Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

30 серпня 2019 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Сітіестейт», Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика», ДП «СЕТАМ», [PERSON] , [PERSON] про визнання прилюдних торгів, свідоцтва та протоколу недійсними, витребування квартири. Свої вимоги мотивувала тим, що 13 лютого 2001 року Жовтневою районною в м. Києві державною адміністрацією їй було видано ордер на житлове приміщення [NUMBER]. На підставі цього ордеру вона вселилась у квартиру за адресою: [ADDRESS] та 20 березня 2001 року зареєструвалась в ній. 17 січня 2014 року у справі № 760/20135/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири була призначена судово-психіатрична експертиза. Відповідно до Висновку судово-психіатричної експертизи № 231 від 26 березня 2015 року [PERSON] під час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року у справі № 760/20135/13-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16 вересня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та у її власність повернуто зазначену квартиру. Під час розгляду зазначеної справи [PERSON] 28 травня 2014 року здійснив відчуження квартири [ADDRESS] , уклавши з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири. 30 липня 2015 року [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» договір іпотеки за зобов`язанням [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика». У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань [PERSON] , 09 листопада 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» подало в суд позов до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена справа розглядалась без її участі, не дивлячись на те, що вона зареєстрована та постійно проживає у спірній квартирі. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року стягнуто заборгованість з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» шляхом продажу на прилюдних торгах предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] . 12 липня 2016 року ДП «Сетам» було проведено прилюдні торги спірної квартири, за результатами яких переможцем визнано ТОВ «Сітіестейт». Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у справі № 760/22677/16-ц задоволено позов ТОВ «Сітіестейт» до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні прав власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У подальшому зазначене заочне рішення було скасовано. Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки. Постанова набрала законної сили. Таким чином, зазначено постановою було скасовано рішення суду, на підставі якого було звернуто стягнення за договором позики на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS] , внаслідок чого були проведені прилюдні торги. Просить суд ухвалити рішення, яким: -визнати недійсними прилюдні торги щодо продажу квартири [ADDRESS] , проведені 12 липня 2016 року ДП «СЕТАМ»; -визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 22 вересня 2016 року № 2004, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О. на ТОВ «Сітіестейт»; -визнати недійсним протокол № 183531 проведення електронних торгів від 12 липня 2016 року; -витребувати від ТОВ «Сітіестейт» на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження в справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року задоволено частково заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року відмовлено в прийнятті до розгляду заяви сторони позивача про уточнення позовних вимог. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року ДП «СЕТАМ» залучено до участі в справі в якості співвідповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Сітіестейт» про залишення позову без розгляду. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Сітіестейт» у судовому засіданні підтримала доводи відзиву на позовну заяву (т. 1, а.с. 122-124) та пояснила, що реалізація майна боржника [PERSON] відбулась в рамках виконавчого провадження шляхом проведення електронних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів у разі невиконання вимог щодо процедури порядку проведення торгів. Акт про проведення електронних торгів, який складений за результатами торгів стосуєтьсь оформлення правового результату торгів, наслідком яких є виникнення цивільних прав та обов`язків, у зв`язку з чим торги є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що при проведенні електронних торгів відбулось порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22 грудня 2015 року, а також доказів того, що ці порушення вплинули на результати торгів і права та законні інтереси позивача порушені. Крім того, оскаржувані торги було проведено 14 липня 2016 року, а відповідно до ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді. Позивач не є іпотекодержателем, іпотекодавцем, боржником чи учасником прилюдних торгів, тому не має права оскаржувати зазначені торги. 26 листопада 2020 року представник ТОВ «Сітіестейт» подав до суду заяву про застосування строків позовної давності (т. 1, а.с. 174-175). Представник відповідача ДП «СЕТАМ» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву представника ДП «СЕТАМ», з якого вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову та розглядати справу у її відсутність (т. 2, а.с. 27-31). Зазначено, що торги проводились відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22 грудня 2015 року. Таким чином, для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме цим Порядком. Разом з тим, у позові не доведено порушення норм цього Порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивача у результаті проведення електронних торгів. Представник відповідача Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. У матеріалах справи мітяться письмові пояснення третьої особи - [PERSON] , з яких вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову (т. 1, а.с. 96-98). Зазначено, що реалізація належного йому майна відбулась в рамках виконавчого провадження шляхом проведення електронних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. 22 червня 2016 року ДП «СЕТАМ» відповідно до вимог зазначеного Порядку було проведено електронні торги з реалізації лоту 156568. Згідно протоколу № 183531 електронні торги з реалізації лоту № 156568 відбулися 14 липня 2016 року, переможцем торгів визначено ТОВ «Сітіестейт», яке своєчасно оплатило кошти за придбаний лот. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що при проведенні електронних торгів відбулось порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22 грудня 2015 року, а також доказів того, що ці порушення вплинули на результати торгів і права та законні інтереси позивача порушені. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року у справі № 760/20135/13-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16 вересня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності на цю квартиру за [PERSON] (т. 1, а.с. 188-192). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року змінено, а саме виключено з мотивувальної частини рішення посилання на статті 328, 392 ЦК України, а також внесено зміни до четвертого абзацу резолютивної частини рішення. У решті рішення залишено без змін (т. 1, а.с. 193-198). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року залишено без змін (т. 1, а.с. 199-201). 28 травня 2014 року під час розгляду судом справи № 760/20135/13-ц [PERSON] , не повідомивши [PERSON] , здійснив відчуження квартири [ADDRESS] шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири з [PERSON] 01 червня 2013 року між ТОВ «ФК «Народна позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0106001/000-КФК/13. З метою забезпечення виконання зазначеного кредитного договору 30 липня 2015 року [PERSON] уклав з ТОВ «ФК «Народна позика» договір іпотеки за зобов`язанням [PERSON] . Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року в рахунок погашення заборгованості з [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» за кредитним договором № 0106001/000-КФК/13 від 01 червня 2013 року в сумі 1363160 гривень 20 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (т. 1, а.с. 9-12). 12 липня 2016 року ДП «СЕТАМ» були проведені електронні торги з продажу квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві власності та була предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 30 липня 2015 року. Переможцем торгів стало ТОВ «Сітіестейт», що підтверджується Протоколом № 183531 проведення електронних торгів (т. 1, а.с. 27-28). 20 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О. було видано свідоцтво про право власності ТОВ «Сітіестейт» на квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с. 29). Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки відмовлено (т. 1, а.с. 13-19). Позивач просить суд ухвалити рішення, яким: -визнати недійсними прилюдні торги щодо продажу квартири [ADDRESS] , проведені 12 липня 2016 року ДП «СЕТАМ»; -визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 22 вересня 2016 року № 2004, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О. на ТОВ «Сітіестейт»; -визнати недійсним протокол № 183531 проведення електронних торгів від 12 липня 2016 року. Згідно з Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року, електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 18 розділу VII Порядку, та вказано, що зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. Враховуючи передбачені законом особливості щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення електронних торгів - це оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто правочин. З аналізу ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Відчуження майна з електронних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статями 203, 215 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення. Відповідно до абзацу 2 п. 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв`язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред`явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають. Вбачається, що на момент проведення електронних торгів - 12 липня 2016 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] вже було визнано недійсним та спірна квартира рішенням суду була повернута у власність [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року зазначене рішення в частині визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним залишено без змін. Вказане рішення набрало законної сили 15 червня 2016 року. У такому випадку, порушені права [PERSON] , оскільки фактично без належних на те правових підстав була відчужена належна їй квартира. Таким чином, проведення електронних торгів не відповідало вимогам чинного законодавства, оскільки мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, яка оспорює результати електронних торгів. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині визнання недійсними результатів електронних торгів з реалізації квартири, Протоколу № 183531 проведення електронних торгів від 12 липня 2016 року з реалізації квартири та свідоцтва від 20 вересня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 2004, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О. на підставі акта про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки). [PERSON] також просить суд витребувати від ТОВ «Сітіестейт» на її користь квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України). Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року по справі № 1522/25684/12 та постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року по справі № 285/3414/17. Застосовуючи положення ч. 2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 742/3490/16-ц. Оскільки квартира [ADDRESS] вибула з володіння [PERSON] поза її волею, а також враховуючи визнання електронних торгів з продажу цієї квартири недійсними, остання має право витребувати спірну квартиру у добросовісного набувача - ТОВ «Сітіестейт». 26 листопада 2020 року представник ТОВ «Сітіестейт» подав до суду заяву про застосування строків позовної давності (т. 1, а.с. 174-175). Посилається на те, що до спірних правовідносин мають застосовуватися положення ст. 48 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник електронного аукціону мають право протягом трьох місяців з дня проведення електронного аукціону оскаржити його результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Разом з тим, позивач не є іпотекодержателем, іпотекодавцем, боржником чи будь-яким учасником електронного аукціону, а тому на неї не розповсюджується спеціальна позовна давність, передбачена ст. 48 Закону України «Про іпотеку». З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 9604 гривні 98 копійок, по 3201 гривні 66 копійок з кожного.

Outcome: approved