Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2002 року. З відповідачем мають спільних дітей доньку [PERSON] , [INFO] сина [PERSON] , [INFO] . Із відповідачем за останній рік спільного проживання подружні відносини погіршились, фактичні шлюбні та сімейні відносини між ними припинені. Останні два місяці проживають окремо за різними адресами. Він з відповідачем втратили почуття любові та взаємної поваги один до одного, внаслідок чого в них відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага і спільне життя стало неможливим. Подальше спільне життя, примирення та збереження шлюбу є неможливим, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Щодо подальшого місця проживання неповнолітнього сина спору між ними не має. Після розірвання шлюбу до повноліття син буде проживати із матір`ю. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення вимог позивача. Просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2002 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 20 (а.с.15). Сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Згідно частини першої статті 110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати за доцільне збереження шлюбу між сторонами. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що позивачу, за її клопотанням, необхідно залишити прізвище « [PERSON] ». На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved