Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

У квітні 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про витребування на свою користь з чужого незаконного володіння металевого гаражу № [NUMBER] , який розташований на території будинку [ADDRESS] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] . Позов мотивований тим, що позивач є користувачем вказаного металевого гаражу на підставі договору № 2142 про надання послуг з прибирання прилеглої території до тимчасової конструкції (гаражу) від 15.06.2016 року, у квітні 2020 року чоловіком позивача було виявлено встановлення інших замків на гараж, після звернення до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було встановлено, що гаражем користується відповідач, який нібито купив вказаний гараж у третьої особи - [PERSON] , яка не мала права на його відчуження. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу час на усунення її недоліків. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11 травня 2021 року по справі було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалами Малиновського районного суду м.Одеси (протокольними) від 21 вересня 2021 року, 26 жовтня 2021 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. Стороною відповідача надано відзив на позов (а.с.34-54), в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не є власником гаражу, вказаний гараж було придбано відповідачем у третьої особи 16 листопада 2018 року, 27 листопада 2018 року відповідачем укладено з КП ЖКС «Черьомушки» договір про надання послуг з прибирання прилеглої території, за яким відповідач сплачує кошти, до моменту придбання гаражу відповідний договір був укладений з третьою особою. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, пояснень по суті спору не надала, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 521/12621/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкуванням за законом, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено та визнано сторонами, що на території, прилеглій до будинку за адресою [ADDRESS] , розташований металевий гараж, позначений номером 2142, що також підтверджується фотографіями гаражу (а.с. 9, 11, 52, 93 ) З копії рішення Виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів від 05.07.1993 р. № 367 (а.с. 127-131) вбачається, що вказаний гараж було встановлено незаконно на прилеглій до вказаного будинку території громадянином [PERSON] , й відповідний гараж підлягав знесенню. З матеріалів спадкової справи, копія якої міститься в матеріалах цивільної справи № 521/12621/17 вбачається, що [INFO] [PERSON] помер, після його смерті за заповітом в рівних частках прийняли спадщину [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на спірний гараж не видавалось, договору про поділ спадкового майна між спадкоємцями не укладалось. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірний гараж як тимчасова металева споруда по своєї правовій природі є об`єктом рухомого майна, як об`єкт рухомого майна належав на праві власності [PERSON] , й ввійшов до складу спадщини після його смерті. Також судом встановлено, що спірний гараж було відчужено [PERSON] на користь відповідача [PERSON] за 2300 доларів США, що підтверджується копією розписки від 16.11.2018 року (а.с. 45) Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару за загальним правилом належить його власнику. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначений договір в силу закону не є нікчемним, стороною позивача або іншими особами не оспорений, недійсним в судовому порядку не визнавався. Також, судом встановлено, що 22 квітня 2014 року між третьою особою та КП «ЖКС «Черьомушки» було укладено договір № 230 про надання послуг з прибирання прилеглої до гаражу території (а.с.46-47). 15 червня 2016 року між позивачем та КП «ЖКС «Черьомушки» було укладено договір № 2142 про надання послуг з прибирання прилеглої до тимчасової конструкції (гаражу) території (а.с.7-8). 27 листопада 2018 року аналогічний договір за № 3035 було укладено з відповідачем (а.с. 48-50). 01 вересня 2020 року договір про надання послуг з прибирання прилеглої до гаражу території за № 3048/048 було укладено між позивачем та ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс плюс» (а.с. 91-92) Суд вважає, що укладення вказаних договорів саме по собі не є належним підтвердженням наявності права власності у осіб, що їх уклали, на спірний гараж, оскільки предметом вказаних договорів є лише надання послуг з прибирання відповідної території. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про недоведеність позивачем наявності в неї права власності на спірний гараж. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки позивачем не доведено наявності в неї права власності на спірний гараж, заявлений нею віндикаційний позов про витребування вказаного гаражу від відповідача задоволенню не підлягає. Питання про розподіл судових витрат вирішуватиметься судом відповідно до ст. 246 ЦПК України з огляду на відповідну заяву сторони відповідача ( а.с. 170).

Outcome: dismissed