Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. З 23 серпня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей, а саме доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось та рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року шлюб було розірвано. Після цього діти проживають із матір`ю та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач не виконує свій батьківський обов`язок пов`язаний із утриманням дітей, не бере участі у утриманні малолітніх дітей. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 7 000 грн., на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. А також просить стягнути по 10 000 на кожну дитину раз на рік на оздоровлення, в першому місяці літа. 01.08.2022 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що він зареєстрований як фізична особа підприємець та отримує нерегулярний дохід. Вважає суму аліментів, які просить стягнути позивачка завеликою та просить зменшити розмір аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме до 2 744 гривні на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В частині стягнення додаткових витрат в розмірі 10 000 на кожну дитину раз на рік на оздоровлення, в першому місяці літа, просив відмовити, оскільки позивачкою не надано доказів цих витрат. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, підтримавши позовні вимоги, проти ухвалення рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме до 2 744 гривні на кожну дитину до досягнення ними повноліття, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат з підстав зазначених у відзиві. Зазначив, що позивачка з дітьми наразі проживають у Німеччині, де отримали прихисток. Виїхали з Києва 23.03.2022 року і не планують повертатися. Коли вони їхали дав гроші з собою. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено [INFO] народилася [PERSON] та [INFO] народилася [PERSON] , позивач і відповідач є їх батьками. Діти проживають разом з матір`ю. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 3000 гривні, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є достатнім для нормального розвитку дитини, підготовки до дорослого життя, створення необхідних передумов для цього. Суд не вбачає підстав для визначення аліментів у розмірі 7 000 грн., які просить позивачка, враховуючи при цьому те, що відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець і відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця його дохід за 1 квартал 2022 року склав 29 208 грн. Розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача, з огляду на доведені сторонами обставинами, за наявності спору між ними щодо розміру цих аліментів визначається судом з урахуванням приписів ст.182 СК України. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на кожну дитину у розмірі 10 000 грн. раз на рік на оздоровлення, в першому місяці літа, у зв`язку з наступним. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню як додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витрати пов`язані у розмірі 10 000 на кожну дитину раз на рік не підтверджені відповідними чеками та квитанціями, визначені позивачем орієнтовно та не можуть вважатися тими особливими обставинами, з якими законодавець пов`язує сплату додаткових витрат взагалі. Крім того, розмір таких витрат позивачем не доведений, як і не доведено необхідність їх сплати протягом наступних років (до набуття дітьми повноліття). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial