Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

29 листопада 2021 року із Самарського районного суду м. Дніпропетровська до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, за підсудністю (а. с. 1-5). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач був власником нерухомого майна, а саме приміщення [ADDRESS] , загальною площею 57,80 кв.м., та приміщення [ADDRESS] , загальною площею 254,60 кв.м. 28 лютого 2020 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі - орендодавець) та [PERSON] (надалі - орендар) було укладено Договір оренди № 1/75. Того ж дня сторони підписали акт приймання-передачі приміщення. Відповідно до п. 1.1-1.2 договору, орендодавець передає у оренду орендарю нежиле приміщення [ADDRESS] , а орендар зобов`язується прийняти у тимчасове користування приміщення за плату на обумовлений строк, і знаходиться у власності орендодавця на підставі свідоцтва про право власності від 04 листопада 2016 року. 31 березня 2020 року сторони дійшли згоди скласти акт повернення приміщення № 75, фактичне прийняття якого відбулось 28 лютого 2020 року. Натомість,\~додатковою угодою\~№ 1\~від 06\~березня 2020\~року до\~договору оренди\~№ 1/75\~від 28\~лютого 2020\~року,\~а саме\~у п.\~1,\~1.2,\~сторони домовились\~з 02\~березня 2020\~року викласти\~пункти договору\~оренди №\~1/75:\~Розділ 1.\~Предмет договору:\~нежиле приміщення\~ [ADDRESS] , загальною площею 254,60 кв.м., в оренду передається 72,1 кв.м. і знаходиться у власності орендодавця на підставі свідоцтва про право власності від 30 січня 2014 року. Тобто, замість приміщення № 75 сторони домовились розпочати орендні відносини, стосовно приміщення № 63. 06 березня 2020 року сторони підписали акт приймання-передачі приміщення, де зазначили, що орендодавець передав, а орендар прийняв частину приміщення № 63, а саме 72,1 кв.м. Фактичне прийняття приміщення відбулось 02 березня 2020 року. У зв`язку з утворенням заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк» на адресу [PERSON] було надіслано лист від 06 травня 2020 року № Е.93.0.0.0/0-338, де запропоновано, у разі не сплати заборгованості за договором оренди №1/75 від 28 лютого 2020 року, підписати акт приймання-передачі (повернення), який є додатком до даного листа, звільнити приміщення та повернути ключі від нього позивачу. Вимоги вказаного листа виконані та сторонами 03 липня 2020 року підписано додаткову угоду № 2 до Договору оренди №1/75 від 28 лютого 2020 року. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди, Сторони дійшли згоди про дострокове припинення дії Договору. На підставі вищезазначеного, п. 7.1 розділ 7 викладено у новій редакції: «Цей Договір вважається укладеним з дати його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронно-цифрового підпису усіма його сторонами і діє з 28 лютого 2020 року по 03 липня 2020 року». Того ж дня між сторонами було підписано Акт повернення приміщення з оренди. Фактичне прийняття приміщення відбулось 03 липня 2020 року, отже орендні відносини між сторонами тривали з 28 лютого 2020 року по 03 липня 2020 року, щодо приміщення 75, а згодом щодо частини приміщення № 63. Однак, станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 14900 гривень 70 копійок, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 02 березня 2020 року по 13 травня 2021 року. Відповідно до вказаного акту звірки, відповідач жодного разу не сплатив орендну плату та комунальні платежі позивачу, а 01 червня 2020 року з відповідача відбулось договірне списання коштів у розмірі 18 гривень 14 копійок. Відповідно до п. 2.2-2.5 договору оренди № 1/75 від 28 лютого 2020 року, розмір орендної плати за 1 кв.м. приміщення складає 33 гривні 33 копійки та ПДВ 6 гривень 67 копійок, а всього 40 гривень. Оренда за неповний календарний місяць розраховується пропорційно кількості днів користування приміщенням у місяці. Така сама сума орендної ставки визначена у додатковій угоді № 1 до договору оренди № 1/75 від 28 лютого 2020 року. Тому позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди №1/75 від 28 лютого 2020 року в розмірі 14900 гривень 70 копійок та судові витрати по справі. Ухвалою суду\~від 01\~грудня 2021\~року у\~справі відкрито\~спрощене позовне\~провадження з\~викликом сторін\~та призначено\~судове засідання\~на 24\~січня 2022\~року (а.\~с.\~60),\~копія якої надіслана відповідачу 03 грудня 2021 року за вихідним № 26178/21-вих/2/204/2720/21 (а. с. 61). 25 січня 2022 року на адресу суду з відміткою «за даною адресою не проживає» повернуто конверт, яким відповідачу надсилалася копія позовної заяви з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 69). Представниця позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному сайті суду (а. с. 100), про причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» є власником нежилого приміщення 75 у буд. [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 33931312101, підставою виникнення права власності є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 3730, яке видано 04 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. (а. с. 8-9). На підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., позивач є власником квартири нежилого приміщення [ADDRESS] (а. с. 10-13). 28\~лютого 2020\~року між\~АТ КБ\~«Приватбанк» та\~ [PERSON] \~було укладено\~Договір оренди\~№1/75,\~відповідно до\~умов якого,\~АТ КБ\~«Приватбанк» передає\~у оренду\~ [PERSON] \~нежиле приміщення\~ [ADDRESS] (а.\~с.\~14-23).\~Відповідно до\~п.\~7.1.\~вказаного договору,\~він вважається\~укладеним з\~дати його\~підписання та\~діє з\~28\~лютого 2020\~року по\~27\~лютого 2021\~року (а.\~с.\~18). 28\~лютого 2020\~року між\~сторонами укладено\~Акт приймання-передачі\~до договір\~оренди №\~1/75\~від 28\~лютого 2020\~року (а.\~с.\~24-26).\~31\~березня 2020\~року між\~сторонами було\~укладено акт\~повернення до\~договору оренди\~№ 1/75\~від 28\~лютого 2020\~року (а.\~с.\~27-29).\~06\~березня 2020\~року між\~сторонами укладено\~додаткову угоду\~№ 1\~до договору\~оренди №\~1/75\~від 28\~лютого 2020\~року.\~Відповідно до\~умов якого,\~сторони домовились\~з 02\~березня 2020\~року викласти\~пункти договору\~оренди 1/75\~від 28\~лютого 2020\~року у\~новій редакції,\~а саме:\~АТ КБ\~«Приватбанк» передає\~у оренду\~ [PERSON] \~72,1\~кв.м.\~нежилого приміщення\~ [ADDRESS] .\~Інші умови\~договору залишаються\~незмінними (а.\~с.\~30-33). 06 березня 2020 року між сторонами укладено акт приймання-передачі до договір оренди № 1/75 від 28 лютого 2020 року (а. с. 34, 35). У зв`язку з утворенням заборгованості у розмірі 5674 гривні 97 копійок станом на 30 квітня 2020 року, на адресу відповідача було направлено лист від 06 травня 2020 року № Е.93.0.0.0/0-338, де запропоновано, у разі не сплати заборгованості за договором оренди №1/75 від 28 лютого 2020 року, 13 травня 2020 підписати акт приймання-передачі (повернення), який є додатком до даного листа, звільнити приміщення та повернути ключі від нього, яке на праві власності належить позивачу (а. с. 36-37). Вимоги вказаного листа виконані та сторонами підписано додаткову угоду до договору оренди № 1/75 від 03 липня 2020 року (а. с. 38-40). Відповідно до п. 1 додаткової угоди, сторони дійшли згоди про дострокове припинення дії договору. На підставі вищезазначеного п. 7.1 розділ 7 викладено в такій редакції: «Цей договір вважається укладеним з дати його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронно-цифрового підпису усіма його сторонами і діє з 28 лютого 2020 року по 03 липня 2020 року». Відповідно до п. 4 додаткової угоди сторони дійшли згоди, що сума заборгованості зі сплати орендних платежів становить 13627 гривень 25 копійок та повинна бути сплачена не пізніше 15 липня 2020 року. 03 липня 2020 року між сторонами також було підписано акт повернення приміщення з оренди, відповідно до п. 1 якого, сторони підтвердили, що фактичне прийняття приміщення відбулося 03 липня 2020 року (а. с. 41-43). Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] за період з 02 березня 2020 року по 13 травня 2021 року договір № 1/75 від 28 лютого 2020 року, сальдо розрахунків станом на 13 травня 2021 року становить 14900 гривень 70 копійок (а. с. 44). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів\~справи вбачається,\~що за\~відповідачем перед\~позивачем утворилась\~заборгованість у\~сумі 14900 гривень 70 копійок за договором оренди № 1/75 за період часу з 28 лютого 2020 року по 03 липня 2020 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на отримання плати за оренду приміщення. Отже, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за несплачену орендну плату за договором оренди № 1/75 у розмірі 14900 гривень 70 копійок. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2270 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved