Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

у листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. 11.07.2018 року за реєстровим номером 717. В обґрунтування позову вказала на те, що спадкодавець [PERSON] - її батько, який 08.12.2010 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О.М. за реєстровим номером 2868, відповідно до якого належне йому на праві приватної власності нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] заповідав їй -своїй доньці. [INFO] [PERSON] помер. Звернувшись до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , отримала довідку від 05.10.2018 року за вих. № 10709/02-14, з якої дізналась про існування іншого заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. 11.07.2018 року за реєстровим номером 717, яким [PERSON] заповів усе належне йому майно на користь своєї колишньої дружини - [PERSON] . До складу спадщини спадкодавця увійшли: -нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; -автомобіль Jaguar моделі F-Pace, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; -володіння La Villa (Вілла) [NUMBER], що представляє собою земельну ділянку № [NUMBER] , площею 1,562 м2, а також забудову площею 243 м2, розташовані на земельній ділянці номер 20,139, записаного в документі № 1314559, у Секції Власності, Провінції Cocle, Суспільного регістру, яка знаходиться у містечку Farallon, Адміністративного округу Rio Hato, району Anton, провінції Cocle, Республіки панама. Вважала, що батько на момент складання заповіту від 11.07.2018 року (менше місяця до смерті) об`єктивно не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, оскільки протягом тривалого часу проходив інтенсивне лікування у зв`язку із діагностованим раком шлунку ІІІ стадії, що супроводжувалось здійсненням численних курсів хіміотерапії, а також застосуванням медичних препаратів, приймання яких здійснювало серйозний вплив на його психічний стан, через що він був позбавлений можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Тому, на підставі ч. ч. 1-4 ст. 203, ч. 1 ст. 225, ст. 125 ЦК України, заповіт від 11.07.2018 року підлягає визнанню недійсним як таким, що був складений особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, її волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. В подальшому, позивачем двічі було збільшено позовні вимоги (т. 2 а.с. 95-100, т. 3 а.с. 151-157), та остаточно пред`явлено вимоги про: -визнання недійсним заповіту [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Якименко В.О. 11.07.2018 року за реєстровим номером 717; -визнання недійсною з моменту посвідчення довіреності від 05.06.2018 року за реєстровим номером 405, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гул М.Л., котрою [PERSON] уповноважував [PERSON] та [PERSON] керувати та розпоряджатися автомобілем марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова [NUMBER] ; -визнання недійсним з моменту укладення договору комісії № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року між [PERSON] (через представника на підставі довіреності [PERSON] ) та ТОВ «Спецавтомото» на відчуження автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова [NUMBER] ; -визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року, укладеного між ТОВ «Спецавтомото» в інтересах [PERSON] та [PERSON] , яким було відчужено на користь [PERSON] автомобіль марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова [NUMBER] ; -повернення за наслідками визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.07.2018 року) у власність [PERSON] . Збільшені вимоги [PERSON] мотивувала тим, що на момент складання заповіту від 11.07.2018 року (менше місяця до смерті) її батько об`єктивно не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, оскільки протягом тривалого часу, зокрема, починаючи з 2016 року, проходив інтенсивне лікування у зв`язку із діагностованим раком шлунку ІІІ стадії, що супроводжувалось здійсненням численних курсів хіміотерапії, а також застосуванням медичних препаратів, приймання яких здійснювало серйозний вплив на його психічний стан, через що він був позбавлений можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] перебував на обліку в Київському міському клінічному онкологічному центрі, під час лікування переніс операцію, пройшов численні курси хіміотерапії та інші медичні препарати. Особливо різко чисельність застосування курсів хіміотерапії зросла в останні місяці життя [PERSON] , а саме: навесні-влітку 2018 року. Крім того, вказала, що [PERSON] двічі був госпіталізований: з 17.04.2018 року по 19.04.2018 року, та з 03.07.2018 року по 04.07.2018 року, а 03.05.2018 року, 29.05.2018 року та 15.06.2018 року проходив курси хіміотерапії, що також свідчить значне погіршення його фізичного та психологічного стану та про факт неможливості усвідомлення ним своїх дій на момент складання заповіту та відсутність вільного його волевиявлення. З цих же підстав [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій і під час видачі довіреності від 05.06.2018 року за реєстровим номером 405, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гул М.Л., котрою [PERSON] уповноважував [PERSON] та [PERSON] керувати та розпоряджатися автомобілем марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова [NUMBER] , оскільки на момент її видачі стан здоров`я [PERSON] був особливо підірваним. До того ж, в цей період [PERSON] скаржився на значне погіршення зору, що могло йому завадити в повному обсязі розуміти значення вчинюваних ним дій. Зазначала, що [PERSON] знала про важку хворобу [PERSON] , але не повідомила нотаріуса, який посвідчував довіреність, про наявність у нього захворювання, а нотаріус, в свою чергу, не з`ясувала вказаної обставини, як того вимагає ст. 44 Закону України «Про нотаріат», та відповідно до п. 1 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій не виконала свого обов`язку по зверненню до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. До того ж, з довіреності вбачається, що в ній відсутній запис нотаріуса про те, що [PERSON] оголошувався текст довіреності, розтлумачувався її зміст та наслідки її видачі. Тому, вважала, що з огляду на викладені обставини, є обґрунтованими і похідні вимоги про недійсність договору комісії № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року, що фактично є наслідком недійсності довіреності від 05.06.2018 року. Повернення автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.07.2018 року) у власність [PERSON] вважала реституцію як наслідок визнання недійсним правочину, яким є довіреність. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] (а.с. 8 - 39, 50-135 т.8) Постановою Верховного Суду від 19.05.2021 року скасовані рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2020 р. та постанова Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року, а дана справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 224-230 т.8) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року у даній справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. (а.с. 66 т.9) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року у даній справі поновлено провадження. (а.с. 88 т.9) Стороною відповідача [PERSON] в порядку ст. 178 ЦПК України було подано відзиви на позов та зміни до нього (т. 2 а.с. 18-23, т. 3 а.с. 87-88, т. 6 а.с. 136-139). В останніх [PERSON] через своїх представників вказала про те, що позов не визнає через його безпідставність, надуманість та недоведеність, та просила у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивувала тим, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються лише на її припущеннях про те, що [PERSON] під час складання як заповіту 11.07.2018 року, так і довіреності від 05.06.2018 року, не мав вільного волевиявлення, оскільки не міг усвідомлювати значення своїх дій через діагноз, медичні препарати, під впливом яких він перебував, та отриману ним хіміотерапію. Однак, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своєї позиції позивач не надала. Вказала, що дійсно [PERSON] в період з 2016 року по 08.08.2018 року страждав на рак шлунку та проходив відповідне лікування, проте, за весь час проходження лікування він не скаржився на зміни в розумовій діяльності, не вимагав консультації та допомоги психіатра, а лікарі, які здійснювали його амбулаторне та стаціонарне лікування, не спостерігали ознак розладу психіки. Крім того, [PERSON] у 2018 році було продовжено дозвіл на право зберігання/носіння газової зброї до 18.01.2021 року, було видано медичну довідку для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи, що констатує відсутність у [PERSON] скарг на розумовий та психічний стани через вжиття лікарських препаратів. Зазначила, що [PERSON] , склавши 11.07.2018 року заповіт, реалізував свої права, які надані йому ст. ст. 1234-1236 ЦК України, у відповідності до тих відносин, які існували між ними, зокрема, того, що навіть після розлучення, котрому сприяли певні життєві обставини, вони продовжили проживати однією сім`єю (спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом відпочивали, мали обопільні права та обов`язки) до самої смерті [PERSON] . До того ж, складання [PERSON] нового заповіту узгоджується з фактичними обставинами, які мали місце перед його підписанням, зокрема, даруванням за її згодою 17.06.2011 року [PERSON] домоволодіння у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1474 га за вказаною адресою. Тому, підстав для визнання недійсним заповіту від 11.07.2018 року немає. Також, зазначила, що з підстав недоведеності відсутні й підстави для визнання недійсною довіреності від 05.06.2018 року та похідних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля, оскільки всі вимоги позивача з даного приводу базуються на її припущеннях щодо відсутності вільного волевиявлення [PERSON] внаслідок нерозуміння значення своїх дій, викликаного лікуванням від раку. Позивачем в порядку ст. 179 ЦПК України було надано відповідь на відзив, у якій остання виклала свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення (т. 3 а.с. 1-4). Вважала, що відповідачем не було належним чином спростовано тверджень та аргументів стосовно суті позовних вимог. Зокрема, вказала про те, що подана стороною відповідача медична документація та довідка медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капітал» від 06.12.2018 року № 444 жодним чином ані підтверджує, ані спростовує наявності чи відсутності у [PERSON] психічних та/або розумових розладів, оскільки в них взагалі не міститься інформація щодо психічного та/або розумового стану [PERSON] . Медична довідка для продовження дозволу на право носіння/зберігання зброї від 04.04.2018 року, видана за три місяці до складання оскаржуваних правочинів, протягом яких [PERSON] був двічі госпіталізований, з урахуванням численних курсів хіміотерапії, починаючи з 2017 року, не може свідчити про фізичний та психічний стан особи під час укладення правочинів, яке відбувалось більш ніж за три місяці з моменту її видачі та після значного погіршення стану здоров`я. Крім того, оскаржуваний договір купівлі-продажу автомобіля був укладений в день виписки [PERSON] з медичного закладу після госпіталізації. Таким чином, на момент укладення даного правочину стан здоров`я [PERSON] був підірваним. Заперечуючи факт не усвідомлення та неможливість керування своїми діями [PERSON] , відповідач не бере до уваги можливість виникнення у [PERSON] саме фізичних чинників, які б могли завадити йому розуміти значення своїх дій та керувати ними, зокрема, у вказаний період спадкодавець скаржився на значне погіршення зору, що могло завадити йому у повному обсязі розуміти значення вчинюваних ним дій. Вказала, що вказана відповідачем обставина перебування її та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах також не відповідає дійсності, оскільки відповідно до місця проживання, вказаного у паспорті [PERSON] , останній з 23.11.2011 року був прописаний у [ADDRESS] . Згідно даних будинкової книги для прописки громадян з 29.05.2015 року [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS] , а відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Києва № 32838030 від 29.08.2018 року та листа Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації [PERSON] з 13.02.2017 року і до моменту смерті проживав зі своєю донькою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Оплату наданих послуг клінікою « Оберіг » [PERSON] також оплачував самостійно, а тому твердження відповідача про фактичне продовження шлюбних відносин та ведення спільного побуту з [PERSON] не відповідають дійсності. Також, зазначила, що посилання відповідача на те, що укладенню оскаржуваного заповіту передувала обставина дарування [PERSON] позивачу будинку та земельної ділянки, має надуманий характер з огляду на семирічний проміжок часу між вказаними правочинами. До того ж все майно, що увійшло до спадкової маси спадкодавця, було придбано ним за особисті кошти, а тому посилання відповідача на те, що [PERSON] склав новий заповіт через те, що подарував доньці домоволодіння за сім років до його складання, є беззмістовним. Тому, оскільки позивач є спадкоємцем як за законом, так і за попереднім заповітом, вважає свої права порушеними, що обумовлює її законне звернення до суду з метою захисту своїх прав. В порядку ст. 180 ЦПК України відповідачем були подані заперечення на відзив, в яких остання не визнала аргументи позивача, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про те, що хвороба, на яку страждав [PERSON] , могла негативно вплинути на його психічний та/або розумовий стан, медична довідка для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи серії 10 ААБ № 067855 від 04.04.2018 року підтверджує відсутність у [PERSON] психічних та/або розумових розладів, а також на те, що [PERSON] до моменту своєї смерті проживав з нею, і саме вона допомагала і доглядала за ним, здійснювала витрати на його лікування, що загалом склали 983 179,52 грн., та нею було організовано та проведено його поховання (т. 3 а.с. 41-47). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник вимоги позову з уточненнями підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, виходячи з обставин, викладених в ньому, та посилаючись на доведеність своєї позиції доказами, наявними в матеріалах справи, та показами свідків, допитаних в ході розгляду справи. Зазначили, що [PERSON] через хворобу перебував вкрай незадовільному стані під впливом лікарських засобів, котрі впливали на його психічне та розумове здоров`я, що особливо проявлялось приблизно за півтора місяця до смерті. Вказали, що [PERSON] хоча і проживав зі [PERSON] , проте, донька з ним бачилась кожні 2-3 дні. Також, просили суд не приймати до уваги як недопустимий доказ висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 17.06.2020 року та доопрацьований висновок від 20.08.2020 року, оскільки останні були здійснені без їх оплати замовником, а саме: позивачем у справі, мала місце заміна одного висновку іншим, відомості, викладені в них, є недостовірними, необґрунтованими. Відповідач [PERSON] та її представники в судовому засіданні проти заявленого позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі, виходячи з обставин, викладених у письмових заявах по суті справи. Вказали, що позов не визнають, оскільки [PERSON] усвідомлював свої дії навіть на момент смерті. Останній жодного разу не звертався до лікарів за весь період лікування щодо свого психіатричного чи психічного стану, він мав дозвіл на зберігання зброї, а жоден з препаратів, які він приймав під час лікування, не можуть впливати на його усвідомлення вчинюваних ним дій. Крім того, померлий до моменту смерті проживав зі [PERSON] , починаючи з 90- років, котра несла матеріальні витрати по його лікуванню, а в подальшому і по його похованню. А тому, немає нічого незвичайного в тому, що [PERSON] змінив свою волю та змінив заповіт, розпорядившись своїм майном на власний розсуд. При цьому, [PERSON] подарував позивачу майно, яке є співмірним з майном, котре він заповів відповідачу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. Відповідач - ТОВ «Спецавтомото» явку представника в судове засідання не забезпечило. В ході розгляду справи подало заперечення на позов, в якому у задоволенні позову [PERSON] в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу № 744/18/002686 від 04.07.2018 року та договору комісії № 744/18/002686 від 04.07.2018 року просило відмовити через безпідставність вказаних вимог, оскільки вказані договори були укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, що регулює саме цей вид правовідносин. Також, подало заяву про розгляд справи за відсутності товариства. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. в судове засідання не з`явилась, в ході розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М., не з`явилась, надіслала клопотання про судовий розгляд без її участі. Третя особа - Міністерство закордонних справ України явку представника не забезпечило, пояснення на позов не подало, надало заяву про розгляд справи за його відсутності . Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що 08.12.2010 року [PERSON] на випадок свої смерті зробив розпорядження: належне йому на праві власності нежиле приміщення в літері А, загальною площею 202,8 м2, по [ADDRESS] заповідав своїй доньці - [PERSON] (т. 1 а.с. 15, т. 2 а.с. 187). 05.06.2018 року [PERSON] довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. за реєстровим номером 404, уповноважив [PERSON] , [PERSON] розпоряджатись належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центр 8044 26.08.2016 року, автомобілем легковим марки Jaguar, модель F-Pace, 2016 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованим Центр 8044 26.08.2016 року, надавши на виконання цієї довіреності право, зокрема, зняти автомобіль з обліку, продати автомобіль, керувати автомобілем тощо (т. 3 а.с. 89-90). 04.07.2018 року між ТОВ «Спецавтомото» (Комісіонер) в особі [PERSON] та [PERSON] (Комітент) в особі [PERSON] укладено договір комісії № 7449/18/002686, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу - марки Jaguar, модель F-Pace, 2016 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] (т. 3 а.с. 91-92). 04.07.2018 року між ТОВ «Спецавтомото» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 7449/18/002686 транспортного засобу - марки Jaguar, модель F-Pace, 2016 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] (т. 3 а.с. 93-95). 11.07.2018 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим номером 717, відповідно до якого на випадок свої смерті усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, як в Україні, так і за її межами, він заповів [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (т. 2 а.с. 164-165). Судом також встановлено, що [INFO] у с. Вишеньки Бориспільського району Київської області у віці 73 років помер [PERSON] (т. 2 а.с. 174). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль Jaguar моделі F-Pace, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; володіння La Villa (Вілла) [NUMBER], що представляє собою земельну ділянку № [NUMBER] , площею 1,562 м2, а також забудову площею 243 м2, розташовані на земельній ділянці номер 20,139, записаного в документі № 1314559, у Секції Власності, Провінції Cocle, Суспільного регістру, яка знаходиться у містечку Farallon, Адміністративного округу Rio Hato, району Anton, провінції Cocle, Республіки панама (т. 1 а.с. 20-46). Першою Київською державною нотаріальною конторою 22.08.2018 року до майна померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 992/2018, з матеріалів якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулись його донька - позивач у справі [PERSON] та відповідач - [PERSON] (т. 2 а.с. 170-233). Судом встановлено також, що спадкодавець [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , - за місцем проживання [PERSON] . З приводу стану здоров`я спадкодавця [PERSON] матеріалами справи встановлено, що останній з 2016 року проходив інтенсивне лікування у зв`язку із діагностованим раком шлунку ІІІ стадії. Не погоджуючись із правом на спадкування відповідачки [PERSON] вказаного спадкового майна за заповітом, позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом та просила визнати вказаний правочин недійсним з підстав передбачених ст. 203 ч.3, 215 ч.1 ЦК України, а саме з тих підстав, що під час його укладання, а також укладання довіреності від 05.06.2018 року, [PERSON] не мав вільного волевиявлення, оскільки не міг усвідомлювати значення своїх дій через діагноз, медичні препарати, під впливом яких він перебував, та отриману ним хіміотерапію. Проте суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною другою статті 1267 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За правилами частин першої-четвертої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Заповіт є правочином, а тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України. Отже, заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Відповідно до змісту наведених норм дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За правилами частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування свого позову посилалась на те, що її батько - [PERSON] на момент складання заповіту від 11.07.2018 року (менше місяця до смерті) об`єктивно не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, оскільки протягом тривалого часу проходив інтенсивне лікування у зв`язку із діагностованим раком шлунку ІІІ стадії, що супроводжувалось здійсненням численних курсів хіміотерапії, а також застосуванням медичних препаратів, приймання яких здійснювало серйозний вплив на його психічний стан, через що він був позбавлений можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. В ході розгляду справи в суді позивач [PERSON] подала клопотання про призначення у справі комплексної судової психолого-психіатричної експертизи. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року вказане клопотання задоволено частково, у даній справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. (а.с. 66 т.9) Зі змісту висновку від 08.11.2021 року № 625 експертів Київського міського центру судово-психіатричної екпертизи за результатами проведення посмертної судово-психіатричної експертизи вбачається, що - [PERSON] станом на 05.06 та 11.07.2018 р . за своїм психічним станом, з урахуванням наявного у нього діагнозу "Рак шлунку", усвідомлював значення своїх дій та імг керувати ними, - [PERSON] станом на 05.06. та 11.07.2018 р. за своїм психічним станом, з урахуванням здійснюваної йому тоді медикаментозної терипії, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, - [PERSON] станом на 05.06. та 11.07.2018 р. за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, - [PERSON] на час посвідчення довіреності від 05.06.2018 р. та складання заповіту від 11.07.2018 р. на будь-які хронічні психічні розлади не страждав і психічних порушень тимчасового характеру не виявляв. (а.с. 82 - 86 т.9) Судом встановлено, що заяв про обмеження цивільної дієздатності [PERSON] чи визнання його недієздатним до суду не надходило, піклувальника чи опікуна не має, рішення суду з цього приводу, що набрало законної сили, суду також не надано. Крім того, відомості про те, що [PERSON] перебував на обліку у лікаря-психіатра матеріали справи також не містять. Матеріали справи містять відомості, зокрема, довідку МЦ «УК «Оберіг» ТОВ «Капитал», у якому померлий проходив лікування, про те, що у медичній документації даних про розлад психіки, зміни у розумовій діяльності, проведенні консультацій психіатра, немає; медичну довідку серії 10 ААБ від 04.04.2018 року для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи з висновком ЛКК про те, що медичні протипоказання для отримання дозволу (ліцензії) на зберігання та носіння вогнепальної та газової зброї відсутні (т. 2 а.с. 24, 25, 26). Посилання позивача на те, що медична довідка для продовження дозволу на право носіння/зберігання зброї від 04.04.2018 року, видана за три місяці до складання оскаржуваних правочинів, протягом яких [PERSON] був двічі госпіталізований, з урахуванням численних курсів хіміотерапії, починаючи з 2017 року, не може свідчити про фізичний та психічний стан особи під час укладення правочинів, яке відбувалось більш ніж за три місяці з моменту її видачі та після значного погіршення стану здоров`я, суд вважає припущенням позивача та неспроможними з огляду на недоведеність, зважаючи загалом на кількість курсів лікування [PERSON] , котрі останній пройшов до видачі цієї довідки, тому оцінює критично та не приймає до уваги. При цьому, здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в ході розгляду справи підтвердили свідки. Зокрема свідок [PERSON] пояснив, що є пастирем церкви, яку з 2016 року відвідував [PERSON] , дуже добре знав останнього, був його духовним наставником. Показав, що [PERSON] приїздив кожну неділю на богослужіння, завжди був при ясній пам`яті. Показав, що спілкувався з ним протягом травня, червня, липня 2018 року, і [PERSON] повністю усвідомлював свої дії. Свідок [PERSON] пояснив, що з квітня 2018 року працював у [PERSON] та [PERSON] з понеділка по п`ятницю з 8.00 до 17.00, виконуючи роботи у дворі та будинку. Крім того, виконував функції водія, коли [PERSON] проходив курси хіміотерапії, оскільки у весь інший час [PERSON] самостійно водив автомобіль. Також, показав, що щодня спілкувався з [PERSON] , останній був адекватним, при хорошій пам`яті, пам`ятав дрібниці, мав гарну мову, ніколи не напружувався, щоб щось пригадати, завжди все рівно розповідав. Вказав, що [PERSON] розумово був абсолютно здоровим, хоча фізично згасав, однак, ходив самостійно, самостійно сідав в автомобіль та виходив з нього. Лежав він лише останні дні, лежав на першому поверсі у своєму кабінеті на дивані. [PERSON] тоді заказала спеціальне медичне ліжко, коли Нова пошта здійснила його доставку, вони його переклали з дивана. На цьому ліжку [PERSON] пролежав тиждень чи днів 8. Також, показав, що дійсно [PERSON] звернувся до нього з питанням переоформлення автомобіля на [PERSON] , причини переоформлення йому не повідомили. В ході спілкування з даного приводу, він повідомив [PERSON] процедуру переоформлення авто через сервісний центр, як він і сам робив. Через деякий час [PERSON] повідомив йому, що, поспілкувавшись з друзями з питання переоформлення авто через сервісний центр, які підтвердили дійсно існування такої, випише на нього довіреність, щоб він провів всю цю паперову процедуру. Через декілька днів після розмови [PERSON] та [PERSON] кудись поїхали, а пізніше [PERSON] йому зателефонував та повідомив, що вони у нотаріуса, оформлюють довіреність і потрібна його адреса. З даного моменту пройшло багато часу, і лише 04.07.2018 року, завізши [PERSON] на крапельницю, він та [PERSON] поїхали та переоформили авто. Показав, що вперше [PERSON] побачив після смерті [PERSON] , за період роботи він її не бачив. За [PERSON] здійснювала догляд [PERSON] , між ним були нормальні подружні стосунки. Свідок [PERSON] показав суду про те, що дружив з [PERSON] та [PERSON] понад 25 років, останні мали між собою чудові, взірцеві стосунки. Останні 7 років постійно зустрічалась раз на тиждень. 12.07.2018 року була передостання зустріч, а 21.07.2018 року - остання. Показав, що до дня смерті [PERSON] перебував при повному розумі. При цьому, позивачем не ставиться під сумнів, виходячи з характеру правовідносин, учасником яких був [PERSON] , договори надання послуг, укладення яких фактично мало місце між [PERSON] та МЦ «УК «Оберіг» ТОВ «Капитал», оплату за які, як зазначала позивач, [PERSON] проводив самостійно, адже останнє також вимагало усвідомлення значення своїх дій та розумного керування ними. Також в ході розгляду справи на задоволення клопотання сторони позивача по справі було призначено судово- почеркознавчу експертизу. За результатами експертизи було складено висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 17.06.2020 року та висновок (доопрацьований) за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 20.08.2020 року (т. 7 а.с. 1-18, 41-59). Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 17.06.2020 року підпис від імені [PERSON] , який міститься у графі «Підпис:» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів; підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис:» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] ; рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: « [PERSON] » у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] ; рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] ; встановити, чи виконаний підпис від імені [PERSON] у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, під впливом збиваючих факторів, не виявилось можливим з причин, що вказані у п. 5 дослідницької частини висновку експертів; рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: « [PERSON] » у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] під дією збиваючих факторів ймовірніше за все - природного характеру; рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] під дією збиваючих факторів ймовірніше за все - природного характеру; питання ухвали: «Чи могла вплинути на [PERSON] діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час підписання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на [PERSON] діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме прізвище, ініціали ім`я, по- батькові, на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на [PERSON] діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.», - на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?» - експертами не вирішувались з причин, вказаних у п. 6 дослідницької частини висновку експертів. Згідно висновку (доопрацьований) за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 20.08.2020 року підпис від імені [PERSON] , які містяться у графі «Підпис:» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів; підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис:» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] ; рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: « [PERSON] » у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] ; рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] ; будь-які ознаки, які б свідчили про виконання підпису від імені [PERSON] у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, під впливом збиваючих факторів, відсутні; рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: « [PERSON] » у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] під дією збиваючих факторів відносно стійкого (хронічного) характеру (до яких зокрема можливо віднести вікові зміни (похилий або старечний вік виконавця); рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний [PERSON] під дією збиваючих факторів відносно стійкого (хронічного) характеру (до яких зокрема можливо віднести вікові зміни (похилий або старечний вік виконавця); питання ухвали: «Чи могла вплинути на [PERSON] діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час підписання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на [PERSON] діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме прізвище, ініціали ім`я, по- батькові, на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на [PERSON] діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.», - на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?» - експертами не вирішувались у зв`язку із тим, що вказані питання виходять за межі компетенції експерта-почеркознавця. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, кожен доказ у справі, у тому числі висновок експертизи, підлягає оцінці в порядку, передбаченому процесуальним законом. Наразі, у суду відсутні підстави для неприйняття вказних висновків судово-психологічної експертиз до уваги. Приписами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсним заповіт може бути визнаний у випадках, в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Судом встановлено, що текст заповіту набраний на комп`ютері. Заповіт прочитаний вголос та власноручно підписаний сторонами у присутності нотаріуса, дієздатність особи перевірено. Заповіт посвідчений нотаріусом і є чинним. Позивачем в ході розгляду справи не надано доказів того, що при складанні заповіту 11.07.2018 року [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки, як було зазначено вище, при складанні заповіту його дієздатність було перевірено. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, що було відображено в заповіті, який був досліджений в судовому засіданні, позивачем не доведено протилежного. При цьому посилання сторони позивача на те, що [PERSON] та [PERSON] не проживали як одна сім`я та не мали відносин, притаманних подружжю, так само як і твердження сторони відповідача про те, що складання [PERSON] нового заповіту 11.07.2018 року узгоджується з фактичними обставинами, які мали місце перед його підписанням, зокрема, даруванням за її згодою 17.06.2011 року [PERSON] домоволодіння у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1474 га за вказаною адресою, судом до уваги не приймаються з огляду на те, що останні не доводять наявності чи відсутності факту психічного стану [PERSON] , котрий міг впливати на усвідомлення значенням ним своїх дій та можливість керувати ними в період укладення оспорюваного правочину. Тому, з врахуванням положень ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача про те, що [PERSON] не міг виразити свою волю щодо написання та підписання оспорюваних правочинів, такі спростовуються доказами, здобутими в ході розгляду справи. Отже, суд надходить до висновку про те, що волевиявлення [PERSON] на момент складання та посвідчення оспорюваних правочинів було вільним і відповідало його внутрішній волі, що є однією із вимог, додержання якої є необхідною для чинності правочину відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України. Тому, позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Як наслідок, не підлягає задоволенню й вимога про повернення за наслідками визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.07.2018 року) у власність [PERSON] . Єропейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Outcome: dismissed