Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] 06.09.2019 року звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «УкрАвтоГаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі керівника Ватажишина Олександра Володимировича, третя особа: Приватне акціонерне товариство «АвтоКапітал» про відшкодування збитків, заподіяних об`єктом підвищеної небезпеки, яким просить стягнути з Дочірнього підприємства «УкрАвтоГаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь позивача збитки, завдані об`єктом підвищеної небезпеки у розмірі 424667,00 грн., та судові витрати по справі у розмірі 33246,67 грн. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] . 10.06.2019 року чоловік [PERSON] - [PERSON] заправляв природнім газом на АГНКС «УкрАвтоГаз» за адресою: м. Київ, вул. Пірогівський шлях, 162Б автомобіля марки «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] . Під час заправки автомобіля відбулось самовільне від`єднання заправного шлангу під тиском, в результаті чого було пошкоджено автомобіль. Зазначив, що згідно висновку № 86/19 автотоварознавчої експертизи складеного 09.07.2019 року матеріальний збиток який було завдано власнику автомобіля «Мерседес Бенц» становить 424557,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві. Представник ПрАТ «АвтоКапітал» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 11). Як зазначає позивач, 10.06.2019 року під час заправки автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на АГНКС «УкрАвтоГаз» за адресою: м. Київ, вул. Пірогівський шлях, 162Б відбулось самовільне від`єднання заправного шлангу під тиском, в результаті чого було пошкоджено автомобіль позивача. Згідно висновку № 86/19 автотоварознавчої експертизи складеного 09.07.2019 року ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива», матеріальний збиток який було завдано власнику автомобіля «Мерседес Бенц» становить 424557,00 грн. (а.с. 15-37). В зв`язку з тим, що відповідач не погоджувався із розміром заподіяних матеріальних збитків за клопотання представника відповідача ухвалою суду від 25.06.2020 року по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 17499/20-54 від 29.09.2020 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] станом на 10.06.2019 року становить 66573,02 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] станом на 10.06.2019 року становить 40992,38 грн. (а.с. 159-180). Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що у відповідно до ст. 16 Закону «Про об`єкт підвищеної небезпеки» суб`єкт господарювання у власності або користуванні якого перебуває об`єкт підвищеної небезпеки, у повному обсязі повинен відшкодувати шкоду, заподіяну фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталося на об`єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб`єкта господарської діяльності, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вбачається з наданого відповідачем узагальнюючого висновку по факту виникнення інциденту на АГНКС-4 м. Київ від 21.06.2019 року, вірогідно причиною виникнення інциденту є неякісне або ненадійне з`єднання між адаптером, що підключався до заправного крану та заправним штуцером, встановленим на автомобіль «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 54). Крім того, з вказаного узагальнення вбачається, що на адаптері, що використовувався водієм автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] відсутні будь-які позначення, що може свідчити про його не заводське виготовлення. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України). При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». В п. 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 29 ЗУ «Про дорожній рух», передбачено, що участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. Відповідно до п. 13 «Порядку переобладнання транспортних засобів», після переобладнання транспортного засобу власник або його представник обирає організацію з оцінки відповідності та подає заяву про проведення оцінювання відповідності транспортного засобу, що переобладнаний, вимогам правил, нормативів і стандартів України, а також умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження. За результатами такого оцінювання видається: сертифікат відповідності - для переобладнаних автобусів та транспортних засобів, які переобладнані (за винятком транспортних засобів, переобладнаних для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива) суб`єктом господарювання, що має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; акт технічної експертизи або сертифікат відповідності - для транспортних засобів, що переобладнані в індивідуальному порядку, а також для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива. Проте, позивачем не було надано до суду акт технічної експертизи або сертифікат відповідності на встановлене на автомобіль «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] ГБО. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності щодо встановлення фактичних обставин справи. Враховуючи, що позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів наявності вини відповідача у спричиненні шкоди, наявності причинного зв`язку між протиправними діями ДП «УкрАвтоГаз» та настанням негативних наслідків, тому у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю. Крім того, оскільки у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed