Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, і свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.11.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у формі боргової розписки, відповідно до якої позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 23000 грн., а відповідач повинен був повернути отримані грошові кошти позивачу у строк до 10.12.2018 року. До цього часу кошти відповідачем не повернуті. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, він має також сплатити 3% річних від простроченої суми, що відповідно до наданого розрахунку складає - 1737 грн. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти на загальну суму 24737 грн.. Ухвалою суду від 04.08.2021 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 03.11.2021 року. 03.11.2021 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення на 10.01.2022 року. 10.01.2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення на 28.01.2022 року. 28.01.2022 року судове засідання відкладено на 07.04.2022 року. 07.04.2022 року судове засідання не відбулося, відкладено на 12.08.2022 року. Позивач [PERSON] в письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Одночасно також був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 29.11.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у формі боргової розписки, відповідно до якої позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 23000 грн., а відповідач зобов`язувався повернути отримані грошові кошти позивачу до 10.12.2018 року. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми ( ст. 1047 ЦК України ). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач взяті на себе зобов`язання у зазначений у розписці строк не виконав. А тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню суму боргу по розписці 23000 грн., а також 3% річних у сумі 1737 грн., а всього 24737 грн.. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушене відповідачем та підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг у розмірі 24737 грн.. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи викладене, відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10908 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved