Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди. Позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо визнання заповіту недійсним, який на даний час розглядається в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, номер справи 932/11569/20. Під час розгляду зазначеної справи [PERSON] були надані письмові відзив та заперечення, які на думку [PERSON] не відповідають дійсності та порушують право позивача на повагу до його честі та гідності. Зокрема зазначені документи містять наступні дані: -нібито бабуся відповідача, заповіт якої оскаржується позивачем «сама себе доглядала і допомогала та утримувала ще й дядька, позивача по справі [PERSON] »; -«дядько (позивач по справі) завжди знав, що бабуся на відповідача залишила заповіт. Таким чином, посилання позивача, що бабуся хворіла, потребувала сторонньої допомоги є надуманими та направленими на зміну волевиявлення бабусі з метою позбавити мене права на спадок»; -«про [PERSON] не працював, не отримував доходу та останні роки жив за рахунок пенсії бабусі, тож бабуся не знаходилася на його утриманні. Стосовно лікування бабусі, то [PERSON] не займався даним питанням». Таким чином, діями відповідача була принижена честь, гідність позивача, а також завдана моральна шкода, що виразилася у моральних стражданнях та переживаннях. У зв`язку із наведеним, позивач прохає: -визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його честі гідності інформацію розповсюджену [PERSON] у відзиві на позовну заяву у справі № 932/11569/20; -зобов`язати [PERSON] спростувати поширену інформацію; -стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив на позовну, заперечив проти позову, зазначивши, що відзив на позовну заяву є процесуальною дією учасника справи і така заява може бути оцінена судом при винесенні рішення. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що в провадженні Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа № 932/11569/20 про визнання заповіту недійсним та під час розгляду зазначеної справи [PERSON] було подано відзив та заперечення, де зокрема зазначалася інформація про те, що «бабуся відповідача, заповіт якої оскаржується сама себе доглядала і допомогала та утримувала ще й дядька, позивача по справі [PERSON] ; бабуся хворіла, потребувала сторонньої допомоги є надуманими та направленими на зміну волевиявлення бабусі з метою позбавити мене права на спадок»; « [PERSON] не працював, не отримував доходу та останні роки жив за рахунок пенсії бабусі, тож бабуся не знаходилася на його утриманні. Стосовно лікування бабусі, то [PERSON] не займався даним питанням» (а. с. 8-12). Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, судом визначено характер такої інформації викладеній у відзиві на позовну заяву та запереченні та з`ясовано, що вона не є фактичним твердженням, а є оціночним судженням відповідача, оскільки цю інформацію неможливо перевірити щодо її відповідності дійсності, на відміну від перевірки істинності фактів. Враховуючи, що позивачем було заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, у зв`язку із поширенням відповідачем інформації, суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачем не доведено того, що йому була завдана моральна шкода, у зв`язку із поширенням відповідачем інформації, тому необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог через необґрунтованість.

Outcome: dismissed