Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

07.06.2022 [PERSON] , від імені якої діє адвокат Шевчук В.О., звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі за текстом - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Кондратюк Р.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі виконавчого напису № 19988 від 18.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Кондратюком Р.В. відкрито виконавче провадження № 67676481 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості за кредитним договором в сумі 24384 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений на угоді, що не була нотаріально посвідчена, а вимоги, пред`явлені відповідачем, не є безспірними. На думку позивача, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки договірних відносин між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» не існувало, зокрема, сторони кредитний договір не укладали. Так само на адресу позивача не надходили вимоги щодо необхідності погашення кредитної заборгованості. При цьому про подання заяви про вчинення виконавчого напису нотаріус позивача не повідомив. Так само позивач вважає, що нотаріусом порушений строк вчинення виконавчого напису. Також у порушення вимог п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, для вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу не був наданий оригінал нотаріально посвідченої угоди, що, на думку позивача, свідчить про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису № 19988 від 18.05.2021. За таких підстав позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 19988 від 18.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості у сумі 24384 грн. 09.06.2022 позовна заява залишена без руху з наданням представнику позивача строку для усунення її недоліків. 22.06.2022 представник позивача усунув недоліки позовної заяви. 24.06.2022 відкрито провадження у справі, звільнено позивача від сплати судового збору, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 21.07.2022, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 21.07.2022 за клопотанням представника позивача у зв`язку з неявкою позивача засідання відкладено на 10.08.2022. У судовому засіданні 10.08.2022 представник позивача адвокат Шевчук В.О. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 10.08.2022 інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилися. Правом подання відзиву та пояснень третьої особи учасники справи не скористалися. Заяв чи клопотань на день розгляду справи до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 27.12.2019 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір № 303778593. У подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 73 від 07.04.2020 відступило право вимоги як кредитора за цим кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс». Останнє, у свою чергу, відступило ці права згідно з договором про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020, реєстр прав вимоги № 4 від 09.04.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». Указане вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 18.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 19988 (а.с. 30, 54). Також вказаним виконавчим написом нотаріус для задоволення вимог ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» звернула стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 303778593 за період з 09.04.2021 до 07.05.2021 у сумі 23184 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 7000 грн; простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 10551,80 грн; строкової заборгованості за штрафами та пенею у сумі 5632,20 грн. Крім цього, нотаріусом стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1200 грн. Відтак загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] , на підставі оскаржуваного виконавчого напису становить 24384 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Кондратюка Р.В. від 25.11.2021 для примусового виконання виконавчого напису № 19988 від 18.05.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 67676481 (а.с. 11). Відтак суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з вчиненням та виконанням виконавчого напису нотаріуса та регулюються Законом України «Про нотаріат» та іншими нормативно-правовими актами в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а саме станом на 18.05.2021. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом встановлений Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі за текстом - Порядок), який затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі за текстом - Перелік документів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Слід враховувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, в свою чергу, внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, можливе лише за нотаріально посвідченими договорами. При цьому для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу відповідну заяву (п.п. 2.1. глави 16 Порядку), оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, в якій також зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відтак суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, зокрема нотаріусу не був наданий нотаріально засвідчений кредитний договір та нотаріус не повідомив позивача про подання заяви про вчинення виконавчого напису, а вимоги, пред`явлені відповідачем, не є безспірними та такими, з дня виникнення яких минуло не більше трьох років. Перевіривши доводи позивача у повному обсязі, суд приходить до таких висновків. З матеріалів справи не вбачається, що укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] кредитний договір № 303778593 від 27.12.2019 є нотаріально посвідченим, а відтак є документом, за яким стягнення заборгованості може провадитись у безспірному порядку. Указане свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на цьому договорі. Отже, вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. При цьому суд відхиляє за недоведеністю доводи позивача про те, що кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої вчинено оскаржуваний виконавчий напис, не є безспірною, а також, що нотаріусом порушений строк вчинення виконавчого напису. Так, позивач не обґрунтувала, у чому саме полягає спірність суми кредитної заборгованості, а з наданих суду документів, зокрема за відсутності кредитного договору № 303778593 від 27.12.2019 встановити, чи вірно нарахована така заборгованість, не є можливим. При цьому період, за який нарахована указана заборгованість та дата видачі оскаржуваного виконавчого напису не дають підстав вважати, що з дня виникнення права вимоги стягувача минуло більше трьох років. Так само не ґрунтуються на вимогах закону і доводи позивача про те, що нотаріус зобов`язаний був повідомити позивача про надходження від відповідача заяви про вчинення виконавчого напису. Так, порядок вчинення виконавчих написів регулюється главою 16 Порядку та не містить вимоги для нотаріуса повідомляти боржника про надходження такої заяви. З урахуванням викладеного, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що виконавчий напис № 19988 від 18.05.2021 є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. на підставі договору кредиту № 303778593 від 27.12.2019, який не був нотаріально посвідчений, а відтак позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору. Вказане клопотання задоволено судом при винесенні ухвали про відкриття провадження від 24.06.2022. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак з урахуванням вказаних норм закону судовий збір у сумі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved