Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь 169 061,36 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а у разі відсутності в неповнолітнього [PERSON] майна чи недостатності його для відшкодування вказаної шкоди у повному обсязі, обов`язок по відшкодуванню шкоди покласти на його батьків, а саме батька [PERSON] та маму [PERSON] ; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його, [PERSON] , користь 18 691,61 грн. судових витрат, з яких 1 690,61 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 3 000 грн. - на проведення автотоварознавчого дослідження та 14 000 грн. - на правничу допомогу. Свою позицію мотивує тим, що 13 березня 2021 року о 19.20 год [PERSON] по вул. Штефаника в смт. Великий Березний керував транспортним засобом марки «Ford Fiesta», власником якого є [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та допустив з`їзд у кювет. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження та, як наслідок, позивачу було спричинено матеріальний збиток. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2021 року № 298/317/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, - попередження. Вказана постанова набрала законної сили 12 травня 2021 року. Із неї також вбачається визнання неповнолітнім своєї вини. Крім цього, постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2021 року №298/318/21, яка 12 травня 2021 року набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом не маючи права керування таким та без полісу обов`язкового цивільного страхування. Так, на момент ДТП транспортний засіб марки «Ford Fiesta» мав діючий поліс обов`язкового цивільного страхування №ЕР-191052512, однак виплати із страхової компанії потерпілим не отримано, оскільки винуватець ДТП не мав права на керування транспортним засобом, відтак позивач до страхової компанії із заявою про виплату страхової суми за завдану майнову шкоду навіть не звертався. Разом з цим, із правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 161/8578/16, вбачається, що у разі якщо винуватець неправомірно заволодів транспортним засобом, потерпілий має можливість стягнути шкоду безпосередньо із винуватця ДТП на загальних підставах за допомогою позову до суду. Після ДТП батько [PERSON] - [PERSON] запевнив позивача, що завдану шкоду його сином буде ним повністю відшкодовано. При цьому, через деякий час відповідач від відшкодування витрат на відновлення транспортного засобу відмовився. Відповідно до висновку № 10/2021 автотоварознавчого дослідження з визначенням матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Ford Fiesta 1.4 GT», д/н [NUMBER] , розмір збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП, вчиненого неповнолітнім [PERSON] становить 169 061,36 грн. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у неповнолітнього [PERSON] будь-яке майно відсутнє, відтак його батьки [PERSON] та [PERSON] зобов`язані відшкодувати шкоду у розмірі, якої не вистачає за рахунок майна їх сина, або взагалі у повному розмірі. Оскільки право вимагати відшкодування заподіяної в результаті ДТП матеріальної шкоди має власник або особа, яка володіє автомобілем на підставі, передбаченій законом або договором, неповнолітня особа особисто несе відповідальність за шкоду, завдану нею, а у разі недостатності майна таку шкоду мають відшкодувати його батьки, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Костан О.В. не з`явилися, однак останній подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив стягнути 169 061 грн у відшкодування майнової шкоди, а також судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 14 000 грн та за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 000 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, позов визнає частково у розмірі 120 507 грн. Що стосується процесуальних витрат на оплату послуг адвоката позивач, то такі не визнала, оскільки вважає завищеними. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також представник третьої особи - Виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області як Органу опіки та піклування не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що постановами судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2021 року, які набрали законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього заходи впливу, передбачені статтею 24-1 КУпАП, у виді попередження. Вказаними постановами встановлено, що 13 березня 2021 року о 19 год. 20 хв. [PERSON] , не маючи права керувати транспортним засобом та полісу обов`язкового цивільного страхування, в смт. В.Березний по вул. Штефаника керував транспортним засобом Форд Фієста номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та допустив з`їзд в кювет. Під час ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження (а. с. 15-16, 20-21). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, факти, встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення, є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, транспортний засіб марки «Ford» моделі «Fiesta 1.4 GT», реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, з 17 червня 2008 року належить [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] (а. с. 13). Таким чином, неправомірними діями неповнолітнього [PERSON] , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, внаслідок чого наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та встановленими наслідками. З висновку № 10/2021 автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Ford Fiesta 1.4 GT», державний номерний знак [NUMBER] , складеного судовим експертом Мигович І.Ю., вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки Ford Fiesta 1.4 GT номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодженні при ДТП складає 169 061 (сто шістдесят дев`ять тисяч шістдесят одну) грн 36 коп (а. с. 28-57). Разом з цим, з висновку експерта від 30 травня 2022 року № СЕ-19/107-22/1687-АВ, наданого на підставі ухвали суду від 30 вересня 2021 року про призначення автотоварознавчої експертизи, вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу марки «Ford Fiesta 1.4 GT», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13 березня 2021 року, становить 152 565 (сто п`ятдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 00 коп. Ринкова вартість цього ж транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13 березня 2021 року, становить 32 058 (тридцять дві тисячі п`ятдесят вісім) грн 00 коп. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 120 507 (сто двадцять тисяч п`ятсот сім) грн (а. с. 130-149). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено в п. п. 4, 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-ІV, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач [PERSON] народився [INFO] та є неповнолітньою особою, яка відповідно до ч. 3 ст. 33 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст. 1179 ЦК України. Також встановлено, що [PERSON] постійно проживає з батьками за однією адресою (а. с. 70), відомості щодо його самостійного заробітку відсутні, а також відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 256886554 від 18 травня 2021 року відомості про реєстрацію речових прав останнього на нерухоме майно відсутні (а. с. 22). Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Ford Fiesta 1.4 GT», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , на час ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-191052512. Однак позивач із заявою про страхове відшкодування до страховика не звертався. Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру шкоди на підставі висновку експерта від 30 травня 2022 року № СЕ-19/107-22/1687-АВ, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 120 507 грн. В той же час, в разі відсутності у неповнолітнього [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі зобов`язані відшкодувати його батьки - [PERSON] та [PERSON] , обов`язок яких по відшкодуванню шкоди припиняється після досягнення неповнолітнім [PERSON] , яким завдано шкоду, повноліття або коли він до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при подачі позовної заяви було сплачено 1 690,61 грн судового збору. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (71,28 % від ціни позову), з відповідачів слід стягнути на користь позивача 1 205,07 грн (1 690,61 грн х 71,28%) судового збору. Що стосується витрат [PERSON] на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 000 грн, то з огляду на те, що таке дослідження проведене 17 травня 2021 року стороною за власною ініціативою (без ухвали суду), а відтак не вважається судовою експертизою і, відповідно, витрати на його проведення не відносяться до витрат, пов`язаних з проведенням експертизи чи інших витрат, пов`язаних з розглядом справи. Крім цього, згідно ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із договору про надання правової допомоги № 2/2021 від 26 квітня 2021 року, акту про виконання робіт до Договору про надання правової допомоги № 2/2021 від 20 травня 2021 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 2/2021 від 20 травня 2021 року вбачається, що позивачем понесено витрати на правничу допомогу адвоката Костана О.В. у розмірі 14 000 грн. Разом з цим, у ході розгляду справи відповідач заявила клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Детальний опис робіт (фактично наданих послуг), виконаних адвокатом, міститься у Акті про виконання робіт до Договору про надання правової допомоги № 2/2021 від 20 травня 2021 року. Серед них зазначено консультація (загальна вартість 1 500 грн), спроби досудового врегулювання, зустріч із відповідачем та роз`яснення йому можливості врегулювання спору в поза судовому порядку (загальна вартість 2 000 грн), організація та участь в огляді транспортного засобу задля складання висновку судовим експертом №10/2021 (загальна вартість 3 000 грн) та підготовка та складання позовної заяви, друк необхідних документів (загальна вартість 7 500 грн). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Однак, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що як практикою ЄСПЛ, так і ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відтак, при вирішенні питання щодо правничої допомоги адвоката Костана О.В. враховується пов`язаність такої з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 11 000 грн. Вказаний розмір на думку суду буде відповідати критеріям розумності та співмірності із наданими позивачу послугами. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. На підставі наведеного та

Outcome: partial