Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

18 травня 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2010 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2011 року, стягнуто з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Зазначає, що він є фізично особо-підприємцем та відносить до 3 групи платників єдиного податку, має мінливий щомісячний дохід, а тому стягнення аліментів в частині від доходу вважає необґрунтованим. Крім того, на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку, які потребують постійного медичного забезпечення. Він перебуває у шлюбі з [PERSON] та з ними також проживають: [PERSON] , [INFO] , батьком якої у свідоцтві про народження записаний [PERSON] ,, а також [PERSON] , [INFO] , який є сином [PERSON] від попереднього шлюбу. Зазначені особи також перебувають на його утриманні. Вважає визначений рішенням суду розмір аліментів завищеним та таким, що не відповідає дійсним обставинам та його можливостям щодо сплати аліментів. Просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів, а саме стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти в розмірі 2395 гривень щомісяця. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 126). У матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 111-112). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву представника відповідача, з якого вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження сплати ним аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Проте, з матеріалів виконавчого провадження № 24182225 вбачається, що позивач сплачує аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1720 гривень. Статус позивача як фізичної особи-підприємця, що віднесений до 3 групи платників єдиного податку, не погіршує його матеріальний стан. У матеріалах справи наявна копія Податкової декларації позивача за І квартал 2020 року із обсягом доходу за звітний період у розмірі 593312 гривень 47 копійок. Проте, позивачем не надана довідка про доходи, а з цієї копії декларації неможливо встановити розмір та/або мінливість доходів позивача. Факт перебування на утриманні позивача батьків пенсійного віку не підтверджується належними та допустимими доказами. Крім того, позивачем не надані докази спільного проживання з [PERSON] та її дітьми від попередніх шлюбів, а також того, що вони знаходяться на його утриманні. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Наведений позивачем розрахунок суми аліментів не підтверджений жодними конкретними розрахунками та їх підставами, види витрат не включають витрати на розвиток дитини, натомість включають вартість іграшок, які не є актуальними для дитини у віці 15 років, що свідчить про необізнаність позивача щодо потреб та інтересів дитини (а.с. 47-59). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 14 липня 2010 року до повноліття дитини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 720 гривень (а.с. 81-82). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2011 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2010 року змінено в частині розміру стягнутих аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1000 гривень на 1/3 частину з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 липня 2010 року до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 87-88). [PERSON] 10 липня 2013 року змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 10 липня 2013 року (а.с. 69). 08 листопада 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08 листопада 2014 року (а.с. 70). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 липня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне - « [PERSON] » (а.с. 73-74). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний та майновий стан. З позову вбачається, що [PERSON] є фізично особо-підприємцем та відносить до 3 групи платників єдиного податку, має мінливий щомісячний дохід, а тому стягнення аліментів в частині від доходу вважає необґрунтованим. Крім того, на утриманні [PERSON] перебувають батьки пенсійного віку. На підтвердження зазначеної обставини позивачем надані суду копії пенсійних посвідчень [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18) та копію свого свідоцтва про народження (а.с. 19). 31 липня 2019 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 20). З позову вбачається, що разом з ним та [PERSON] також проживають: [PERSON] , [INFO] , батьком якої у свідоцтві про народження записаний [PERSON] ,, а також [PERSON] , [INFO] , який є сином [PERSON] від попереднього шлюбу. Разом з тим, доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. За таких обставин, суд вважає, що сам факт наявності у позивача батьків пенсійного віку, а також реєстрація шлюбу та спільне проживання з дітьми дружини не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, статус позивача як фізичної особи-підприємця, що віднесений до 3 групи платників єдиного податку, не є підтвердженням погіршення матеріального стану останнього. У матеріалах справи міститься податкової декларація позивача за І квартал 2020 року, з якої вбачається, що обсяг доходу за звітний (податковий) період становить 593312 гривень 47 копійок (а.с. 13-14). Вбачається, що жодних доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивачем суду не надано, у тому числі, у зв`язку з укладенням іншого шлюбу та проживанням з дітьми дружини від попередніх шлюбів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів на утримання дитини з 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 2395 гривень щомісяця. Разом з тим, такий розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання дитини та не відповідає її потребам. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed