Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державний реєстратор Рожищенської територіальної громади Луцького району Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення Копачівської сільської ради народних депутатів Рожищенського району № 48 від 25 листопада 1995 року, припинення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування від 10 квітня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Рожищенської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за № 563 позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаного договору 02 жовтня 2012 року в Волинському обласному бюро технічної інвентаризації позивачем було здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно та отримано Витяг № 35700651. Зазначає, що на момент укладення договору дарування земельна ділянка на якій розташований будинок перебувала в користуванні дарувальника [PERSON] . Однак, у 1995 році [PERSON] не будучи власником житлового будинку звернулась в Копачівську сільську раду з заявою про передачу земельної ділянки на якій розташований вищевказаний будинок у приватну власність. Рішенням виконавчого комітету Копачівської сільської ради № 48 від 29 листопада 1995 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку та видано державний акт, про що позивач дізналася в 2021 році при зверненні до Копачівської сільської ради з документами на приватизацію земельної ділянки. В березні 2000 року [PERSON] померла, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті не заводилась. Позивач зазначає, що її права порушені, оскільки вона не може здійснити приватизацію земельної ділянки та розпоряджатися нею. На підставі вищенаведеного, з урахуванням заяв про зміну предмету позову, просить суд: - визнати незаконним та скасувати рішення Копачівської сільської Ради народних депутатів Рожищенського району № 48 від 25 листопада 1995 року про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам, в частині передання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,29 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в с. Копачівка Луцького (Рожищенського) району Волинської області; - припинити державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на земельну ділянку, кадастровий номер 0724582900:01:001:0864, площею 0,2349 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Копачівка Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області і зареєстрована за [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0724582900:01:001:0864, площею 0,2349 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Копачівка на території Копачівської сільської ради Луцького (Рожищенського) району Волинської області. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 25 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання 17 червня 2022 року о 11 год 30 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 17 червня 2022 року прийнято до розгляду заяви позивача про зміну предмета позову, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державного реєстратора Рожищенської територіальної громади Луцького району Волинської області та приєднано до матеріалів справи письмові докази. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 29 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 12 серпня 2022 року о 10 год 30 хв. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. 12 серпня 2022 року позивач подала суду заяву в якій просила приєднати до матеріалів справи технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач Копачівська сільська рада Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явилась, 29 червня 2022 року подали суду заяву в якій просять позов задовольнити повністю та розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державний реєстратор Рожищенської територіальної громади Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, 08 липня 2022 року подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Вирішуючи клопотання про приєднання до матеріалів справи копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) суд виходить з такого. Згідно з ч. 1, 9 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Ураховуючи, що копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) наявна у відповідача, суд ухвалив клопотання представника позивача задовольнити, долучити до матеріалів справи копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2349 га с. Копачівка Рожищенського району Волинської області. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка для будівництва житлового будинку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] належали [PERSON] , що підтверджується копією витягу з погосподарської книги № 8 за 1991-1993 роки, виданого виконкомом Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області. З копії договору дарування від 10 квітня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Рожищенської державної нотаріальної контори Бялковською Е. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 563 встановлено, що [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони уклали договір відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями і спорудами в с. Копачівка Рожищенського району Волинської області. На підставі вищевказаного договору дарування 02 жовтня 2012 року позивач [PERSON] зареєструвала право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав, номер витягу 35700651. Судом встановлено, що Копачівською сільською радою Рожищенсього району 29 листопада 1995 року було прийнято рішення № 48 яким громадянам сіл Копачівка, Олександрівка, Тростянка, Башова безкоштовно передано у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), ведення особистого підсобного господарства, згідно з додатком. Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ № 036932, [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , на підставі рішення Копачівської сільської Ради народних депутатів від 25 листопада 1995 року № 48 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Копачівської сільської ради с. Копачівка. Державний акт виданий 30 січня 1997 року. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 12 серпня 2017 року Рожищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON] померла [INFO] . У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 67978802 від 28 грудня 2021 року, відомості на спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] у спадковому реєстрі відсутні. З копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановлено, що площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Копачівка Рожищенського району, яка належить [PERSON] становить 0,2349 га. Позивач, вказуючи на те, що позбавлена можливості реалізувати своє право на володіння та розпорядження земельною ділянкою, звернулася до суду з даним позовом за захистом порушеного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. На час дарування позивачу [PERSON] житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (10 квітня 1993 року) правовідносини з приводу землекористування регулювались Земельним кодексом України 1990 року, який відповідно до п. 1 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562 -XII введено в дію з 15 березня 1991 року(далі - ЗК України 1990 року). Відповідно до норм ст. 9 ЗК України 1990 року до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Згідно з п.п «ґ» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 № 7 «Про судову практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК (2768-14) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Тобто, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії ст. 30 ЗК України закон в імперативній формі передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача у разі переходу права власності на будівлю і споруду. Поточна редакція ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України (у чинній редакції) також передбачають припинення права власності чи користування земельною ділянкою та автоматичний перехід такого права при відчуженні будівлі або споруди до особи, що набуває право власності на нерухоме майно, і ці норми мають імперативний характер. Щодо застосування приписів вказаних статей у відповідних редакціях Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.17), від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (пункт 61), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)). Отже, чинне земельне та цивільне законодавство, як і норми ст. 30 ЗК України 1990 року, імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Відтак, право приватної власності на будівлі створює правові підстави для переходу права на земельну ділянку до власника об`єкта нерухомості, розташованого на ній, саме в силу правочину з придбання нерухомого майна та автоматичного переходу права власності на земельну ділянку відповідно до принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Цим зумовлюється право власника такого об`єкта нерухомості вимагати оформлення у встановленому порядку свого права власності (користування) відповідною земельною ділянкою. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] набула право власності на жилий будинок на підставі договору дарування укладеного 10 квітня 1993 року, тобто на час дії норми ст. 30 ЗК України 1990 року, яка імперативно передбачала перехід до неї права на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Відтак, Копачівська сільська рада народних депутатів Рожищенського району приймаючи рішення № 48 від 25 листопада 1995 року про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам, в частині передання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,29 га діяла всупереч вимогам ст. 30 ЗК України 1990 року та законних прав позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України). Ураховуючи наведене, суд доходить висновку, що відновлення права позивача на користування земельною ділянкою, може бути лише після визнання незаконним та скасування рішення Копачівської сільської Ради народних депутатів Рожищенського району № 48 від 25 листопада 1995 року про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам, в частині передання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,29 га, а тому така позовна вимога ґрунтується на вимогах закону та її необхідно задовольнити. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Ураховуючи те, що суд доходить висновку про необхідність визнання незаконним та скасування рішення на підставі якого [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, вимогу про припинення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на земельну ділянку, кадастровий номер 0724582900:01:001:0864, площею 0,2349 га також необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, встановивши, що позивач набула права власності на будинок на підставі договору дарування від 10 квітня 1993 року, то суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0724582900:01:001:0864, площею 0,2349 га. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого [PERSON] позову та необхідність його задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання представника позивача судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved