Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шлюб між якими розірвано у 2018 році. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] . Батько має іншу сім`ю, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів, зібраних управлінням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з`ясовано, що [PERSON] протягом тривалого часу усвідомлено та безпідставно ухиляється від виконання передбачених чинним законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання, виховання і розвитку своїх дітей. Малолітні [PERSON] , [PERSON] перебувають на обліку як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах від 26.01.2021, підставою такого обліку є проживання в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Протягом 2018-2021 років управлінням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області неодноразово отримувалися усні та письмові повідомлення про неналежні умови для проживання, виховання і розвитку малолітніх [PERSON] , [PERSON] . Згідно з інформацією медичних закладів та закладів освіти, а також з актами обстеження умов проживання сім`ї, діти нерегулярно відвідують освітні заклади, батьки не дбають про їх належний зовнішній вигляд, не цікавляться успіхами дітей у школі, не відвідують батьківських зборів. За місцем постійного проживання не створено умов для проживання, виховання і розвитку дітей. Працівниками поліції у вечірній час 29.03.2021 було виявлено малолітнього [PERSON] на вулиці самого, без нагляду дорослих, встановити місце знаходження родичів дитини не вдалося, тому дитину було доставлено до педіатричного відділення комунального підприємства «Вільногірська центральна міська лікарня» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Малолітня [PERSON] протягом тривалого часу мешкала та перебувала на утриманні у сім`ї знайомих. З метою соціально-правового захисту дітей 15.04.2021 відповідно до вимог чинного законодавства України малолітніх [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано до комунального закладу «Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія». Виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органом опіки та піклування подано позов до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] і позовні вимоги задоволено (рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.11.2021, справа №174/557/21). Спеціалістами служби у справах дітей управління соціальних служб для сімї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області батькові дітей, [PERSON] , засобами поштового, електронного, телефонного зв`язку повідомлено зазначені вище обставини, роз`яснено його обов`язок вжиття негайних заходів для повернення дітей у сім`ю, попереджено про відповідальність щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання дітей. Згідно з електронними повідомленнями [PERSON] від 22.04.2021 та 16.08.2021 - він перебуває у Республіці Польща, де працює за строковим трудовим договором, зобов`язується у серпні 2021 року з`явитися до служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області для подальшого вирішення питання щодо утримання та виховання своїх дітей. Однак, до моменту подання даного позову до суду, жодних заходів для повернення дітей батьком не вжито. Таким нехтуванням потреб дітей у батьківському піклуванні батько не лише не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, а подає їм негативний приклад, що шкодить моральному розвитку дітей, завдає страждань. У зв`язку з викладеним вище, виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органом опіки та піклування прийнято рішення від 17.11.2021 № 370/0/7-21, у якому визнається доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Тому, Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як орган опіки просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , передати їх органу опіки та піклування - Виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, для вжиття заходів щодо подальшого їх улаштування відповідно до вимог чинного законодавства, а також - стягувати щомісячно аліменти з відповідача на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття на користь закладу або особи, до якого/якої буде влаштовано дітей. Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 11.05.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 04.08.2022 представник позивача не з`явився, натомість від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився, хоч про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, судом встановлено таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.03.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] народилась [INFO] та її батьком вказано [PERSON] (після зміни прізвища " [PERSON] "). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.03.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] народилась [INFO] та його батьком вказано [PERSON] (після зміни прізвища " [PERSON] "). Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.09.2018 №174/594/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Індустріальним районним у місті Дніпро відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 23.11.2018, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу змінив прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.11.2021, матір дітей [PERSON] позбавлено батьківськи прав щодо малолітніх [PERSON] , [PERSON] . Згідно Актів обстеження умов проживання від 25.02.2020, 06.03.2020, 12.04.2021, 15.04.2021 складених Службою у справах дітей Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області; Акту оцінки потреб сім`ї/особи, складеного Управлінням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради; повідомлення від 21.09.2019 № 52/01-46, складеного завідувачкою комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 8 "Білочка" комбінованого типу Вільногірської міської ради Дніпропетровської області; наказу № 14-ОД-21 від 26.01.2021 Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради; Актів про факт передачі дитини, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від 15.04.2021, складеного Службою у справах дітей Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області; Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 29.03.2021, складеного інспектором СРПП ВП № 4 КРУП капітаном поліції Конібором Е.С.; Акту прийому дитини до центру від 15.04.2021 КЗ Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітепй "Надія"; характеристик на дітей з навчальних закладів, з`ясовано, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання передбачених чинним законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання, виховання і розвитку своїх дітей. Малолітні [PERSON] , [PERSON] перебувають на обліку як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах від 26.01.2021, підставою такого обліку є проживання в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно з інформацією медичних закладів та закладів освіти, а також з актами обстеження умов проживання сім`ї, діти нерегулярно відвідують освітні заклади, батьки не дбають про їх належний зовнішній вигляд, не цікавляться успіхами дітей у школі, не відвідують батьківських зборів. За місцем постійного проживання не створено умов для проживання, виховання і розвитку дітей. З метою соціально-правового захисту дітей 15.04.2021 відповідно до вимог чинного законодавства України малолітніх [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано до комунального закладу «Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія». Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належні та достатні докази на підтвердження заперечень проти позову, якщо такі є, відповідач суду не надав. Доказів того, що він не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Таким чином, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення. Щодо передачі малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області для подальшого влаштування, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України). Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (далі - Постанови) органами опіки та піклування є районні державні адміністрації, які провадять діяльність із соціального захисту дітей, в тому числі надають статус дитини, позбавленої батьківського піклування. При цьому, органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, яка проживає (перебуває) на території відповідної громади, тобто на підзвітній території, а безпосереднє ведення справ дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних держадміністрацій. Ця ж сама норма міститься і в ст. 1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», відповідно до якої здійснення соціального захисту дітей, в тому числі дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на служби у справах дітей районних державних адміністрацій в межах визначеної компетенції, тобто за місцем (проживання) перебування дитини. Відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», протягом двох місяців після виявлення дитини, яка залишилась без батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем виявлення дитини разом з адміністрацією закладу, до якого тимчасово її влаштовано, органами Національної поліції, охорони здоров`я вживає заходів до встановлення особи дитини, місця її проживання, відомостей про батьків або осіб, які їх замінюють, інших родичів, місця їх проживання (перебування) та організовує роботу з повернення дитини на виховання в сім`ю чи заклад, який вона самовільно залишила, або забезпечує підготовку документів для надання їй статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. У разі коли дитина деякий час перебувала поза сімейним оточенням і місце проживання (перебування) її батьків не встановлено, її влаштування і встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, забезпечує служба у справах дітей за місцем виявлення дитини. На підставі п.13 цієї ж Постанови облік дітей, які залишились без батьківського піклування, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, незалежно від місця виявлення дитини, а дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - служба у справах дітей за місцем походження дитини. З огляду на наведене, зважаючи на те, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позбавлені батьківського піклування, враховуючи відсутність відомостей про можливість передачі їх родичам, суд вважає за потрібне передати їх на опікування органу опіки та піклування - Виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає таке. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьою статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , він зобов`язаний виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дітей до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти на їхнє утримання. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відсутні дані про непрацездатність відповідача, його зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, а тому виходячи із стану здоров`я відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття на користь закладу або особи, до якого/якої буде влаштовано дітей. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved