Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 26 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 556. В обґрунтування позову зазначала, що 26 липня 2014 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя, обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення ними шлюбних відносин. Із лютого 2019 року вона та відповідач разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть. Їхній шлюб носить лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Примирення подружжя вона не бажає. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Карпенко Д.О. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов підтримують повністю, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Тута І.В. у судове засідання теж не з`явилися, представник відповідача подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності сторони відповідача, позов визнають повністю, просила суд задовольнити позов, оскільки з лютого 2019 року сторони проживають окремо. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 26 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 556. Від шлюбу дітей вони не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з лютого 2019 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав повністю. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved