Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] , адвокат Какулія О.Є. звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій тери-торії України. Вказує, що [INFO] в місті Маріуполь, Донецької області, громадянка Ук-раїни [PERSON] , [INFO] , народила дитину - хлопчика на ім`я [PERSON] , вагою 3800 грамів, ІІ-ми одноплідними пологами, ІІ-ю за рахунком вагітністю. З батьком дитини, громадянином України, [PERSON] , [INFO] , заявниця перебуває в зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що 21.05.2022 року заявниця звернулась до відділу ДРАЦС в м. Ма-ріуполь з заявою про державну реєстрацію народження свого сина, після чого їй було видано свідоцтво про народження, яке не відповідає вимогам чинного законодавства Ук раїни. Просив встановити факт народження дитини чоловічої статі, хлопчика на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] в місті Маріуполь, Донецької області ІІ-ою вагітністю, ІІ-ми пологами у громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Приазовське, Мангушського району, До-нецької області, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини громадяни-ном України [PERSON] , [INFO] , урод-женцем м. Сургут, Тюменської області, з метою подальшої реєстрації в органах держав-ної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про народ-ження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадян-ства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та сво-бод громадянина України. Заявник у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. Представник заявниці в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без участі заявниці та її представника, заявлені вимоги підтримав у пов-ному обсязі. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явилась, направила заяву, якою просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з на-ступних підстав. Так, у відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не-позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюва-них прав. Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які мо-жуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав грома-дян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною те-риторії України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Факти збройної (військової) агресії рф відносно України, окупації частини терито-рії України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно приписів ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Так, починаючи з 2014 року, загальновідомим є той факт, що рф чинить збройну агресію проти України та продовжує це станом на момент ухвалення цього рішення. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022р. щодо заяви Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022р., визнано геноцидом Українського народу. Указом Президента України від 06.03.2022р. №111/2022 «Про встановлення по-чесної відзнаки «Місто-герой України» з метою відзначення подвигу, масового геро-їзму та стійкості громадян, виявлених у захисті своїх міст під час відсічі збройної аг-ресії Російської Федерації проти України, місту Маріуполю присвоєно почесну відзна-ку «Місто-герой України». У Постанові від 14.04.2022р. по справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) Верховний Суд зазначив, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24.02.2022р. Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства РФ в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України. З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повно-масштабною збройною агресією рф проти України, чим порушено її суверенітет, Вер-ховний Суд висловив позицію навіть про недоцільність отримання згоди рф бути відпо-відачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок збройної агресії рф… «рф, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів Ук-раїни на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України». Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій Ук-раїни 25.04.2022р. № 75, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.04.2022р. за N 453/37789, затверджений Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022р. Вищевказаний перелік оновлюється. Згідно із зазначеним Переліком, станом на 25.04.2022р. Маріупольська міська те-риторіальна громада розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Отже, загальновідомим є той факт, що м. Маріуполь є містом, де велися активні бойові дії, викликані повномасштабною збройною агресією рф проти України. Відпо-відні органи, на яких покладені обов`язки щодо фіксації та реєстрації актів цивільного стану, у т.ч. цивільного населення, на даний час не здійснюють свої повноваження у м. Маріуполі, що унеможливлює звернення до цих органів з метою державної реєстрації зокрема факту народження дитини. Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Між-народного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зо-бов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]». Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово оку-пованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної ко-місії, що підтверджує фактнародження, підставою для проведення державної реє-страції актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів Ук-раїни, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків». Згідно частини 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території Укра-їни, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або од-ним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця про-живання (перебування) заявника. Що стосується можливості при розгляді заяв прийняття судом до уваги доку-ментів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на окупованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій те-риторії України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупо-ваній території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рі-шення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Поряд із цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Між-народного суду (ООН) у справі Намібії - не можуть визнаватись недійсними всі доку-менти, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів. ВССУ зазначив, що, враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закла-дами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`яз-ку при розгляді справ в порядку статті 317 ЦПК. Судом встановлено, що Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , [PERSON] є громадянкою України(а.с. 7-8). Копією паспорту серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] є громадянином України(а.с. 10-11). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.01.2014 року, [PERSON] перебуває в зареєстрованому щлюбі з [PERSON] . Відповідно до медичного свідоцтва про народження №193 від 05.05.2022 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольське територіальне медичне об`єднання здоров`я дитини та жінки», [PERSON] народила хлопчика [INFO] вагою 3800 грамів. Надана представником заявниці копія свідоцтва про народження, видана 21.05. 2022 року Міським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Міні-стерства юстиції Донецької Народної Республіки не приймається до уваги судом, ос-кільки у відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод гро-мадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» даний документ не є належним доказом по справі. За таких обставин, оскільки представник заявниці фактично просить встановити факт народження особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved