Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 4\~824 грн. 59 коп. сплаченого страхового відшкодування та 2\~270 грн. сплаченого судового збору. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до умов договору страховання транспортних засобів № 03/УА/0187478/2.1.5 від 04.10.2018 року було застраховано автомобіль «Ford» д.н.з. [NUMBER] . 19.03.2019 року о 19.08 год. по вул.Долинського, 12 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобілем марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] . Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 25.07.2019 року. Згідно рахунку-фактури № Я-00000219 від 27.06.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford», становить 13 955 грн. 20 коп. На виконання умов договору страхування транспортного засобу № 03/УА/0187478/2.1.5 від 04.10.2018 року, на підставі страхового акту № 03/54627/2.1.5.1 від 29.07.2019 року позивачем було здійснило виплату страхувальнику в розмірі 13\~955 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученям. З огляду на те, що цивільно правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ « СК «Уніка» на підставі полісу № ЕР117313638, страховик відповідача на виконання своїх зобов`язань, відшкодував суму страхового відшкодування в розмірі 9\~130 грн. 61 коп. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), відтак просить стягнути з відповідача 4 824 грн. 59 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав повністю. У зв`язку з визнанням позову, просить застосувати ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.03.2019 о 19.08 год. по вул.Долинського, 12 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобілем марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] , в результаті якої транспортний засіб марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] , зазнав технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача [PERSON] , який керуючи транспортним засобом, під час руху заднім ходом, не забезпечив безпеки маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] . Зазначене підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 25.07.2019 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вказана постанова є обов`язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається із договору добровільного страхування наземного транспорту № 03/УА/0187478/2.1.5 від 04.10.2018 року автомобіль марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна». З рахунку - фактури № Я-00000219 від 27.06.2019 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, склала 13 955, 20 грн. 10.07.2019 року власник автомобіля «Ford», д.н.з. [NUMBER] , директор ТзОВ «Меркор-Україна» [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 13 955, 20 грн., згідно рахунку фактури № Я-00000219 від 27.06.2019 року. Відповідно до страхового акту № 03/54627/2.1.5.1 від 29.07.2019 року сума страхового відшкодування на ремонт транспортного засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER] становить 13 955, 20 грн. та була виплачена позивачем 30.07.2019 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 12646 від 30.07.2019 року. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» після звернення до третьої особи страхової компанії відповідача ПрАТ « СК «Уніка» отримало страхову виплату в розмірі 9\~130,61 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу за мінусом суми франшизи в розмірі 1000 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 111653 від 02.10.2019 р. 18 березня 2020 року позивач на адресу відповідача направив претензію про відшкодування шкоди в добровільному порядку, однак вказана претензія залишилася без відповіді та виконання. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постановах Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі № 755/7666/19 та від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача становить 4\~824, 59 грн. (13 955,20 грн. - 9131,61 грн.). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 4\~824 грн. 59 коп., що є різницею між розміром реальної шкоди та страховим відшкодуванням. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання\~розподілу судового\~збору,\~суд враховує\~положення ч.1 ст.142 ЦПК України, за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що позивачем понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 270 грн., а тому враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 1 135 грн., а решту судового збору в розмірі 1 135 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 1187, 1194 ЦК України та

Outcome: approved