Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представлені адвокатом Грубником Д.Л., звернулась до Подільського районного суду м.Києва з позовом, в якому позивач, уточнивши свої вимоги, просить розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 09.08.2014 р. шлюб, від якого вони мають дитину - малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалось, оскільки в останній час між ними часто виникають конфлікти через різні погляди на життя, вони втратили почуття любові, поваги та довіри один до одного, між сторонами припинені шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між ними є неможливим. Спорів про майно подружжя та місце проживання дитини між сторонами немає, за погодженням сторін дитина проживає з позивачем, питання утримання дитини між сторонами вирішено (10.12.2020 р. за заявою [PERSON] видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини - справа № 758/11989/20). Ухвалою від 03.09.2022 р. на підставі ст.185 ч.1 ЦПК України вищевказаний позов був залишений без руху з наданням строку для усунення недоліків. Провадження у справі відкрито після усунення стороною позивач недоліків ухвалою від 12.10.2021 р. з призначенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові, додавши, що шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2020 р. Після закінчення наданого судом строку на примирення в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, представником позивача через канцелярію суду 20.06.2022 р. подана заява, в якій сторона позивача просить задовольнити позов в повному обсязі, розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що їх сім`я не розпалася, підтвердив відсутність спорів про майно на місце проживання дитини. Після закінчення наданого судом строку на примирення, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідоми, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, враховуючи подану заяви сторони позивача та повторність неявки сторони відповідача, суд вважає за можливе закінчити розгляд справ за відсутності учасників справи на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1896, що підтверджено копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2015 р. Сторони мають дитину - малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.04.2016 р. Відділом ДРАЦС Печерського РУЮ у м.Києві. Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2020 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спору про місце проживання дитини на момент розгляду справи між сторонами не має, дитина проживає з позивачем як матір`ю. Спору про розподіл майна подружжя на час розгляду справи між сторонами немає. Відповідно до ст.1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч.1 ст.24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Наданий судом строк для примирення сторін до відновлення шлюбних відносин між подружжям не привів. Крім того, за весь час перебування справи в провадженні суду (після спливу наданого судом строку) примирення між сторонами по справі не відбулось. Крім того, відповідач, будучи обізнаним про розгляд судом вищевказаної справи, не проявив зацікавленості в збереженні сім`ї та не з`явився в судове засідання після закінчення строку на примирення, що свідчить про його байдужість до збереження шлюбу. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського РВ ВДРАЦС у м.Києві, як органу ДРАЦС за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.1, 3, 24, 56, 105 ч.3, 105, 112, 115 СК України,

Outcome: approved