Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 28 квітня 2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 180, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, з 05 березня 2021 року подружжя разом не живе, спільне господарство між [PERSON] та [PERSON] не ведеться. Від шлюбу у позивача з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з матір`ю [PERSON] . Спору з приводу проживання дітей немає, позивач просила залишити дітей на її утриманні. Спору з приводу поділу спільного майна на час звернення до суду між подружжям немає. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2022 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 01 вересня 2022 року. У судове засідання 01 вересня 2022 року сторони не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 28 квітня 2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, зареєстровано шлюб, актовий запис № 180, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивача з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з матір`ю [PERSON] . Спору з приводу проживання дітей немає, позивач просила залишити дітей на її утриманні. Подружнє життя у сторін не склалось. Подружжя разом не проживає, спільне господарство між позивачем та відповідачем не ведеться. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Щодо вимоги про залишення дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] на утриманні позивачки [PERSON] , суд приходить до наступного. Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. У даній справі, позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини не заявлялись і судом не розглядались. За загальним правилом за відсутності спору, щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року по справі № 200/952/18. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік" на 01 січня 2022 року становить 2481 гривня. Отже, за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сума судового збору становить 992,40 грн. Відповідно до квитанції № 1880275 від 04 липня 2022 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., виходячи з розміру, встановленого пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору у сумі 992,40 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved