Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю з Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Предметом позову є: 1. Стягнення з [PERSON] на користь АТ «ОГС «Київоблгаз» заборгованість заборгованості по оплаті вартості не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у сумі 51644,10 грн. 2. Стягнення з [PERSON] на користь АТ «ОГС «Київоблгаз» витрат, пов`язані з проведенням експертизи лічильника газу у сумі 4103,86 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до [PERSON] , про стягнення коштів, в частині стягнення заборгованості по оплаті вартості не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у сумі 51644,10 грн. - закрито. Позивач посилаючись на порушення відповідачем Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільчих систем, що полягають у несанкціонованому вручанні в роботу лічильника газу, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати пов`язані з проведенням експертизи лічильника газу у сумі 4103,86 грн. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала, що відповідачем не погашено витрати пов`язані з проведенням експертизи лічильника газу у сумі 4103,86 грн. Просила звільнити від сплати судового збору. Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Позивач є оператором газорозподільної системи, що на підставі ліцензії АГ №507469 від 01.09.2015 здійснює господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. 03.10.2019 року представниками позивача на об`єкті відповідача за адресою: [ADDRESS] , було виявлено порушення п. 1.3. Кодексу ГРС у вигляді несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ). Відповідно до п. 1 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення (п. 2 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРС). Згідно із п. 5 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРС до акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення. Факт фіксації виявленого порушення підтверджується Актом про порушення № 4253 від 03.10.2019, що був підписаний без зауважень та заперечень відповідача. Кодексом ГРС дії споживача кваліфікуються як несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу. Пунктом 4 глави І Розділу І Кодексу ГРС під несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу розуміється втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. 03.10.2019 року представниками позивача у споживача проведено роботи по демонтажу лічильника газу з метою направлення для проведення експертизи, про що свідчить складені Акт про усунення порушення, Акт демонтажу лічильника газу для проведення експертизи та Протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу. 15.10.2019 року в присутності представника відповідача проведено експертизу лічильника газу марки «Октава» типу G-6 зав.№158947 за результатами якої, комісією зроблено висновок про виявлення втручання в роботу лічильника газу, про що складено Акт 3147е експертизи лічильника газу від 15.10.2019 року. Факт понесення позивачем витрат у сумі 4103,86 грн., пов`язаних з проведенням експертизи підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №104 від 18.11.2019 року, який підписаний відповідачем без зауважень. Відповідно до п. 8 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРС Акт про порушення мас бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Згідно із п. 10 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРС споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі. Крім того, відповідно до п. 8 гл. 9 розділу X Кодексу ГРС, якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). Статтею 59 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана манну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки, під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідач здійснив несанкціонований відбір природного газу, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено положення Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільчих систем, чим завдано позивачу збитки пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 4103,86 грн., а тому, права останнього як постачальника природного газу слід захистити. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а витрати понесені позивачем, які пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 4103,86 грн. підлягають стягненню з відповідача на його користь. Також, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно задоволеної частини вимог. Однак, відповідач просить суд звільнити його від сплати судового збору, мотивуючи своє клопотання тим, що перебуває в скрутному матеріальному положенні. Проте жодних доказів на підтвердження такого становища до суду не надає. Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, слід звернути увагу на таке. Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує, зокрема, компенсаційну і превентивну функцію, які полягають у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії, а також попереджає необґрунтовані звернення до судів, забезпечує виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану. Відповідно до положень п. 29 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах відповідно до статті 8 Закону № 3674-VІ та статті 82 ЦПК України, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Отже, звільнення від сплати збору, його зменшення, відстрочення, розстрочення за клопотанням сторони є правом суду, а не обов`язком. Відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами. Заявник, звертаючись із відповідним клопотанням, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Рішення суд ухвалює в кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених підстав. При цьому, суд звертає увагу позивача, що статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Враховуючи вказаний принцип, а також положення статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати. При цьому заявником не надано доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, тому з урахуванням того, що безпідставне ненадходження до державного бюджету коштів за сплату судового збору порушує інтереси держави, суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Outcome: approved