Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] через представника - адвоката Бондаренко Ірину Анатоліївну звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Обґрунтовуючи позов, вказує, що 23 квітня 2019 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позикодавець (позивач) надав позичальникові (відповідачу) гроші в розмірі 2000 грн. Крім того, 17 червня 2021 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачці гроші в розмірі 3000 грн. строком повернення до 25 вересня 2021 року. Вказує, що [PERSON] зобов`язань за вказаними договорами позики не виконала, після направлення на її адресу письмової вимоги про повернення боргу, кошти не повернула, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У заяві від 08.02.2022 року представник позивача - адвокат Бондаренко Ірина Анатоліївна просила розгляд справи провести за відсутності сторони позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечила проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася засобами поштового зв`язку. До суду повернулися поштові повідомлення про виклик відповідача в судові засідання на 08.04.2022 року, 06.05.2022 року, 14.06.2022 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «не проживає» (а.с.39, 46, 62). Повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи здійснено шляхом опублікування оголошення на веб-поралі судової влади України 14.06.2022 року, 29.06.2022 року (а.с.64,69). Відзив на позовну заяву, в порядку ст.178 ЦПК України відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно змісту ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядок встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 23 квітня 2019 року був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 2000 грн. Крім цього, 17 червня 2021 року укладений ще один договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 3000 грн., що підтверджується оригіналами розписок, які підписані особисто відповідачкою. Зі змісту розписок встановлено, що відповідачка отримала вказані суми коштів від позивача. (а.с.55-56). Позивачем направлено на адресу відповідача письмову претензію про повернення суми боргу за двома розписками в строк до 29 грудня 2021 року, але на час розгляду справи борг позивачу не повернуто (а.с.9). Наявність у позивача оригіналів цих розписок та претензії про повернення боргу свідчить про невиконання умов договору з боку відповідача щодо погашення боргового зобов`язання. Відповідно до вимог ст.ст.526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Строк (термін) виконання зобов`язання встановлений ст. 530 ЦК України, а саме, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Оскільки відповідачем не виконано умови договору позики від 23 квітня 2019 року та 17 червня 2021 року, заборгованість не погашено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та стягує з відповідача на користь позивача вказану суму боргу. Відповідно до ч.1 ст.1050, ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на підставі ст.625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми боргу, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову і в цій частині та стягує з відповідача на користь позивача три відсотки річних від простроченої суми боргу за договором позики від 23 квітня 2019 року в розмірі 180 грн. та за договором позики від 17 червня 2021 року в розмірі 90 грн. Позивачем також заявлено про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 6500 грн. Дослідивши докази на обґрунтування понесених позивачем судових витрат, суд вважає можливим задовольнити заяву в цій частині з наступних підстав. Згідно з п.1 ч.3, ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Бондаренко І.А. підтверджуються ордером серії КР № 101043 від 30.12.2021 року (а.с.12), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР №16 від 22.08.2013 року та посвідченням адвоката №20 від 22.08.2013 року (а.с.11). На підтвердження наданих адвокатом позивачу послуг, 30 грудня 2021 року між [PERSON] та адвокатом Бондаренко Іриною Анатоліївною, укладено Договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу у даній справі (а.с.52). Відповідно розділу 1 п.п.1.1 Договору замовник доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, в т.ч. витребування інформації в усіх державних органах та підготовка запитів, а Замовник зобов`язується сплатити грошову винагороду (гонорар) Адвокату за надання професійної правничої допомоги, а також фактичні витрати пов`язані з виконанням цієї угоди, в розмірі 6500 грн. На виконання умов договору позивачем до суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат до договору про надання професійної правничої допомоги від 30.12.2021 року (а.с.53), прибутковий касовий ордер №3 від 30.12.2021 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №3 від 30.12.2021 року з якої вбачається факт отримання адвокатом Бондаренко Іриною Анатоліївною від [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 6500 грн. (а.с.54). Таким чином, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 6500 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 992 грн. 40 грн.

Outcome: approved