебуває в ЦСПРД №1 з 18 березня 2021 року по теперішній час за направлення міської служби у справах дітей Криворізької міської ради як дитина, яка залишилась без батьківського піклування, батько дитини, [PERSON] , до адміністрації закладу щодо зустрічей із сином не звертався, бажання спілкуватись, а також виконувати свої обов`язки по вихованню сина не проявляв (а.с.59). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти ; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зокрема, щодо забезпечення необхідних умов життя малолітнього сина та допускає неналежне безвідповідальне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, що створює загрозу для здоров`я його малолітньої дитини. Враховуючи встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами представника позивача та висновком Саксаганської районної у місті ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.39-41) у відношенні його дитини, і вважає що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно приписів ч. 2 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положення ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Враховуючи що зазначений позов пред`явлено до суду 03 березня 2021 року, суд вважає що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина саме з цієї дати і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про визнання малолітнього [PERSON] таким, що має право користуватись житлом за адресою: [ADDRESS] , а також накладення заборони на відчуження майна у вигляді житла за вказаною адресою, суд зазначає, що дані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року №789-ХІІ у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню прав дітей. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ч. 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, позивач у порушення ст. 81 ЦПК України не надав суду доказів на обґрунтування зазначеної частини позовних вимог, а саме доказів реєстрації дитини за адресою: [ADDRESS] , доказів того, що дитина має будь-яке відношення до вказаної квартири та доказів того, що вказана квартира зареєстрована саме за відповідачем на праві власності, а не він є там лише зареєстрованим, позаяк у разі задоволення даних вимог, можуть бути порушені права власників вказаної квартири. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у загальному розмірі 1816 грн. (908 грн. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 908 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів).

Outcome: partial