Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 25 квітня 2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 569. Від шлюбних відносин в них з відповідачкою народилась донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв`язку з тим, що між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Відсутність між ними взаєморозуміння та довір`я, спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їх подружніх відносин. Тому вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б його особистим інтересам. Також, вказав що він бажає, щоб після розірвання шлюбу їхня донька [PERSON] , [INFO] залишилась проживати з ним, оскільки донька вже тривалий час проживає разом з ним, і тим більше донька сама виявила бажання проживати з батьком. Він готовий після розірвання шлюбу самостійно виховувати та утримувати доньку [PERSON] , [INFO] . Також вказав, що примирення між ними неможливе, оскільки їхнє сімейне життя не налагоджується вже тривалий час, у зв`язку з чим просить строку на примирення не надавати. Підтримуючи вищевикладене, просив розірвати шлюб, дану справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Позивач [PERSON] через канцелярію суду 25.08.2022 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, розгляд справи просив проводити без його участі, також просив після розірвання шлюбу залишити малолітню доньку [PERSON] , [INFO] на вихованні батька [PERSON] . Від відповідача [PERSON] , 25.08.2022 року до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо розірвання шлюбу, строку для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 178 ЦПК України непотрібно. Також не заперечував проти того, щоб малолітня донька [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишилась на вихованні у свого батька [PERSON] , [INFO] . Розгляд справи просила проводити у її відсутності. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~наявні у\~матеріалах справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 25 квітня 2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 569, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 квітня 2017 року (а.с.10). Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбних відносин в сторін є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 липня 2022 року (а.с. 11). Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти того, щоб малолітня донька проживала разом з батьком, на його вихованні. У зв`язку із вказаним, суд вважає, що після розірвання шлюбу малолітню доньку [PERSON] , [INFO] на вихованні батька [PERSON] . Враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а малолітню доньку [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати біля батька [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved