Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києві звернулась [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів та зобов`язання до вчинення певних дій, в якому просила визнати протиправним нарахування заборгованість за комунальні послуги в сумі 324 грн. 78 коп. згідно рахунку - повідомлення за квітень 2022 року, зобов`язати відповідача привести у відповідність до вимог діючого законодавства рахунок - повідомлення та визнати протиправними ПрАТ «Київводоканал» щодо нарахування до сплати споживачу в рахунках - повідомленнях однією загальною сумою вартості комунальних послуг та абонентської плати, зобов`язати відповідача нараховувати та направляти для оплати позивачці щомісячні рахунки - повідомлення, в яких зазначати окремо вартість та заборгованість за комунальні послуги (централізоване водопостачання та водовідведення) та окремо зазначати вартість та заборгованість за абонентське обслуговування, на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів», зобов`язати відповідача надати позивачці розрахунок розміру плати за абонентське обслуговування, яке станом на травень 2022 року складає 23 грн. 52 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 було опубліковано повідомлення щодо публічного договору про надання відповідачем послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. 31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті позивача опубліковано повідомлення про публічну пропозицію про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або центрального водовідведення, у зв`язку з чим, з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. З 01 серпня 2021 року споживачам, що проживають у багатоквартирних житлових будинках та мають індивідуальні договори на централізоване водопостачання та водовідведення, нараховується абонентська плата. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п. 14.4 вказаного Закону, у вартість комунальних послуг, що надаються виконавцем за договором про надання комунальних послуг, не включаються плата за абонентське обслуговування, тобто плата за абонентське обслуговування не є комунальною послугою та повинна виставлятись як окремий платіж. Згідно з постановою КМУ «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21.08.2019 № 808, держава регулює її граничний рівень, який з 01.07.2021 становить 33 грн. 74 коп. Відповідач з липня 2021 року почав направляти споживачу для оплати повідомлення - рахунки в яких окремо розрахована вартість за комунальні послуги (централізоване водопостачання та водовідведення) та вартість абонентської плати, але зазначено для сплати споживачу однією загальною сумою, чим порушено вимоги Постанови КМУ від 01.06.2011 № 869, що до тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не виключаються витрати, які включаються до складу плати за абонентське обслуговування. В подальших рахунках АК «Київводоканал», в порушення вимог Законів почав нараховувати заборгованість по сплаті за абонентське обслуговування як заборгованість за комунальні послуги та використовувати кошти сплачені споживачем за комунальні послуги на погашення заборгованості по абонентській платі. Постачальник послуг зобов`язаний використовувати кошти сплачені споживачем за комунальні послуги виключно для здійснення оплати комунальних послуг згідно з договором про надання комунальних послуг. Використання зазначених коштів на будь-яку іншу ціль забороняється. Щодо об`єднання вартості за комунальні послуги та абонентської плати в одну загальну суму, відповідач пояснив наявність у підприємства лише одного відкритого рахунку для отримання та обліку всіх сплачених від споживачів грошей, що надходять як за комунальні послуги так і за абонентську плату. Крім того, на електронне звернення, відповідач повідомив, що при сплаті споживачем коштів за використані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення плата за абонентське обслуговування буде з них стягуватись першочергово. Тобто кошти сплачені споживачем за комунальні послуги відповідачем використовуються протиправно для погашення вартості за абонентське обслуговування (на яке не розповсюджуються пільги та субсидії), а заборгованість за абонентську плату рахується в подальшому відповідачем як заборгованість за комунальні послуги чим штучно створюється борг споживачу саме за комунальні послуги. Вказані дії відповідача суперечать вимогам діючого законодавства, що передбачають нарахування плати за абонентські послуги окремою сумою та забороняють включати до тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення витрати, які включаються до складу плати за абонентське обслуговування. Враховуючи, що абонентська плата не є комунальною послугою, та законом не передбачено нарахування пені за несвоєчасну її оплату, постачальник послуг ПрАТ АК «Київводоканал» штучно створює споживачу заборгованість саме за комунальні послуги, яка у повідомленнях рахунках за січень 2022 року складає суму 267 грн. 75 коп., а станом на 1 квітня 2022 року вже 324 грн. 78 коп. Станом на травень 2022 року заборгованість по оплаті за комунальні послуги (централізоване водопостачання та відведення) відсутня, оскільки сплачена у повному обсязі. Вважає, що своїми діями відповідач неправомірно створює собі підстави для нарахування споживачу пені за несплачену абонентську плату як за комунальні послуги. Враховуючи неврегульоване питання з постачальником послуг щодо розрахунку розміру нарахування плати за абонентське обслуговування, позивачка не сплачує щомісячну абонентську плату, оскільки не отримала розрахунок її вартості. Відповідач в своїх щомісячних повідомленнях - рахунках протиправно зазначає наявність у споживача неіснуючої заборгованості за комунальні послуги, не зазнаючи наявність суми боргу за абонентське обслуговування. Таким чином, в рахунках, що виставляє відповідач для сплати позивачу, незрозуміло яка сума боргу у споживача за комунальні послуги, а яка сума боргу за абонентську плату, що позбавляє можливості споживача контролювати правильність розрахунків виконавця послуг, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з викладеним, позивачка вимушена звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 червня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. 04 липня 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів та зобов`язання до вчинення певних дій. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, представником відповідача подано відзив, в якому він зазначив про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію ПрАТ «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021 та від 31.12.2021, у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. Згідно п. 1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. Відтак, між сторонами наявні договірні правовідносини, обумовлені публічним договором, відповідно до якого позивач (споживач) виступає в якості індивідуального споживача. Пунктом 7 договору визначено, що плата за послуги складається з: плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається КМУ. Аналогічна норма викладена в ч. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Згідно п. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договром з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу із постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням за зміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Посилання позивача на ч. 4 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в частині не включення плати за абонентське обслуговування є помилковим та спрямованим на введення суду в оману, адже вказана норма регулює умови надання послуг за колективним договором і має наступний зміст: «у вартість комунальних послуг, що надаються виконавцем за колективним договором про надання комунальних послуг, не включаються плата за абонентське обслуговування та плата за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку». Відтак, ч. 4 ст. 14 вказаного Закону не підлягає застосуванню за даних обставин, оскільки позивачка є індивідуальним споживачем і договірні правовідносини обумовлені публічним договором (публічним індивідуальним договором).Тому, на позивача як індивідуального споживача, умовами публічного договору та Закону України «Про житлово - комунальні послуги» покладено обов`язок зі своєчасної плати наданих йому послуг до складу яких входить, в тому числі плата за абонентське обслуговування. Повідомлення рахунок складено у відповідності до Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої вод, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Наказом Міністерства розвитку громад на території України від 31.01.2020 № 23 (далі - Вимога 23). Відповідно до п. 4 розділу 2 Вимоги 23, у разі укладення між споживачем та виконавцем комунальної послуги індивідуального договору про надання комунальної послуги відповідно до Закону України « Про житлово - комунальні послуги» у рахунку на оплату комунальної послуги зазначається інформація про: розмір плати за абонентське обслуговування. З долучених позивачем до позовної заяви повідомлень - рахунків вбачається, що нарахування кожної з послуг (централізоване водопостачання та централізоване водовідведення холодної води; централізоване водовідведення гарячої води; плата за абонентське обслуговування) здійснюється окремо, відтак помилковою є думка позивачки про включення відповідачем плати за абонентське обслуговування до складу тарифу за комунальну послугу. Підставою зарахування будь-яких сум на ту чи іншу мету (в даному випадку оплата за відповідний розрахунковий місяць) є призначенням платежу, якщо інше не передбачено умовами договору. З наявних в матеріалах справи повідомлень-рахунків вбачається, що призначенням платежу є оплата за відповідний розрахунковий місяць. Як було зазначено, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та публічного договору до плати за послуги включається в тому числі плата за абонентське обслуговування. Суть плати за абонентське обслуговування полягає у відшкодуванні витрат, пов`язаних з обслуговуванням договірних відносин (укладення договору, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг та стягнення оплати по ним). Відтак, при сплаті коштів за відповідний розрахунковий місяць, з метою належного обслуговування договірних відносин, першочергово стягується плата за абонентське обслуговування, що не суперечить положенням чинного законодавства. Інакший підхід, призведе до збільшення витрат споживачів на сплату комісії за послуги фінансових установ при оплаті рахунків. Крім того, позивачкою не надано доказів неналежного виконання відповідачем його обов`язків, як це передбачено статтями 526, 530 ЦК України. Позивачкою не зазначено об`єктивні права та інтереси споживача, які порушені, не визнані або оспорені відповідачем по справі. Згідно ст. 179 ЦПК України, позивачем надано суду відповідь на відзив в якій зазначено, що, відповідно до чинного законодавства, усі витрати на збут виключені з тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і виведені в окремий платіж - плата за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування не є комунальною послугою, тому не затверджується органом місцевого самоврядування, а затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг та їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/міс. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставлятиметься як окремий платіж. Відповідно до вимог постанови КМУ № 869, до тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення не включаються витрати, які включено до складу плати за абонентське обслуговування а плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку згідно із Законом України «Про житлово - комунальні послуги». Тобто об`єднання відповідачем в рахунках, що виставляються споживачу, двох різних нарахувань (за комунальні та некомунальні послуги) в одну загальну суму та нарахування споживачу боргу, що утворився по абонентській платі, як боргу за комунальні послуги є фактично включення абонентської плати до тарифу на воду, що порушує вимоги законодавства. Згідно відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач самостійно на свій розсуд протиправно використовує сплачені позивачем кошти за комунальні послуги на погашення заборгованості за не комунальні послуги (абонентську плату). Підставою для цього постачальник послуг використовує факт отримання на один розрахунковий рахунок двох різних оплат за календарний місяць. Тобто постачальник послуг отримує плату від споживача за здійснення розрахунку вартості за комунальні (вода та водовідведення) та не комунальні (абонентська плата) послуги, але не може розраховувати окремо суми заборгованості за ці два різні види послуг та як з метою економії відкрив лише один розрахунковий рахунок для отримання цих коштів. Крім того, відповідач використовує цю причину і для самостійного перерозподілу сплачених споживачем коштів на погашення тієї заборгованості яку сам визначає пріоритетною на свій розсуд. В укладеному договорі, а також в жодному нормативному документі, що стосується нарахування та стягнення з позивача абонентської плати (не комунальна послуга) не зазначено, що постачальник послуг може погашати заборгованість по абонентській платі грошима сплачених споживачем за комунальні послуги. Так, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на вимоги п. 4 розділу 2 «Вимоги до формування рахунків на оплату послуг», затверджених Наказом Міністерства розвитку громадян та територій України № 23 від 31.01.2020, але в ньому також зазначено, що, відповідно до розділу 2 пункту 4: рахунок на оплату комунальних послуг має обов`язково містити: - загальну суму платежу за спожиту комунальну послугу протягом розрахункового періоду; - суму заборгованості за спожиті комунальні послуги, що не погашена споживачем на дату формування рахунків на оплату комунальних послуг; п. 5: іншу інформацію: - розмір плати за абонентське обслуговування; - суму заборгованості за абонентське обслуговування, що не погашена споживачем на дату формування рахунків на оплату комунальних послуг. Таким чином, відповідно до вимог вказаного наказу відповідач в рахунках, що виставляються постачальником послуг повинен зазначати не менше двох сум заборгованостей, а саме: борг за комунальні послуги і окремо борг по абонентській платі. При цьому, наказом також не передбачено їх об`єднання або погашення заборгованості по абонентській платі за рахунок коштів сплачених споживачем за комунальні послуги. Вбачається, що рахунки постачальника послуг не відповідають вимогам наказу вказаного наказу, що передбачає зазначення в рахунках окремими сумами наявність боргу за комунальні послуги та наявність боргу за абонентське обслуговування, у зв`язку з чим після отримання рахунку у споживача відсутня інформація за яку саме послугу у нього виникли боргові зобов`язання. Штучно створюючи споживачу заборгованість за комунальні послуги відповідач також створює собі умови для нарахування позивачу пені в розмірі, встановленому в договорі, але не менше 0,01 % суми боргу за кожен день прострочення у разі несвоєчасного здійснення платежів споживачем за житлово-комунальні послуги, відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чим порушуються права споживача оскільки споживач сплачує за комунальні послуги у повному обсязі і не має фактично заборгованості з оплати за комунальні послуги. Позивачка у судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи проводити за її відсутності, про що надала відповідну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень посилався на доводи, викладені в запереченні на позовну заяву. Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ АК «Київводоканал», як виконавцем житлово - комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Новою редакцією Закону України «Про житлово - комунальні послуги» (введено в дію з 01.05.2019) змінено класифікацію комунальних послуг і єдиним видом комунальних послуг, що надаються суб`єктом господарювання в сфері питного водопостачання є централізоване водопостачання та централізоване водовідведення. Законом України від 03.12.2020 № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово - комунальних послуг» внесено зміни до Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та змінено моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг і запроваджено поняття індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію ПрАТ «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021 та від 31.12.2021), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. Згідно п. 1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. Відтак, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами наявні договірні правовідносини, обумовлені публічним договором, відповідно до якого позивач (споживач) виступає в якості індивідуального споживача. Відповідно дод п. 7 вказаного договору, плата за послуги складається з: 1)плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2)плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 11 ч. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Таким чином, на позивачку як індивідуального споживача, умовами публічного індивідуального договору та Законом України «Про житлово - комунальні послуги» покладено обов`язок зі своєчасної оплати наданих їй послуг до складу яких входить, у тому числі: оплата за абонентське обслуговування. Посилання позивачки на вимоги ч. 4 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо не включення плати за абонентське обслуговування у рахунок суд вважає помилковими, адже вказана норма регулює умови надання послуг за колективним договором. Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача привести у відповідність рахунок - повідомлення суд зазначає наступне. Рахунок - повідомлення формується відповідно до Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 23 від 31 січня 2020 року. Згідно п. 4 розділу 2 вищевказаних вимог, у разі укладення між споживачем та виконавцем комунальної послуги індивідуального договору про надання комунальної послуги відповідно до Закону України «Про житлово - комунальні послуги» у рахунку на оплату комунальної послуги зазначається, зокрема інформація про розмір оплати за абонентське обслуговування. З досліджених в судовому засіданні повідомлень-рахунків, наданих позивачкою, вбачається, що нарахування кожної послуги, зокрема: централізоване водопостачання та централізоване водовідведення гарячої води, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення холодної води, плата за абонентське обслуговування, - здійснюється окремо. Відтак, в судовому засіданні спростовано доводи позивачки щодо включення в загальну суму вартість комунальних послуг та абонентського обслуговування, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог по оскарження дій щодо протиправності нарахування заборгованості за комунальні послуги, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, вимоги ч. 2 ст. 5 ЦПК України суд виключно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, а згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України. При цьому, власник порушеного права може скористатися не любим, а конкретним способом захисту свого права, який, як правило, прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Однак, ні норми Цивільного Кодексу України, ні положення Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, не містять такого способу захисту прав споживача як визнання протиправним дій з нарахування заборгованості за житлово - комунальні послуги. До того ж, направлення рахунків на сплату за послуги, відповідно до усталеної практики, є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, й суми для сплати, а тому наявність такого рахунку не звільняє відповідача від обов`язку сплатити платежі згідно з умовами та у порядку виконання зобов`язань, визначених договором чи законом. В той же час оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг, що є різновидом претензії, чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживач у випадку пред`явлення до нього вимог про стягнення таких нарахувань вправі заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 462/5889/16-ц. Враховуючи викладене, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, а також враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. На підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка, як споживач, при зверненні до суду з даним позовом, звільнена від сплати судового збору. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь держави витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed