Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

У березні 2021 року позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»), в інтересах якого діє Сечко С.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в сумі 6040,68 грн.. Позовна заява обґрунтована тим, що 31 липня 2017 року між ПАТ «СК «Уніка» та ДП «Авто Інтернешенел» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО CORPORATE № 011175/4100/0000057, відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з володінням, користуванням чи розпорядженням автомобіля марки «Suzuki Vitara 4WD GLХ6АТ», д.н.з. [NUMBER] . 03 квітня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля та автомобіля марки «Ford Transit Connect», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. У відповідності до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту КАСКО CORPORATE № 011175/4100/0000057, на підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу, позивачем складено страховий акт №00255842 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 25 608,81 грн., які були перераховані потерпілій особі. Таким чином позивач набув права зворотної вимоги до відповідача та його страховика цивільної відповідальності у межах страхової суми. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] згідно з полісом №АК/7180479 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал-страхування», до якого позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування. Страхова компанія компенсувала позивачу розмір шкоди, завданої відповідачем у межах ліміту відповідальності, у розмірі 19 568,13 грн. Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 6040,68 грн., що є різницею між розміром сплаченого страхового відшкодування та сплаченою страховиком відповідача сумою коштів. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2021 року, матеріали вищевказаної справи передані на розгляд до Подільського районного суду м. Києва, за підсудністю. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.09.2021 року було відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.174 відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Позивач в судове засідання не з`явилася, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно положень ст.ст. 1187 ЦК України, шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що 31 липня 2017 року між ПАТ «СК «Уніка» та ДП «Авто Інтернешенел» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО CORPORATE № 011175/4100/0000057, відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з володінням, користуванням чи розпорядженням автомобіля марки «Suzuki Vitara 4WD GLХ6АТ», д.н.з. [NUMBER] . Як убачається з матеріалів справи, постановою Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року у справі № 357/18608/18-п відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 03.04.2018 року о 08.30 год., керуючи транспортним засобом «Ford Transit Connect», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві на бул. Дружби Народів, 42, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Suzuki Vitara 4WD GLХ6АТ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п. 1.2, 2.3 (б), 13.1 ПДР України. Станом на день розгляду цієї справи постанова Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року у справі 357/18608/18-п є такою, що набрала законної сили. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 16.04.2018 року на підставі рахунку №1092657_РФ_060793 від 05.04.2018 року було складено страховий акт № 00255842. 20.04.2018 року ПрАТ «СК «Уніка» сплачено страхове відшкодування в розмірі 25 608,81 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ДП «Авто Інтернешнл», що підтверджується платіжним дорученням №018330. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал-страхування», позивач звернувся з відповідною заявою № 22123 про виплату страхового відшкодування, проте, в межах ліміту передбаченого Полісом, ПрАТ «СК «Арсенал-страхування» було сплачено на користь позивача кошти на загальну суму 19568,13 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №996099 від 21.05.2018 року. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 20 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] є відповідальним за завдану шкоду внаслідок ДТП, яка мала місце 03.04.2018 року, а тому пред`явлений позов до нього про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 6040,68 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved