Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

04.01.2022\~року позивач\~ [PERSON] \~звернувся до\~Бабушкінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська з\~позовом до\~відповідачів [PERSON] \~та [PERSON] \~про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що йому на праві часткової приватної власності належить 43/100 частини будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку фактично зареєстровані та проживають він та його мати [PERSON] , а також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яких він зареєстрував на прохання [PERSON] так як їй для влаштування на роботі потрібна була реєстрація, при цьому вони за вказаною адресою ніколи не проживали, ніяких їхніх особистих речей чи предметів побуту в будинку не мають, не приймають участі в утриманні житла, комунальні платежі вони також не сплачувають, в родинних відносинах не перебувають, проте залишаються зареєстрованими, чим порушуються його права як власника. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2022 року зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. Ухвалою судді від 05.01.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Ухвалою суду від 15.08.2022 року вирішено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1-5 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. У відповідності до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником 43/100 частин будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черниш Є.В., зареєстровано в реєстрі за №66. Відповідно до Довідки № 15728 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.12.2020 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] з матір`ю [PERSON] , а також [PERSON] , яка зареєстрована за вказаною адресою 21.01.2005 року, та [PERSON] , яка також зареєстрована за вказаною адресою 21.01.2005 року. Судом також встановлено, що в будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] з дня реєстрації не проживали взагалі, вони не сплачують комунальні платежі, не приймають участі в утриманні житла, їх особисті речі в будинку відсутні, вони будинком не цікавляться, проте залишаються зареєстрованими в будинку за вказаною адресою. Не проживання відповідачів за вказаною адресою за наведених позивачем обставин підтверджується Актом обстеження про непроживання особи за місцем реєстрації від 01.11.2021 року, складеним за участю сусідів позивача; копіями квитанцій про сплату комунальних платежів, відповідно до яких комунальні платежі здійснює мати позивача [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, проживає по сусідству з 60-х років, відповідачів у вказаному будинку [ADDRESS] , ніколи не бачила, вони за вказаною адресою не проживають. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що мешкає по сусідству з позивачем, є головою квартального комітету №13, родину Смакота знає давно. Років 15 тому [PERSON] просила позивача прописати її разом з дитиною в будинку за вказаною адресою, однак ні дня вони там не проживали. Бачила [PERSON] лише один раз, коли як голова квартального комітету проводила її реєстрацію за заявою батька позивача, комунальні платежі відповідачі не здійснювали. Оскільки іншого відповідачами не доведено, то відповідно до встановлених судом обставин підстави для користування спірним будинком, згідно із ч. 3 ст. 810 ЦК України і ст. 158 ЖК УРСР, на умовах договору у відповідачів відсутні. Відтак, оскільки відповідачі відсутні у спірному будинку більше одного року без поважних причин і не користуються ним, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 908 грн.00 коп., тобто з кожного по 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved