Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її сина - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Маріуполь Донецької області. Відповідно довідки про загибель військовослужбовця військової частини 3057 Національної гвардії України №40/57/9/2-106 від 30 травня 2022 року, смерть [PERSON] настала під час ведення оборони міста Маріуполь. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не є можливим, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Факт смерті підтверджується довідкою про загибель військовослужбовця військової частини 3057 Національної гвардії України №40/57/9/2-106 від 30 травня 2022 року, смерть [PERSON] настала під час ведення оборони міста Маріуполь. Заявниця в судове засідання не з`явилась, згідно змісту заяви просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що подану заяву слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні заявниця є матір`ю померлого [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 15 червня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). [PERSON] , [INFO] , помер в місті Маріуполь Донецької області, що підтверджується копією довідки про загибель військовослужбовця військової частини 3057 Національної гвардії України №40/57/9/2-106 від 30 травня 2022 року, смерть [PERSON] настала під час ведення оборони міста Маріуполь. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України визначеною положенням частиною 1 статті 3 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України ». Таким чином, неможливо отримати свідоцтво про смерть та засвідчити у встановленому порядку факту смерті особи, що тягне за собою не встановлення юридичних наслідків. Відповідно до статей 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45, Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016), в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] , який помер на тимчасово окупованій території України - у місті Маріуполь Донецької області, є доведеним та підлягає встановленню. При цьому суд бере до уваги ті обставини, що можливість збору доказів смерті особи на окупованій території є обмеженою, у той час як встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя, тощо. Відповідно до статті 317 Цивільного процесуального кодексу України, заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території. Рішення про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеної Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved