Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.01.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторони мають діток, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, на сім`ю, сторони мають великі розбіжності в характерах, на ґрунті взаємних непорозумінь, не бажанні рахуватися один з одним, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому позивач просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 21.01.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками сина [PERSON] ,\~ [INFO] . Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко М.О., зареєстрованої в реєстрі за №490, відповідач цією заявою надає згоду на розірвання шлюбу з позивачем і заявляє, що строк на примирення їм не потрібен. Також, повідомтла, що між ними немає спору щодо того із ким з батьків будуть проживати їхні малолітні діти і за їхньою взаємною згодою вирішено, що син [PERSON] , [INFO] , буде проживати зі своїм батьком [PERSON] , а дочка [PERSON] , [INFO] , буде проживати з матір`ю, що буде відповідати інтересам дітей Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. (Постанова Верховного Суду у справі № 200/952/18). Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Судом встановлено, що донька проживає разом з выдповыдачем, а син - з позивачем, враховуючи, що відповідач не заперечує проти цього, про що свідчить подана нею заява про визнання позовних вимог, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved