Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

В грудні 2021 року [PERSON] та селянське (фермерське) господарство «Шанс» (далі СФГ «Шанс») звернулися до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ та товариства з обмеженою відповідальністю «Агро - Регіон Любар» (далі ТОВ «Агро - Регіон Любар»), в якому просять визнати недійсними та скасувати договори оренди земельних ділянок площею 50,4218 га кадастровий номер 1821481000:13:000:0002 та площею 16,3051 га кадастровий номер 1821481000:15:000:0125 відповідно, що укладені між відповідачами, посилаючись на те, що на момент укладення спірних правочинів земельні ділянки перебували у спільній частковій власності, а право оренди на вказане нерухоме майно належало СФГ «Шанс». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації від 13 червня 2006 року за № 229 власникам двадцяти чотирьох сертифікатів на право на земельну часту (пай) передано у спільну часткову власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки з кадастровими номерами 1821481000:13:000:0002 та 1821481000:15:000:0125 площею 50,4218 га та 16,3051 га відповідно, що розташовані на території Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області (нині Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області), титульним співвласником яких зазначено [PERSON] 29 січня 2007 року між [PERSON] (за погодженням усіх співвласників) та СФГ «Шанс» було укладено договір оренди земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, строком на десять років. Договір зареєстрований реєстраційним органом, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 січня 2007 року за № 040720700001. 06 вересня 2016 року між [PERSON] та СФГ «Шанс» було укладено додаткову угоду про поновлення терміну дії вищезазначеного договору оренди земельної ділянки та внесення змін до нього. В грудні 2021 року позивачам стало відомо, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ та ТОВ «Агро - Регіон Любар» уклали договори оренди земельних ділянок, що перебувають у спільній частковій власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 844350, що виданий 28 листопада 2006 року на підставі розпорядження Романівської районної державної адміністрації за № 229 від 13 червня 2006 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010620700031 28 листопада 2006 року. Оскільки вищезазначені земельні ділянки перебувають у спільній частковій власності та в користуванні СФГ «Шанс», а відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та\~ [PERSON] \~не виділили в натурі (на місцевості) свої частки із складу земельної ділянки перед укладення договорів оренди земельних ділянок з ТОВ «Агро - Регіон Любар», позивачі звернувся до суду за захистом своїх цивільних прав. Одночасно з пред`явленням позову, [PERSON] та СФГ «Шанс» подали заяву про забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~,\~ [PERSON] \~та ТОВ «Агро - Регіон Любар» проводити будь-які роботи на земельних ділянках площею 50,4218 га кадастровий номер 1821481000:13:000:0002 та площею 16,3051 га кадастровий номер 1821481000:15:000:0125 відповідно до винесення рішення по справі. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 05 січня 2022 року заяву [PERSON] та СФГ «Шанс» про забезпечення позову задоволено. Постановою Житомирського апеляційного суду від 06 липня 2022 року залишено в силі ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 05 січня 2022 року. Заперечуючи відносно наведених позивачами обставин, представником відповідачів подано до суду відзив, в якому остання просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, посилаючись на правомірність укладених правочинів. Також вказано, що судовими рішеннями у цивільних справах № 290/628/20, № 290/6/20, № 290/13/20 та № 290/644/21 за позовами СФГ «Шанс» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовними вимогами щодо поновлення договорів оренди, визнання укладеними додаткових угод до договору оренди земельних ділянок було відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог та визнано право відповідачів як власників вільно розпоряджатися своїми частками земельних ділянок. При цьому, цивільна справа № 290/210/20 за зустрічним позовом СФГ «Шанс» до [PERSON] з аналогічними позовними вимогами ще перебуває на розгляді в суді першої інстанції. Представник відповідачів вважає, що оскільки частка відповідачів у спільній земельній ділянці чітко визначена, між співвласниками земельної ділянки письмового нотаріально посвідченого договору щодо володіння, користування та розпорядження спільною земельною ділянкою немає, попередні договори оренди відповідачами не продовжені, на що вказує інформація про реєстрацію іншого речового права, тому договори оренди є дійсними. У відповіді на відзив позивачі зазначили, що дії відповідачів завдають шкоди правам інших співвласників земельної ділянки, оскільки інші співвласники продовжили договори оренди з позивачем, що підтверджується записами з Державного реєстру інших речових прав на земельну ділянку, відповідачі передали свої частки в оренду без згоди інших співвласників, без виділення своїх часток в натурі та без отримання держаних актів на них, що є грубим порушенням земельного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2006 року згідно розпорядження голови Романівської районної державної адміністрації за № 229 [PERSON] (титульний власник) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано у спільну часткову власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки з кадастровими номерами 1821481000:13:000:0002 та 1821481000:15:000:0125 площею 50,4218 га та 16,3051 га відповідно, що розташовані на території Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області (нині Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області), та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 844350, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010620700031 28 листопада 2006 року. 29\~січня 2007\~року між\~ [PERSON] \~та СФГ\~«Шанс» було\~укладено договір\~оренди земельної\~ділянки загальною\~площею 66.7269\~га для\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~строком на\~десять років.\~Договір зареєстрований\~реєстраційним органом,\~про що\~у Державному\~реєстрі земель\~вчинено запис\~від 29\~січня 2007\~року за\~№ 040720700001. 06 вересня 2016 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та СФГ «Шанс» було укладено додаткові угоди про поновлення терміну дії вищезазначеного договору оренди земельної ділянки , з проведенням подальшої реєстрації іншого речового права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з відповідною частиною співвласників даних земельних ділянок. 26 червня 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та\~ [PERSON] уклали з ТОВ «Агро - Регіон Любар» договори оренди землі на належні їм частки земельних ділянок, що перебувають у спільній частковій власності, провівши державну реєстрацію іншого речового права на них державним реєстратором Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області, зокрема: - \~ \~ \~ \~договір оренди землі б/н від 26 червня 2021 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро - Регіон Любар», номер записів про інше речове право: 43338750,43338477; - \~ \~ \~ \~договір оренди землі б/н від 26 червня 2021 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро - Регіон Любар», номер записів про інше речове право: 43341232,43341020; - \~ \~ \~ \~договір оренди землі б/н від 26 червня 2021 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро - Регіон Любар», номер записів про інше речове право: 43339862, 43339599; - \~ \~ \~ \~договір оренди\~землі б/н\~від 26\~червня 2021\~року,\~що укладений\~між [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«Агро -\~Регіон Любар»,\~номера записів\~про інше\~речове право:\~ 43337823, 43337520, 43337157, 43336889. \~ \~ \~ \~Також встановлено, що при укладанні оспорюваних договорів відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~та\~ [PERSON] \~свої частки із складу земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, в натурі (на місцевості) не вивели відповідно до вимог статей 87, 88 Земельного кодексу України\~(далі\~ЗК України)\~\~та статті 25 Закону України «Про землеустрій». За змістом\~статті 11 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно частини 1\~статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України\~передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Частиною четвертою\~статті 124 ЗК України\~\~передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом частини першої\~статті 626, частини першої\~статті 627 ЦК України та стаття 638 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За загальними вимогами до договору найму (оренди), зокрема, які визначені статтями 759-760 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до частини другої\~статті 792 ЦК України\~майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення і майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі». Згідно статей 80, 81 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема,\~ громадяни\~та юридичні\~особи -\~на землі\~приватної власності.\~Громадяни України\~набувають права\~власності на\~земельні ділянки\~на підставі придбання\~за договором\~купівлі-продажу,\~ренти,\~дарування,\~міни,\~іншими цивільно-правовими\~угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;приватизації\~земельних ділянок,\~що були\~раніше надані\~їм у\~користування; прийняття спадщини;виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Також у відповідності до вимог статей 86, 87, 88 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Право спільної\~часткової власності\~на земельну\~ділянку виникає: при\~добровільному об`єднанні\~власниками належних\~їм земельних\~ділянок; при\~придбанні у\~власність земельної\~ділянки двома\~чи більше\~особами за\~цивільно-правовими\~угодами; при\~прийнятті спадщини\~на земельну\~ділянку двома\~або більше\~особами; за рішенням суду. Законом України «Про оренду землі»\~визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);дата укладення та строк дії договору оренди;орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно статей\~79,\~79-1 ЗК України,\~земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до статей 78 - 79-1 ЗК України, земельна ділянка є об`єктом права власності та цивільних прав після її формування та державної реєстрації у Держаному земельному кадастрі. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Законом України «Про оренду землі»\~визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Згідно з частиною 1\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~(у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Істотними умовами договору оренди землі, у разі відсутності розташованих на ній інших об`єктів, є: об`єкт оренди,\~тобто сформована\~земельна ділянка\~з усіма\~її характеристиками\~(кадастровий\~номер,\~місце розташування\~та розмір\~земельної ділянки); дата\~укладення та\~строк дії\~договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі»), за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Судом встановленого, що відповідачі уклали договори оренди земельних ділянок, які перебувають у спільній часткові власності двадцяти співвласників без їх згоди, крім того вони не довели достатніми належними й допустимими доказами про виділення своїх часток у сформовані земельні ділянки, що вказує на відсутність об`єкту оренду (предмету договорів оренди) - істотної умови оспорюваних догорів, що в свою чергу вказує на відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності відповідачів у вказаних орендних правовідносинах та відсутності волевиявлення всіх учасників (співвласників) правочину. Оскільки, в момент вчинення оспорюваних договорів оренди землі відповідачами (сторонами правочину) порушено права інших співвласників, недодержання останніми вимог, які встановлені\~частинами першою-третьою та\~п`ятою\~статті 203\~ЦК України, суд вбачає підстави для задоволення вимог позивачів в частині визнання їх недійсними. За змістом пункту 1 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі Закон № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 11\~Закон № 1952 державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно із\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, статтю 26\~Закону України № 1952\~викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26\~Закону України № 1952\~(у редакції, чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У розумінні положень наведеної норми способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. \~Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19 та від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19. У постанові Касаційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року в справі №\~\~465/249/15-а вказано, що скасування законних підстав набуття\~\~права власності на нерухоме майно позбавляє запис про державну реєстрацію права власності самостійного правового значення. Оскільки недійсність документів є підставою для припинення права оренди земельної ділянки, тому суд вважає її ефективним способом захисту порушеного права позивачів. Частиною сьомої статті 158 ЦПК України визначено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. За змістом статті 141 ЦПК України суд\~ присуджує з\~ відповідачів на користь позивачів понесені ними і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Задовольняючи позов, суд, відповідно до вимог статей 134, 141 ЦПК України, також стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 9534,00 грн за три вимоги немайнового характеру, які підлягали сплаті фізичною та юридичною особами при подачі даного позову (908,00 грн * 3 + 2270,00 грн * 3).

Outcome: approved