Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив звільнити його з 27 липня 2022 року від сплати на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом припинення стягнення аліментів, визначених рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2017 року у цивільній справі № 361/3739/17. В обґрунтування позову зазначав, щозгідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2017 року у справі № 361/3739/17 [PERSON] було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на двох їхніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітної плати та інших доходів, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. У зв`язку із досягненням старшою дочкою [PERSON] повноліття, із [INFO] він сплачує аліменти лише на молодшу дочку [PERSON] . Відповідач [PERSON] виїхала до Королівства Іспанія як біженець. Починаючи з 25 березня 2022 року неповнолітня дочка сторін [PERSON] проживає разом із батьком та перебуває на повному його утриманні,тому вважає, що він як батько має право на звільнення його від сплати на користь матері дитини [PERSON] аліментів на дочку. Остання в добровільному порядку вирішувати питання щодо припинення стягнення з нього аліментів на дочку [PERSON] не бажає, тому він змушений був звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов підтримує, просив суд задовольнити заявлені ним позовні вимоги повністю та розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов визнає повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, оскільки дійсно дочка [PERSON] проживає разом із батьком, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірваний, після чого їхні діти залишилися проживати разом із матір`ю. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2017 року, ухваленого у цивільній справі № 361/3739/17, із [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітної плати та інших доходів, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Вказане рішення суду набрало законної сили та постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 04 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження за № 54818618 з примусового виконання виконавчого листа № 361/3739/17 про стягнення з боржника [PERSON] аліментів на дітей. [INFO] старша дочка сторін [PERSON] досягла повноліття. Із листа від 08 липня 2022 року за № 9672/18.10-22 Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що в порядку примусового виконання виконавчого листа № 361/3739/17 державним виконавцем 05 жовтня 2017 року та 13 листопада 2017 року видано постанови про звернення стягнення на доходи боржника, копії яких для виконання направлені до Акціонерного товариства "Укртелеком" за місцем роботи боржника [PERSON] та до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за місцем отримання ним пенсії. Аліментні платежі щомісячно стягуються з доходів боржника та перераховуються на рахунок стягувача. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Виходячи з наведеного, право на одержання аліментів на дитину має той з батьків, з ким саме проживає дитина, відповідно на іншого з батьків законом покладено обов`язок сплачувати кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від його доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням аліментів на дитину потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема, потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Верховний Суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц виклав правовий висновок та зазначив, що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно із ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до акта обстеження умов проживання від 12 липня 2022 року за № 263, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживають неповнолітня дитина [PERSON] , батько цієї дитини [PERSON] та його дружина [PERSON] . Встановлено, що дитина проживає разом із батьком з 25 березня 2022 року. Матір дитини [PERSON] залишила з 20 березня 2022 року територію України та виїхала на проживання до Королівства Іспанія. Комісією встановлено, що батько дитини створив усі належні умови для проживання, виховання та догляду за неповнолітньою дочкою. Главою 15 СК України "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" питання щодо звільнення від сплати аліментів у зв`язку із зміною обставин, які мають істотне значення, зокрема, зміною місця проживання дитини, не врегульовано. За змістом ч. 1 ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Подібні правовідносини щодо аліментних зобов`язань передбачені главою 22 розділу VI СК України "Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів". Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. У ч. 4 ст. 273 ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Обставини щодо проживання дитини разом із платником аліментів, у даному випадку батьком, є тією обставиною, яка має істотне значення при вирішенні питання щодо звільнення останнього від сплати аліментів. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що з 25 березня 2022 року неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , постійно проживає разом із батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні, що є істотною для вирішення справи обставиною, визнання позову відповідачем [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про звільнення його від сплати аліментів на дитину є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, тому згідно із п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору він звільнений. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене вище, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 50 % судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved