Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Рух справи 29.11.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 25.11.2021, за підписом позивача - [PERSON] , в якій він просить суд винести рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, зареєстрований Полтавським відділом РАЦС Полтавського обласного управління юстиції 30.08.2002, актовий запис № 1049. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 02.12.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10.12.2021 вказаний позов прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.04.2022 заяву відповідача - задоволено; провадження у даній цивільній справі було зупинено та надано подружжю строк для примирення три місяці. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.08.2022 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, - поновлено. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30.08.2022 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову Позовна заява обґрунтована, зокрема, тим, що фактично наразі шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо, подружжя не веде спільного господарства та не має спільного бюджету починаючи з 12.09.2021. Вказується, що основна причина розпаду сім`ї - втрата почуття любові, різні погляди на життя та сім`ю, відсутність між подружжям взаєморозуміння, що призвело до фактичного відчуження один від одного. При цьому, позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Щодо правової позиції відповідача 21.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, датований 16.02.2022, в якому, зокрема, зазначається, що сторона відповідача ознайомилась 07.02.2022 з матеріалами справи № 760/32028/2121 безпосередньо у Солом`янському районному суді міста Києва. У відзиві зазначено, що станом на дату його подання позивач та відповідач дійсно разом не проживають. Проте, звернуто увагу на те, що позовна заява про розірвання шлюбу була подана позивачем ще 29.11.2021, за цей час відбувалось безліч змін, у тому числі позивач святкував новий рік у колі родини: відповідач, повнолітня донька подружжя [PERSON] , неповнолітні [PERSON] та [PERSON] ; при святкуванні нового року позивач вів себе позитивно, спілкування проходило легко, як колись у подружжя, також позивач подарував відповідачу новорічний подарунок парфуми. Зауважено, що такі дії відповідач не могла залишити поза увагою. Хоча, як зазначалось, судом відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] про поділ майна подружжя (від 01.08.2022), суд вважає за доцільне відобразити викладені в ній обставини в частині, що стосуються позову про розірвання шлюбу. Так, у зустрічній позовній заяві [PERSON] про поділ майна подружжя від 01.08.2022, зокрема, вказується, що наразі позивач та відповідач повністю проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що 30.08.2002 між сторонами у справі [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) - укладено шлюб, зареєстрований Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що складено актовий запис № 1049 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.08.2002 (а.с. 6). У цьому шлюбі у подружжя народились діти: -[PERSON] , [INFO] (як стверджується відповідачем у відзиві, та не заперечується позивачем); -[PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.2017, виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий заспи № 4813 (а.с. 7); -[PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.2019, виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 700 (а.с. 8). Сторони вказують, що разом не проживають. Позивач стверджує, що подружжя спільного господарства та спільного бюджету не веде; при цьому, зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Судом надавався сторонам строк для примирення за наслідками спливу якого, зокрема, позивачем у справі будь-яких заяв до суду не подано. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За змістом ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої: «Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України. Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Беручи до уваги те, що ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду [PERSON] не обґрунтовувалась необхідність надання строку на примирення подружжя, а також враховуючи те, що [PERSON] не бажає зберігати подружні відносини із заявником доводи відповідача про порушення його права на призначення подружжю строк для примирення є безпідставними». Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд роз`яснює, що відповідно до п.п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Щодо розподілу судових витрат Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений за подання позовної заяви (а.с. 19). Враховуючи викладене,

Outcome: approved