Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

05.04.2021 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, з урахуванням заяви від 19.07.2021 р. просила стягнути зАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за договором № SAMIDN01000734770598 від 23.04.2013 р. 66 310,14 грн вкладу, 61 917,35 грн процентів, 13 271,11 грн 3% річних, 93 147,93 грн інфляційних втрат, 1 239 241,89 грн пені; за договором № SAMIDN80000731578188 від 19.12.2012 р. 2 255,05 доларів США вкладу, 567,06 доларів США або 15 707,56 грн процентів, 451,32 доларів США або 12 501,56 грн 3% річних, 21 757,82 доларів США або 602 691,61 грн пені; за договором № SAMIDN01000734947527 від 30.04.2013 р. 17 261,27 грн вкладу, 20 143,16 грн процентів, 3 454,62 грн 3% річних, 24 247,45 грн інфляційних втрат, 404 133,14 грн пені; за договором № SAMIDN01000706503588 від 27.07.2009 р. 30 147,95 грн вкладу, 75 191,10 грн процентів, 6 033,72 грн 3% річних, 42 349,77 грн інфляційних втрат, 808 200,00 грн пені; за договором № SAMIDN25000731577720 від 19.12.2012 р. 62 667,15 грн вкладу, 89 209,91 грн процентів, 12 542,01 грн 3% річних, 88 030,50 грн інфляційних втрат, 1 616 400,00 грн пені; за картою для виплат Gold [NUMBER] кошти у сумі 20 455,48 грн, 4 093,90 грн 3% річних, 28 734,45 грн інфляційних втрат, 551 070,63 грн пені; за договором № SAMIDN25000724618141 від 28.03.2012 р. 1 005,12 доларів США вкладу, 765,73 доларів США або 21 210,72 грн процентів, 201,16 долар США або 5 572,13 грн 3% річних, 27 004,93 долари США або 748 036,56 грн пені. Позов [PERSON] обґрунтований тим, що 23.04.2013 р. підписала, а відповідач прийняв заяву SAMIDN01000734770598 на оформлення депозиту на суму 66 310,14 грн на 6 місяців до 23.10.2013 р., включно, із сплатою 17% річних; 19.12.2012 р. між ними було укладено договір № SAMIDN80000731578188 вклад «Універсальний» на 2 255,05 доларів США строком на 366 днів із сплатою 8,5% річних; 30.04.2013 р. підписала, а відповідач прийняв заяву SAMIDN01000734947527 на оформлення депозиту на суму 17 261,27 грн на 6 місяців до 30.10.2013 р., включно, із сплатою 17% річних; 27.07.2009 р. між ними було укладено договір № SAMIDN01000706503588 на 30 147,95 грн строком на 6 місяців до 27.01.2010 р., включно, із сплатою 21,5% річних; 19.12.2013 р. підписала, а відповідач прийняв заяву № SAMIDN25000731577720 на оформлення депозиту на суму 62 667,15 грн на 366 днів із сплатою 18% річних; у неї наявна карта для виплат Gold [NUMBER] із балансом 20 455,48 грн; 28.03.2012 р. між ними було укладено договір № SAMIDN25000724618141 на 1 005,12 доларів США на 366 днів зі сплатою 8,5% річних. 08.10.2018 р. нею була надіслана рекомендованим листом заява про дострокове розірвання вищезазначених депозитних договорів із зазначенням реквізитів, за якими необхідно здійснити перерахування суми вкладу з нарахованими відсотками, відповіді не отримано, гроші не повернуто. Таку бездіяльність банку, що полягає у неповерненні вкладу з відсотками, вважає незаконною. Ухвалою суду від 09.04.2021 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 15.06.2021 р. задоволено клопотання представника відповідача Бригінець А.А., здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.07.2021 р. залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою суду від 18.07.2022 р. закрито підготовче провадження у справі. Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву. Третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» пояснення щодо позову або відзиву не подано. У судове засідання 15.08.2022 р. об 11:00 год. позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлена, суд, враховуючи клопотанняпредставника позивача [PERSON] від 30.05.2022 р. про розгляд справи за відсутності позивача, її представника за наявними в матеріалах справи документами, вислухавши представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду із вимогами до відповідача про стягнення грошових коштів, свої вимоги обґрунтовує укладенням між нею (клієнт) та відповідачем (банк) депозитних договорів, за умовами яких якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявить банку про намір забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк; строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк, s обґрунтовує позовні вимоги частиною другою статті 1060 ЦК України, Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій та операцій з ощадними сертифікатами банку, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577 (далі - «Положення № 516»). Згідно частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно частини другої статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Положення № 516 розроблене відповідно до ЦК України, Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», «Про платіжні послуги», іншого законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України (пункт 1 розділу 1 Положення № 516). Банк зобов`язаний за договором банківського вкладу на вимогу видати вклад (депозит) або його частину та нараховані проценти на першу вимогу вкладника. Банк зобов`язаний за договором банківського строкового вкладу видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом зі спливом строку, визначеного в договорі банківського вкладу. Повернення вкладнику банківського строкового вкладу (депозиту) та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, передбачених умовами договору банківського строкового вкладу. Договір банківського вкладу вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу (депозиту) зі спливом строку, установленого договором, або повернення суми вкладу (депозиту), унесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин, якщо інше не встановлено договором (пункт 15 розділу ІІ Положення № 516). Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти залучені на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти залучені на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - у національній валюті (підпункти 1, 2 пункту 16 розділу ІІ Положення № 516). Банк у разі невиконання (неналежного виконання) вимог договору банківського вкладу про повернення вкладу (депозиту) або його частини зобов`язаний: прийняти від вкладника заяву на повернення коштів (далі - «заява»); письмово повідомити вкладника у спосіб, установлений договором або внутрішніми документами банку, про дату взяття заяви на облік банком та причини невиконання (неналежного виконання) вимог договору банківського вкладу; взяти заяву на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов`язаний виконати вимогу договору банківського вкладу та після повернення вкладу (депозиту) зняти з обліку заяву з відповідного позабалансового рахунку (пункт 17 розділу ІІ Положення № 516). Банк зараховує грошові кошти або банківські метали на вкладний (депозитний) рахунок суб`єкта господарювання, юридичної особи-нерезидента, відокремленого підрозділу юридичної особи-нерезидента, представництва юридичної особи-нерезидента, яке не здійснює підприємницької діяльності, офіційного представництва, міжнародної організації, відокремленого підрозділу міжнародної організації, представництва іншої організації, інвестора, перераховані з власного поточного рахунку вкладника, і після настання обставин їх повернення, визначених договором банківського вкладу, повертає на поточний рахунок цього вкладника, крім випадків, передбачених законодавством України (абзац перший пункту 18 розділу ІІ Положення № 516). Банк відповідно до умов договору банківського вкладу перераховує нараховані проценти за вкладом (депозитом) вкладника, визначеного в абзаці першому пункту 18 розділу II цього Положення, на поточний рахунок цього вкладника або зараховує на поповнення вкладу (депозиту) (абзац перший пункту 23 розділу ІІ Положення № 516). Банк відповідно до умов договору банківського вкладу перераховує нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом) фізичної особи на її поточний/платіжний рахунок або зараховує на поповнення вкладу (депозиту), або виплачує вкладнику готівкою (пункт 18 розділу ІІ Положення № 516). Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду із вимогами до відповідача про стягнення грошових коштів, свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.10.2018 р. нею була надіслана рекомендованим листом заява про дострокове розірвання зазначених у позовній заяві депозитних договорів із зазначенням реквізитів, за якими необхідно здійснити перерахування суми вкладу з нарахованими відсотками, відповіді не отримано, гроші не повернуто; таку бездіяльність банку, що полягає у неповерненні вкладу з відсотками, вважає незаконною. Між тим надана суду заява [PERSON] від 08.10.2018 р. про розірвання депозитного договору та про переказ коштів (а.с. 34) стосується договору № SAMIDN26000714455796 від 01.03.2011 р. вклад «Стандарт» із внесенням коштів у сумі 12 902,51 долари США, не стосується вимоги повернення коштів за договорами, за якими позивач просить стягнути кошти, тобто за договорами, які є предметом спору. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнанні або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно врахувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, права та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 638/204/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 р. у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Отже відсутність у позивача [PERSON] порушеного права є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову. Враховуючи, що у [PERSON] відсутнє порушене право, тому нараховані 3% річних, інфляційні втрати та пеня, починаючи з 08.10.2018 р., є безпідставними.

Outcome: dismissed