Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

08.08.2022 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу обмежувального припису, де заінтересованими особами вказала [PERSON] , Відділ опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради. В обгрунтування заяви зазначила, що вона зареєстрована у м.Нікополь, але проживає у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Раніше вона зустрічалася з [PERSON] , [INFO] , деякий час вони спільно проживали, разом з ним вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , за актовим записом № 128 від 05.04.2022 р. Батько дитини, [PERSON] [INFO] , з яким вона фактично не мешкає і не живе разом, вчиняє агресивні дії та психологічний тиск на неї та на їх неповнолітню дитину. Відносини вони не реєстрували, разом фактично не проживали, дитина знаходиться у неї на утриманні. Вона дозволяє зустрічі і не забороняє [PERSON] спілкуватись з дитиною, але через його агресивний стан та незрозумілі їй перепади настрою, його погрози та агресивну поведінку щодо неї та щодо дитини у неї є реальні обґрунтовані побоювання за психологічний стан дитини, яка знаходиться поряд. Заявник зазначає, що агресивні дії з боку [PERSON] відносно неї та дитини носять сталий характер, він дзвонить, погрожує за телефоном, здійснює психологічний тиск та насильницькі дії до неї, постійно погрожує забрати дитину. 11.07.2022 року вона подала до ВП № 7 ДРУГ ГУНП в Дніпропетровської області заяву щодо протиправних дій з боку [PERSON] , яка зареєстрована за ЖЄО № 22239 від 11.07.2022 року, проте згодом 12.07.2022 року на вмовляння [PERSON] вона заяву забрала. Але це його не спинило, він продовжує погрози та агресивні дії, останнім часом погрози посилилися та носять системний характер. Вона розуміє що [PERSON] є батьком дитини та не заперечувала спілкуванню, не заперечувала можливості бачитися з дитиною. Але через останні протиправні дії та погрози, а також через останню його дію, коли він 02.08.2022 року фактично викрав дитину у неї, та його зупинили у протиправних діях перехожі, у неї є реальні побоювання, що він може забрати дитину. Крім того, його агресивні дії є насильницькими, вчиняється системний психологічний тиск, що впливає на її та дитини психічне та фізичне здоров`я. Враховуючи, що дитина є грудною, стресовий стан може призвести до втрати молока, та інші негативні наслідки. Заявник також вказує на те, що погрози [PERSON] вилилися в реальні дії щодо викрадення дитини 02.08.2022 р., що стало останньою підставою для звернення до суду, зважаючи на те, що 2 серпня 2022 року вона домовилась з батьком дитини [PERSON] про спільну прогулянку разом з дитиною. О шостій годині вечора вони зустрілися біля будинку, він забрав їх з дитиною на своєму автомобілі «Таврія» білого кольору, держномер [NUMBER] , та повіз за місцем своєї роботи до автокомплексу «ДніпроМотор» за адресою: м. Дніпро, пр. Праці, 16-а. Після тривалої прогулянки вона повідомила його про те що, їм потрібно їхати до дому, оскільки необхідно готувати дитину до сну. Дорогою додому [PERSON] почав агресивно та з незрозумілих їй обставин вимагати від неї оригінал свідоцтва про народження дитини, на що вона відповіла, що не має його наразі з собою та навіщо йому оригінал. Її відповідь йому не сподобалась і він відмовився їх висаджувати з автомобіля біля дому, розвернув машину та поїхав з ними у іншому напрямку від адреси її проживання. Зупинив [PERSON] машину за адресою: [ADDRESS] . Надалі він забрав дитину і почав сам з нею гуляти, агресивно відповідати на її питання та зауваження та не підпускаючи її до дитини. На годиннику було близько 22 годин вечора та єдине, що вона просила від нього, це те, щоб він відвіз її та їх неповнолітню дитину додому. Поруч з ними у Сквері знаходились сторонні особи (свідки) та вони бачили поведінку [PERSON] . Надалі він, забравши дитину (фактично викравши її від неї), швидко направився до свого автомобіля та, нехтуючи безпекою дитини, поклав її на переднє пасажирське сидіння без дитячого крісла та почав від`їжджати, намагаючись уїхати, дитина у цей час в машині почала плакати та кричати. У цей час вона не розуміла що робити і почала знімати його дії на мобільний телефон та кричала, благала повернути дитину, оскільки на прохання зупинитись він не реагував. Люди, які це бачили, почали блокувати йому лінію пересування і тільки тоді він зупинився, у той час всі чули як кричить дитина з машини. Після зупинення [PERSON] автомобіля, перехожі, які зібралися на конфліктну подію, забрали у нього дитину та віддали їй, після чого вона з дитиною на руках пішла в сторону від нього, потім викликала таксі і поїхала додому, куди приїхала близько 23-00 години вечора. Надалі їй продовжували надходити дзвінки від [PERSON] з вибаченнями, а потім знову з психологічним натиском щодо позбавлення її батьківських прав з погрозами. Усі ці діяння відбуваються в присутності малолітньої дитини. Вона вважає, що протиправна поведінка [PERSON] підпадає під ознаки домашнього насильства, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Посилаючись на зазначене, заявник просить встановити щодо [PERSON] , [INFO] , обмежувальний припис, встановивши для нього тимчасові обмеження строком на шість місяців у спілкуванні з нею та дитиною [PERSON] , [INFO] , передбачені п.п. 1, 3, 4, 5, 6 частини 2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: заборонити перебувати в місці проживання [PERSON] [INFO] , та дитини [PERSON] [INFO] , за адресою [ADDRESS] ; обмежити (заборонити) спілкування з постраждалою дитиною [PERSON] , [INFO] , заборонити наближатися на відстань до 200 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] , та дитини [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , та місць частого відвідування постраждалою особою - КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР за адресою: вул.Космічна, буд.13, м.Дніпро; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , [INFO] , та дитину [PERSON] , [INFO] ,, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , та дитиною [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.08.2022 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О. Ухвалою судді від 08.08.2022 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання по її розгляду. В судовому засіданні заявник з представником вимоги заяви підтримали та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник Відділу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради вважала, що заява підлягає задоволенню, посилаючись на необхідність захисту прав дитини. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений неодноразово належним чином, причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до приписів ч.1 ст. 350-5 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у його відсутність. У наданих суду заявах заявник та її представник, а також представник Відділу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради просили закінчити розгляд справи без їх участі. Вислухавши осіб, які з`явилися, свідка, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". За ст.350-4 ЦПК Україниу заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 9 ст. 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Як встановлено в судовому засіданні, 19.03.2022 року [PERSON] , [INFO] , народила дитину [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 128 від 05.04.2022 року, виданим 05.04.2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2014 року зустрічалися, часто сварилися, проте продовжували підтримували близькі стосунки, які періодично припиняли та поновлювали, згодом вони деякий час спільно проживали, в тому числі під час вагітності [PERSON] , при цьому відносини між ними були напруженими. На час народження дитини вони разом проживали у належній заявниці на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] , офіційно свої відносини вони не реєстрували. Після народження дитини - [PERSON] , [INFO] , вони [PERSON] та [PERSON] разом з новонародженим сином проживали за вказаною адресою, при цьому відносини між ними погіршилися, оскільки [PERSON] постійно контролював всі дії [PERSON] , постійно телефонував їй протягом дня, вимагаючи надати звіт про всі її дії протягом дня. У разі, якщо вона не могла взяти слухавку в зв`язку з годуванням дитини або з інших причин в зв`язку з зайнятістю по догляду за дитиною, він вчиняв скандали, кричав і все це відбувалося в присутності дитини. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , та адресою проживання якого є [ADDRESS] , приблизно через місяць після народження дитини працевлаштувався та переїхав проживати за своїм місцем проживання. За пропозицією пропозицією [PERSON] до заявниці з м. Нікополя в липня 2022 року приїхала проживати її мати [PERSON] , яка допомагає їй здійснювати догляд за дитиною. [PERSON] майже щоденно відвідував дитину з заявницею за місцем їх проживання, спілкувався з дитиною, проти чого не заперечувала [PERSON] , вони разом ходили на прогулянки з дитиною, але через його агресивний стан та незрозумілі їй перепади настрою, його погрози та агресивну поведінку щодо неї та щодо дитини у заявниці з`явилися реальні побоювання за психологічний стан дитини, яка знаходиться поряд. Як пояснили в судовому засіданні заявник з представником, агресивні дії з боку [PERSON] відносно заявниці та дитини носять сталий характер, він дзвонить їй, погрожує по телефону, що забере дитину і вона більше її не побачить, чим здійснює психологічний тиск та насильницькі дії до неї, та в зв`язку з чим вона відчуває страх та побоювання, що він здійснить свої погрози. 11.07.2022 року після того, як [PERSON] не відповіла на телефонний дзвінок [PERSON] в зв`язку з тим, що телефон заряджався, він близько 19 години приїхав до її квартири, де дві години стукав у двері, вимагаючи, щоб вона вийшла до нього, погрожував, що забере дитину. Злякавшись погроз, [PERSON] викликала поліцію і 11.07.2022 року подала до ВП № 7 ДРУГ ГУНП в Дніпропетровської області заяву щодо протиправних дій з боку [PERSON] , яка зареєстрована за ЖЄО № 22239 від 11.07.2022 року, проте згодом 12.07.2022 року на прохання [PERSON] вона заяву забрала, що підтверджується копією цієї заяви. Проте, [PERSON] продовжує погрози та агресивні дії, останнім часом погрози посилилися та носять системний характер, зважаючи на наступне. 02.08.2022 року [PERSON] домовилась з [PERSON] про спільну прогулянку з дитиною і о 18 год. цього дня вони зустрілися біля будинку за місцем їх проживання, де він забрав їх з дитиною на своєму автомобілі Таврія білого кольору, держзнак [NUMBER] , та повіз за місцем своєї роботи до атокомплекса «ДніпроМотор» за адресою: м. Дніпро, пр. Праці 16-а. Після тривалої прогулянки [PERSON] близько о 22 год. повідомила [PERSON] про необхідність їхати додому для підготовки дитини до сну. Дорогою додому [PERSON] почав агресивно та з незрозумілих обставин вимагати від неї оригінал свідоцтва про народження дитини, на що вона відповіла, що не має його з собою, та запитала навіщо йому оригінал свідоцтва. Її відповідь йому не сподобалась і він відмовився їх висаджувати з автомобіля біля будинку, розвернув автомобіль та поїхав з ними у іншому напрямку, зупинивши автомобіль за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] забрав у неї дитину і почав сам з нею гуляти, агресивно відповідати на її питання та зауваження, та не підпускаючи її до дитини, не зважав на її прохання відвезти її з дитиною додому. Надалі він з дитиною швидко направився до свого автомобіля та, нехтуючи безпекою дитини, поклав її на переднє пасажирське сидіння, та почав від`їжджати, намагаючись уїхати, дитина у цей час в машині почала плакати та кричала, [PERSON] у цей час не розуміла що робити і почала знімати його дії на мобільний телефон та кричала, благала повернути дитину, оскільки на прохання зупинитись він не реагував. Сторонні люди, які це бачили та чули, як в автомобілі кричить дитина, почали блокувати йому лінію пересування і тільки тоді він зупинив автомобіль, після чого перехожі, які зібралися, забрали у нього дитину та віддали їй. [PERSON] з дитиною на руках пішла в сторону від [PERSON] , потім викликала таксі і поїхала додому, куди приїхала приблизно в 23 годині вечора. Надалі їй продовжували надходити дзвінки від [PERSON] з вибаченнями, а потім знову з погрозами та психологічним натиском щодо позбавлення її батьківських прав. Всі ці дії відбуваються в присутності малолітньої дитини, за твердженням заявниці агресивні дії [PERSON] є насильницькими, ним вчиняється системний психологічний тиск на неї, що впливає на її та дитини психічне та фізичне здоров`я. Враховуючи, що дитина є грудною, стресовий стан може призвести до втрати у неї молока, та інші негативні наслідки. На підтвердження своїх доводів заявниця надала до суду відеозапис на СД диску, на якому під час перегляду в судовому засіданні вбачалися вищенаведені заявницею обставини, її емоційний стан під час зазначених подій 02.08.2022 року. 06.08.2022 року з посиланням на вищезазначені дії [PERSON] відносно неї та дитини, [PERSON] 06.08.2022 року направила до Відділу опіки та піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Заяву щодо вчинення домашнього насильства над дитиною, в якій просила вжити заходи щодо захисту її та дитини [PERSON] , [INFO] , від домашнього насильства з боку кривдника [PERSON] та взяти його на профілактичний облік та організувати проведення з ним профілактичної роботи. Крім зазначеного, судом встановлено, що після звернення заявниці [PERSON] з заявою про видачу обмежувального припису, [PERSON] продовжив здійснювати відносно неї психологічне насильство, яке виразилося в наступному. [PERSON] , попередньо забравши із сумки [PERSON] ключі від дверей її квартири, 07.08.2022 року в період з 19-00 год. по 22-00 год. намагався відкрити двері квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій проживають [PERSON] з дитиною та своєю матір`ю, гучно стукав у вхідні двері, вимагав, щоб [PERSON] вийшла з квартири. Потім під приводом повернення дитячої коляски, яку напередодні забрав, пропонував [PERSON] вийти з квартири. Коли вона вийшла на вулицю, він з нею розмовляв близько двох годин, в ході розмови погрожував, що забере дитину, ображав, в наслідок чого вона повернулася в квартиру знервована і у неї почалися труднощі в наявності грудного молока для годування дитини. 08.08.2022 року близько 08-00 год. [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , поїхала на огляд лікаря в дитячу лікарню КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР, що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Космічна, 13, та яку вона відвідує з дитиною періодично відповідно до рекомендацій лікаря, про що заявниця повідомила [PERSON] , який наполягав на його присутності при відвідуванні заявниці з дитиною лікаря. Після того, як вони разом вийшли з лікарні, [PERSON] разом з дитиною повіз її не додому, а за своїм місцем проживання в смт. Обухівка, де забрав у неї телефон та сказав, що забирає від неї дитину, а вона може пішки йти додому, при цьому сказав, що йому телефонували із суду, куди вона подала заяву і пригрозив, що якщо вона не забере із суду заяву, він не віддасть їй дитину. [PERSON] була вимушена зайти у будинок та залишитися в ньому ночувати, після чого вмовила його повернутися додому вранці. Судом також встановлено, що крім зазначеного, психологічне насилля [PERSON] над заявницею виявляється в тому, що протягом дня і вночі він постійно дзвонить їй, вимагаючи коментувати всі дії, які вона робить по догляду за дитиною, як по телефону так і при особистих зустрічах погрожує, що забере дитину і вона її особисто ніколи не побачить, тільки на фотокартках; у вчиненні постійних скандалів, у погрозах про те, що він що хоче те і зробить по відношенню до неї та дитини, все це відбувається в основному у присутності дитини, яка стала неспокійною, погано засинає, здригається у вісні; в зв`язку з перебуванням в постійному стресі у заявниці виникли проблеми з наявністю грудного молока для грудного вигодовування дитини. Вказані обставини підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка мати заявниці - [PERSON] , яка, зокрема, пояснила, що її донька [PERSON] з 2014 року періодично зустрічалася з [PERSON] . Після народження [PERSON] її онука [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , [PERSON] став погрожувати забрати дитину, казав, що [PERSON] ніколи не побачить сина, розлючувався по найменшому приводу, був агресивним, її донька його попередила, що проживати разом з ним не буде, при цьому вона завжди давала йому можливість бачитися з дитиною. Через місяць після народження дитини [PERSON] переїхав проживати до себе додому, а вона 11.07.2022 року переїхала до доньки для здійснення допомоги по догляду за дитиною. 02.08.2022 року [PERSON] з [PERSON] пішли гуляти з дитиною і вона повернулася додому близько 23-00 год. вечора, рознервована, пояснила, що [PERSON] привіз її з дитиною на Набережну, поклав дитину на переднє сидіння автомобіля та хотів уїхати без неї, дитина почала кричати і [PERSON] кричала, просила повернути дитину. Сторонні люди побачили те, що відбувається, зупинили автомобіль [PERSON] , вона забрала дитину і на таксі приїхала додому, при цьому дитина змерзла та була голодною. Також пояснила, що 07.08.2022 року в період з 19-00 год. по 22-00 год. [PERSON] намагався відкрити двері квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій проживають її донька [PERSON] з дитиною та проживає вона, ключами, які перед цим забрав у [PERSON] . Її донька двері не відкривала, оскільки вони боялися [PERSON] , хвилювалися за свою безпеку та безпеку дитини, він довго та гучно стукав у вхідні двері, вимагав, щоб [PERSON] вийшла з квартири. Потім під приводом повернення дитячої коляски, яку напередодні забрав, запропонував [PERSON] вийти з квартири і коли вона вийшла на вулицю, він з нею розмовляв близько двох годин, вони посварилися, в ході розмови він погрожував, що забере дитину, ображав, в наслідок чого вона повернулася в квартиру знервована і у неї почалися труднощі в наявності грудного молока для годування дитини, вони не могли належним чином нагодувати дитину та вкласти спати. Також пояснила, що 08.08.2022 року близько 08-00 год. її донька [PERSON] з сином [PERSON] поїхали на черговий огляд лікаря в дитячу лікарню КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР, з якої вона тривалий час не поверталася, що її занепокоїло. Близько 12-00 год. вона почала телефонувати доньці, оскільки вже був час годувати дитину, яка перебуває на грудному вигодовуванні, проте зв`язку з нею не було. Після повернення її доньки з дитиною додому вранці їй від неї стало відомо, що 08.08.2022 року [PERSON] під виглядом того, що хоче підвезти [PERSON] з дитиною додому, запропонував їм сісти в його автомобіль, після чого відвіз їх до себе додому за адресою [ADDRESS] , де забрав у неї телефон та сказав, що забирає від неї дитину, а вона може пішки йти додому, при цьому сказав, що йому телефонували із суду, куди вона подала заяву і пригрозив, що якщо вона не забере із суду заяву, він не віддасть їй дитину. [PERSON] була вимушена зайти у будинок та залишитися в ньому ночувати, після чого вмовила його повернутися з дитиною додому вранці. Вказане підтверджується також копією Заяви про злочини від 08.08.2022 року, поданою [PERSON] начальнику Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області за фактом незаконного позбавлення волі та викрадення людини (дитини), що має ознаки злочину, передбаченого ст. 146 КК України, відносно [PERSON] . Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`від 07.12.2017 №2229-VIII, дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства; Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Статтею 2 цього Закону передбачено, що законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства. Відповідно до ст. 3 даного Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (прожали) в сім`ї патронатного вихователя. Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону №2229-VIIIдо спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2, 3, 4 ст.26 ЗаконуУкраїни «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Із вказаних доказів вбачається, що дії [PERSON] по відношенню до заявниці та в присутності малолітньої дитини мають ознаки психологічного тиску (образи, погрози, залякування, тощо), та є такими, що порушують психологічну недоторканість заявниці, та вчинялися неодноразово. Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. В ході розгляду справи вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають по сьогоднішній день та на постійній основі, конфлікти переростають у більш насильницькі дії з боку [PERSON] , його дії мають ознаки психологічного (образи, погрози, залякування, тощо) тиску, є такими, що порушують психологічну недоторканість заявниці. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник [PERSON] вчиняє психологічне насильство відносно [PERSON] , в тому числі у присутності малолітньої дитини, наявні обґрунтовані ризики вчинення ним насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на три місяці, а саме: перебування в місці проживання [PERSON] [INFO] , та дитини [PERSON] [INFO] , за адресою [ADDRESS] ; обмеження (заборони) спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] , заборони наближатися на відстань до 200 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] , та дитини [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , та місць їх частого відвідування - КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР за адресою: вул.Космічна, буд.13, м.Дніпро; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , [INFO] , та дитину [PERSON] , [INFO] , якщо [PERSON] за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Суд вважає, що заявником не надано достатніх доказів для видачі відносно [PERSON] судом обмежувального припису на строк шість місяців, тому її заява підлягає частковому задоволенню. В силу ч.3ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial