Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.04.2018 слідчим Зарічанського відділення поліції Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України за №12018240010002193. Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07.03.2019 року було задоволене клопотання представника позивача про відвід слідчого. 07.06.2019 року старшим слідчим СВ Зарічанського ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області було винесено постанову про закриття кримінального провадження №12018240010002193. Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02.09.2019 року було відмовлено в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30.09.2019 року ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02.09.2019 року було залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач вважає, що бездіяльністю органів досудового розслідування, в особі слідчих, та процесуальних керівників, яка проявлялась у невчиненні дій пов`язаних з розслідуванням кримінального провадження, йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн. В свою чергу представником відповідача ГУНП в Хмельницькій області, представником Хмельницької обласної прокуратури, представником Державної казначейської служби були подані відзиви на позовну заяву. Відповідачі позовні вимоги не визнають та заперечують проти задоволення позову. Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 14.01.2022 р. представником відповідача подано відзив, у якому заперечуються позовні вимоги. 18.10.2021 р. представником відповідача ГУНП в Хмельницькій області було подано відзив на позовну заяву. 20.10.2021 р. представником Хмельницької обласної прокуратури було подано відзив на позовну заяву. 25.10.2021 р. представником Державної казначейської служби було подано відзив на позовну заяву. 08.08.2022 р. розгляд справи закінчено ухваленням рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.04.2018 слідчим Зарічанського відділення поліції Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України за №12018240010002193. Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07.03.2019 року було задоволене клопотання представника позивача про відвід слідчого. 07.06.2019 року старшим слідчим СВ Зарічанського ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області було винесено постанову про закриття кримінального провадження №12018240010002193. Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02.09.2019 року було відмовлено в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30.09.2019 року ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02.09.2019 року було залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач вказує, що відсутність активних дій з боку органу досудового розслідування та прокуратури щодо розслідування кримінального провадження завдали йому моральної шкоди. Положеннями статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1 і 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не вказав та не довів будь-якими доказами, яким чином непроведення слідчих дій у кримінальному провадженні заподіяло йому моральні страждання. У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року по справі № 686/7576/18 зазначено, що необхідність звернення до суду щодо дій органів досудового розслідування не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди. В п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Таким чином, позивач належним чином не обґрунтував та не довів належними та допустимими доказами причинного зв`язку між моральною шкодою і бездіяльністю органу досудового розслідування та прокуратури. Разом із цим позивач не зазначив, чим він керувався при розрахунку суми моральної шкоди, завданої йому такою бездіяльністю. Зважаючи на вищевикладене, судом не встановлено достатніх підстав для задоволення позовних вимог. Судові витрати компенсувати за рахунок держави так, як позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: dismissed