Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем, [PERSON] зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області від 16 жовтня 2010 року за актовим записом № 96. Їхні сімейні стосунки фактично розірвані. Позивач та відповідач мають різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Подальше збереження шлюбу буде суперечить інтересам подружжя. Від сумісного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . У добровільному порядку відповідач розірвати шлюб не має бажання, тому позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Надання строку для примирення не потрібно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Судові витрати по розгляду справи просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до частин 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про розірвання шлюбу, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Ухвалою суду від 27 червня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з`ясовано судом, 16 жовтня 2010 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 96, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 16 жовтня 2010 року. Від сумісного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сім`ї, наполягають на розірванні шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який сплачено при подачі позову до суду.

Outcome: approved