Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

Заявниця у грудні 2021 року звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, і просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути на утримання дитини аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, подала письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні повністю визнав позовні вимоги про що надіслав на адресу суду письмову заяву з власним підписом, висловив небажання бути батьком дитини, спілкуватись з нею, і вважав що визнання позову про позбавлення його батьківських прав відносно доньки повністю відповідає його внутрішній волі. Окрім того повністю не заперечував вимоги позову про стягнення аліментів на утримання дитини. Представник служби у справах дітей Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області у підготовчому засіданні подав письмову заяву від 19.08.2022 року № 247 про розгляд справи у свою відсутність, не заперечував проти позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, та стягнення з відповідача аліментів у запропонованому позивачем розмірі. В такому випадку рішення ухвалюється у підготовчому засіданні (ч.3 ст. 200 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04.10.2018 року, який був розірваний рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року № 504/1388/19. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі змісту копії свідоцтва про наролження серії [NUMBER] виданого 06.06.2019 року Лиманським районним відділом ДРАЦС ГТ УЮ в Одеській області, а/з № 134 від 06.06.2019 року. Фактично з часу припинення шлюбних відносин батько взагалі ніякої участі у вихованні, догляді та утриманні дитини не приймає. Дитина проживає з мамою, яка здійснює утримання, догляд та виховання дитини. Суд приймає до уваги той факт, що [PERSON] письмово не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, отже - фактично відмовився від дитини. Тим самим відповідач визнає той факт, що є лише біологічним батьком дитини, та не бажає бути справжнім батьком, утримувати, годувати та доглядати дитину. Суд вважає доведеним той факт, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у житті дитини не приймає, чим, щонайменше, ставить під сумнів мати високе звання батька. Крім того, органом опіки та піклування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області надано суду висновок від 21.-2.2022 року № 6 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . У відповідності до положення п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача по відношенню до його неповнолітньої доньки розглядає позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісного батька. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосовувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. Свою позицію з приводу підстав, порядку, та наслідків позбавлення батьківських прав висловив Верховний Суд України. Так, у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Згідно із пунктом 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дитиною освіти. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач не приймає участі у забезпеченні утримання, виховання доньки [PERSON] , забезпечення повсякденного фізичного розвитку, як складової виховання, лікування дитини, не вживає заходів щодо належного утримання дитини, що повністю доведено матеріалами справи. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї доньки, що може мати наслідком ігнорування батьком взагалі існування дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, більш того, відповідач погодилась про доцільність позбавлення його батьківських прав, тому суд вважає можливим позбавити його батьківських прав по відношенню до дитини, як крайній засіб впливу, оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки батька по відношенню до своєї дитини. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обгрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. Щодо аліментів: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Дитина перебуває на утриманні матері - [PERSON] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Отже суд вважає, що аліменти слід стягувати з відповідача в розмірі чверті від усіх видів доходу (заробітку). Розмір аліментів не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання судового збору заявниця у позові не ставила. Позивач сплатила 908 грн. судового збору за вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав. Від сплати судового збору в частині стягнення аліментів позивач звільнена законом. Отже, оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача визнані судом обгрунтованими та задоволені рішенням суду, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved