Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

[PERSON] , 01.11.2021 року звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Львівської міської ради, у якому просить визнати за ним право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальною площею 185,9 кв.м та житловою площею 73,9 кв.м, господарськими спорудами та будівлями у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що [INFO] померла його мама - [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з: житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS] , земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0450 га, кадастровий номер 4610165500:03:001:0280, яка знаходиться у смт. Рудне та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1, 4999 га, яка знаходиться у с. Глиниці, Яворівського району Львівської області кадастровий номер 4625855600:07:001:0007. Зазначає також, що спадщину він прийняв, а 07.09.2021 року звернувся до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Чопика Ю. С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. На зазначені земельні ділянки йому були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а на житловий будинок ні, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, так як за життя мама позивача не встигла зареєструвати право власності на цей будинок. Окремо вказує, що згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] від 04.07.2021 року - спадкодавець [PERSON] , побудувала його у 1999 році на земельній ділянці площею 0,0450 га, кадастровий номер 4610165500:03:001:0280. На даний час позивач експлуатує зазначений садовий будинок і здійснює його обслуговування. Відтак, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Галицького районного суду м. Львова від 01.11.2021 року визначено головуючого суддю Зубачик Н. Б. (а.с. 41). Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.11.2021 року цивільну справу № 461/8964/21 постановлено передати за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова (а.с. 42-43). Згідно Супровідного\~листа Галицького\~районного суду\~м.\~Львова за\~вих.\~№ 461/8964/21/2547/2021\~від 26.11.2021\~року вказана\~справа надійшла\~до Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова 06.12.2021\~року (вх.\~№ 28405) (а.с. 45). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 06.12.2021 року визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 48). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.12.2021 року позовну заяву було залишено без руху (а.с. 49). Ухвалою Залізничного районного\~суду м.\~Львова від 29.12.2021 року прийняти до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України\~розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 96). Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, однак 03.08.2022 року подав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд задовольнити такі, окрім цього просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1\~ст. 89 ЦПК України). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд, встановлюючи фактичні обставини справи, зазначає, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2021 року виданого Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 23 [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.\~57). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2012 року виданого Краковецькою селищною радою Яворівського району Львівської області, актовий запис № 18 стверджується, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 56). Свідоцтвом про\~право на\~спадщину за\~законом від\~07.09.2021\~року посвідченого\~приватним нотаріусом\~Яворівського району\~нотаріального округу\~Львівської області\~Чопик Ю.\~С.\~(спадкова\~справа №\~6/2012,\~зареєстровано у\~книзі за\~№ 712)\~стверджується,\~що спадкоємцем\~зазначеного у\~свідоцтві майна\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~є її\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~спадщина складається\~з земельної\~ділянки,\~площею 0,0450\~га,\~кадастровий номер\~4610165500:03:001:0280,\~що розташована:\~Львівська область,\~смт.\~Рудне,\~цільове призначення\~земельної ділянки\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~і належить\~спадкодавцю на\~підставі Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серія\~ІІ-ЛВ\~№ 054683,\~виданого 15.07.1999\~року Рудненською\~селищною Радою\~народних депутатів,\~та зареєстрованого\~у Книзі\~записів державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю №\~673.\~Витяг з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку\~№ НВ-4811788052021\~від 09.07.2021\~року створеного\~за допомогою\~програмного забезпечення\~Державного земельного\~кадастру (а.с. 62), що стверджується\~також і\~Витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності за\~індексним номером\~273709663\~від 07.09.221\~року (а.с. 63), а також Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66314206 від 07.09.2021 року (а.с. 64). Свідоцтвом про\~право на\~спадщину за\~законом від\~07.09.2021\~року посвідченого\~приватним нотаріусом\~Яворівського району\~нотаріального округу\~Львівської області\~Чопик Ю.\~С.\~(спадкова\~справа №\~6/2012,\~зареєстровано у\~книзі за\~№ 713)\~стверджується,\~що спадкоємцем\~зазначеного у\~свідоцтві майна\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~є її\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~спадщина складається\~з земельної\~ділянки,\~площею 1,4999\~га,\~кадастровий номер\~4625855600:07:001:0007,\~що розташована:\~Львівська область,\~Яворівський район,\~с.\~Глиниці,\~цільове призначення\~земельної ділянки\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~і належить\~спадкодавцю на\~підставі Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серія\~ЯБ №\~128441,\~виданого 29.09.2004\~року Краковецькою\~селищною радою,\~та зареєстрованого\~у Книзі\~записів реєстрації\~державних актів\~на право\~приватної власності\~на землю\~та на\~право постійного\~користування землею,\~договорів оренди\~землі за\~№ 09.04.464.00618.\~Витяг з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку\~№ НВ-4616788852021\~від 07.09.2021\~року створеного\~за допомогою\~програмного забезпечення\~Державного земельного\~кадастру (а.с. 65), що стверджується також і Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 273936275 від 08.09.2021 року (а.с. 66), а також Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66314904 від 07.09.2021 року (а.с. 67). Рішенням Виконавчого комітету Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова Львівської області № 54 від 29.07.1999 року на підставі заяв громадян, які надійшли у виконком Рудненської селищної ради з проханням ввести в експлуатацію закінчене індивідуальне житлове будівництво - вирішено затвердити акт «Про закінчення будівництва і ввід в експлуатацію індивідуальних будинковолодінь селища Рудно», зокрема [ADDRESS] , житлова площа 88,7 кв.м, загальна площа 191,8 кв.м, яке спорудила [PERSON] . Також, вбачається, що на підставі наведеного просили Львівське обласне бюро технічної інвентаризації оформити право власності на згадане будинковолодіння (а.с. 36). Будучи спадкоємцем за законом після смерті своєї матері позивач звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав щодо зазначеного будинку. Проте, Листом-відповіддю приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Чопик Ю. С. зазначено, що приватний нотаріус Чопик Ю. С. на підставі звернення [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємця за законом від 15.06.2021 року щодо оформлення спадкових прав на майно [PERSON] , яка померла [INFO] спадщину прийняв. Однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за померлим, свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріусом не видавалось (а.с. 6). Згідно Довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Львівської міської ради № 1/7466 від 10.09.2021 року стверджується, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 року реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутня. Інформація про арешти та заборони, видачу дублікатів у матеріалах справи на зазначений будинок відсутня (а.с.\~29). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому звернувся до суду. На даний час отримати правовстановлюючі документи (чи їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Суд зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно зі ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності і інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовим актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його набуття, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова ВСУ від 13.06.2012 року справа № 6-54цс12). Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Суд встановив, що спірний будинок є збудований та введений в експлуатацію у 1999 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок (інвентаризаційна справа № 2921) (а.с. 89-94) та рішенням Виконавчого комітету № 54 від 29.07.1999 року (а.с. 69), такі не містять відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку вказана за покійною [PERSON] (яка його спорудила). Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійної матері підставно просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок зі всіма допоміжними приміщеннями, перерахованими в технічному паспорті, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. З матеріалів справи встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не склала, позивач є єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно померлої (згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.06.2022 року [PERSON] (батько позивача), [INFO] помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.06.2022 року [PERSON] (сестра позивача), [INFO] померла [INFO] )) вступивши у володіння та управління спадковим майном, що належало матері фактично прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно ні за законом, ні за заповітом судом не встановлено. Позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через ненадання спадкоємцем оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказане майно, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем не заявлено вимоги про відшкодування відповідачем судових витрат.

Outcome: approved