Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

у лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: - визнати недійсною угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії б/н від 25.08.2021 року на суму 98 800 грн., що встановлена у вигляді кредитного ліміту на рахунок [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; - визнати недійсною оформлену угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.11.2020 року в частині: транзакції на суму 2900 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 900 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 38 000 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 16900 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 1520 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 36 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 676 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 116 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 59,10 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; - визнати недійсними (нечинними): транзакції на суму 2900 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 900 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 38 000 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 16900 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 1520 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 36 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 676 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 116 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 59,10 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк». В обґрунтування заявленого позову зазначено про те, що 25.08.2021 року відносно позивача було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 1 КК України, викрадено належний останньому мобільний телефон та нанесено тілесні ушкодження. Позивачем виявлено, що на його ім?я оформлено кредит у АТ «Альфа-Банк». Відкрито віртуальну кредитну картку в АТ «Альфа-Банк» з кредитним лімітом 98 800 грн., номер картки [NUMBER] . За допомогою мобільного додатку з вказаної картки № [NUMBER] було здійснено перекази грошових коштів на ім?я третіх осіб на загальну суму 103 422,80 грн. Крім того, з власної картки позивача, якою останній користувався, здійснено перекази грошових коштів на ім?я третіх осіб на суму 61 048 грн. Позивач зазначає, що невстановленою особою, яка викрила мобільний телефон останнього, за допомогою мобільного додатку оформлено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії б/н від 25.08.2021 року на суму 98 800 грн., що встановлена у вигляді кредитного ліміту на рахунок [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк». Позивач зазначає, що оскільки волевиявлення на укладення вказаного договору не виявляв, зазначений укладено невстановленою особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відтак, просив визнати недійсним зазначений договір на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Також, зазначає, що не здійснював перерахування грошових коштів у вказаних сумах на ім?я третіх осіб із власного карткового рахунку, яким користувався на підставі угоди від 20.11.2020 року, укладеної з АТ «Альфа-Банк». Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 56-57). Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. 26.08.2021 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12021046690000550 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 Кримінального кодексу України, за фактом викрадення майна [PERSON] (а.с. 43). З довідки по кримінальному провадженню № 12021046690000550 від 01.09.2021 року, складеної дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, вбачається, що 25.08.2021 року до чергової частини Відділу поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся [PERSON] , [INFO] , із заявою про те, що невстановлена особа, таємно, шляхом вільного доступу викрала майно, що належить заявнику, а саме -Самсунг із сім-карткою, зо була встановлена у ньому та закріплена за мобільним номером [NUMBER] . В подальшому [PERSON] виявлено, що на його ім?я оформлено кредити у мікро-фінансових установах та у АТ «Альфа-Банк» (а.с. 42). Згідно висновку судово-медичного експерта № 2173 від 27.08.2021 року, у [PERSON] , [INFO] , виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, синів та саден на обличчі, лівій верхній та нижній кінцівках, що спричинені від дії тупого твердого предмету, частина яких при ударі об такий, можливо в термін, в якій вказує обстежуваний. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 48). З виписки по рахунку за кредитною карткою WorldDebitMastercard, оформленої на ім?я [PERSON] , вбачається, що 25.08.2021 року за рахунком № [NUMBER] здійснено наступні транзакції:- списання переказу коштів з СКР на СКР -7800 грн.;- збільшення кредитного ліміту. Новий кредитний ліміт - 98000 грн.;- списання переказу коштів з СКР на СКР - 28000 грн. Звертаючись до суду, позивач зазначає, що не укладав угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії б/н від 25.08.2021 року на суму 98 800 грн., що встановлена у вигляді кредитного ліміту на рахунок [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк». Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної та інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Пунктом 20 вказаної частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Ч. 1 ст. 14 вказаного закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Доказів підписання оспорюваної угоди позивачем у будь-який із передбачених законодавством способів, судом не здобуто та таких доказів матеріали справи не містять. З урахуванням обставин вчиненого відносно позивача кримінального правопорушення, а також з урахуванням викладеного вище, суд надходить до висновку, що оспорювана угода суперечить нормам чинного законодавства України та порушує права позивача, оскільки останній не здійснював вільного волевиявлення на укладення такої угоди з АТ «Альфа Банк». У зв?язку із чим позовні вимоги в частині визнання недійсною угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії б/н від 25.08.2021 року на суму 98 800 грн., що встановлена у вигляді кредитного ліміту на рахунок [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк» підлягають задоволенню. В частині інших заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що 20.11.2020 року ним укладено з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . У зв?язку із протиправними діями невстановленої особи, з карткового рахунку № [NUMBER] відбулось неправомірне списання грошових коштів, відповідно до наступних транзакцій: транзакції на суму 2900 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 900 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 38 000 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 16900 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 1520 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 36 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 676 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 116 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк»; транзакції на суму 59,10 грн., списану 25.08.2021 року з рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ «Альфа-Банк». Вказані транзакції, а також угоду від 20.11.2020 року в частині вказаних транзакцій позивач просить визнати також недійсними. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Слід зазначити, що згідно зі ст. 32.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону. Відповідно до ст. 33.2 зазначеного закону платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Згідно з п. 1.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 р., банк не несе відповідальність за достовірність змісту платіжного доручення. Платники й отримувачі коштів здійснюють контроль за своєчасним проведенням розрахунків та розглядають претензії, що виникли, без участі банку. Нормами закону передбачено, що для відновлення банком залишку коштів на картковому рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції, необхідно встановити здійснення помилкового або неналежного переказу. У даному випадку позивачем доведено належним та допустимими доказами той факт, що списання грошових коштів з рахунку позивача було здійснено не на підставі дистанційного розпорядження позивача, що надійшло до банку з допомогою систем дистанційного обслуговування в порядку, передбаченому законодавством та умовами договору. Разом з тим, суд вважає, що в частині вказаних вище позовних вимог, позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, не передбачений законодавством для даних правовідносин. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який зводиться до права осіб цивільних правовідносин вільно розпоряджатися своїми матеріальними правами та процесуальними засобами їх здійснення, суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог та в даному випадку вважає заявлені позовні вимоги у зазначеній частині у редакції позову такими, що не ґрунтуються на законі, а відтак задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial