Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] її бабуся, після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадщину прийняв після [PERSON] її син - [PERSON] , який є її батьком, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, однак за життя своїх спадкових прав не оформив, [INFO] [PERSON] помер. Державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що є перешкодою в оформлені права власності на спадкове майно. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подано суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Дослідивши та оцінивши докази по справі, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення\~ з наступних підстав: [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 05.05.2021, актовий запис №04. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із інформаційної довідки №536 від 06.05.2021року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] належать [PERSON] . Згідно інформаційної довідки №538 від 06.05.2021 про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від №538 від 06 травня 2021 року по обліку бюро будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданий Тернопільською радою 14.06.1989 та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим № 75. Вказаний правовстановлюючий документ втрачено. Із виписки погосподарської книги №77 від 04.05.2022року, членами колгоспного двору станом на 15.04.1991року в [ADDRESS] були голова двору [PERSON] . Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] належить [PERSON] - голові колгоспного двору. [PERSON] на день своєї смерті проживала за адресою [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований та проживав її син [PERSON] , що підтверджується довідкою №76 від 04.05.2022 виданою Байковецькою сільською радою. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються архівною довідкою про народження №ЛI-19/04-11 від 29.04.2021, копією метричної книги про народження села Курники Тернопільського району за 1759-1942 роки; архівною довідкою про шлюб від №ЛI-31/04-11 від 02.06.2021. Отже, єдиний спадкоємець за законом, який прийняв спадщину після [PERSON] її син - [PERSON] , однак за життя своїх спадкових справ не оформив, в нотаріальній конторі спадкова справа не відкривалась. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим повторно Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області. Після смерті [PERSON] заведена спадкова № 623/2016 року, за заявою дочки померлого - [PERSON] про прийняття спадщини за законом за № 1636 від 06 грудня 2016 року. Те, що [PERSON] є батьком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER] від 18.06.1968 р.н. та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 09.08.1986 р. Державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії 707/02-31\~від 26.04.2022\~р.\~ у\~видачі\~ [PERSON] \~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~житловий будинок [ADDRESS] ,\~після смерті\~батька \~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~що належав\~ [PERSON] , яка померла\~ [INFO] ,\~спадкоємцем якого\~був її\~син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на належне спадкодавцям майно, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 41,3\~кв.м.,житловою площею 33,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] \~в порядку\~спадкування після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~що належав\~ [PERSON] , яка померла\~ [INFO] ,\~спадкоємцем якої\~був її\~син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. На підставі наведеного,

Outcome: approved