Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», яке діє в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та Внесках, а також інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних. В обґрунтування позову вказує, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії, рішення Черкаського міськвиконкому №520 від 24.05.2000 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в буд. [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення будинкового лічильника загального обліку теплопостачання нарахування за послугу здійснювалося згідно п.п. 41-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме: у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. \~ \~ \~ \~Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] встановлено, тому згідно п. 20 вищевказаних правил плата за послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу (розрахункової книжки,платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. На день подачі позову постачання гарячої води у дану квартиру не припинено, трубопровід не опломбовано. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з ч. 5 ст. 13 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Частиною 3 ст. 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно інформації (інформаційної довідки) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №274277473 від 10.09.2021 року відповідачка є єдиним власником зазначеної вище квартири з 2008 року. Відповідачка [PERSON] з січня 2013 року не повністю вносила плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також не здійснювала сплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно зі ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17.09.2019 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01.08.2021 року складає 93 415 грн. 48 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 40453037. Крім того, з відповідачкою [PERSON] за її заявою від 28.10.2020 року було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 28.10.2020 року, який належним чином не виконувався відповідачкою, а тому був розірваний. Згідно з п. 9 даного договору позивач має право вимоги від споживача всього несплаченого боргу. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачці були нараховані 3% річних від простроченої суми 9 709 грн. 28 коп. та інфляційна складова боргу, яка становить 36509 грн. 79 коп. А тому, просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та внескам в розмірі 93\~415 грн. 48 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 36\~509 грн. 79 коп. та 3% річних у розмірі 9\~709 грн. 28 коп., а всього 139\~634 грн. 55 коп., а також судовий збір в розмірі 2 270 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.10.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні представник позивача Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» за довіреністю Лекіашвілі В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] адвокат Глембоцька І.В. позовні вимоги визнала в частині основного боргу на суму 93\~415 грн. 48 коп. та не заперечувала проти їх задоволення. В частині стягнення із відповідачки на користь позивача інфляційних та трьох процентів річних, по просила застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , представника відповідачки адвоката Глембоцької І.В., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено,\~що житлово-комунальні\~послуги -\~це результат\~господарської діяльності,\~спрямованої на\~забезпечення умов\~проживання та/або\~перебування осіб\~у житлових\~і нежитлових\~приміщеннях,\~будинках і\~спорудах,\~комплексах будинків\~і споруд\~відповідно до\~нормативів,\~норм,\~стандартів,\~порядків і\~правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вищевказаного Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст.\~67-68,\~162\~ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за\~спожиті житлово-комунальні \~послуги щомісяця,\~якщо інший порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії і рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 274277473 від 10.09.2021 року, відповідачка [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS] з 04.01.2008 року, на підставі свідоцтва про право власності. Таким чином, відповідачка, як власник вищевказаної квартири, являється споживачем послуг, які їй надає позивач. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 30.11.2021 року, відповідачка [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак не проживання відповідачки [PERSON] у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє останню, як власника, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».\~ Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц. Таким чином,\~на відповідачку\~ [PERSON] ,\~як на\~власника майна,\~покладено обов`язок\~по його\~утриманню та\~оплаті житлово-комунальних\~послуг,\~в тому\~числі і\~послуг з\~централізованого опалення,\~гарячого водопостачання,\~які надаються\~до квартири\~ [ADDRESS] , позивачем ВП «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», а також по оплаті внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води. Однак, відповідачка [PERSON] , своєчасно та в повному обсязі не оплачувала надані їй послуги, а також не здійснювала сплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно зі ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17.09.2019 року, в зв`язку з чим в неї утворилась заборгованість перед позивачем за надані ним послуги. Також в\~судовому засіданні\~встановлено,\~що 28.10.2020\~року між\~ПАТ «Черкаське\~хімволокно»,\~в особі\~директора ПРАТ\~«Черкаське хімволокно»\~ВП «Черкаська\~ТЕЦ» Біди\~О.В.,\~та відповідачкою\~ [PERSON] \~був укладений\~Договір про\~реструктуризацію заборгованості\~за житлово-комунальні\~послуги від 28.10.2020 року, який належним чином не виконувався відповідачкою, а тому, був розірваний. Згідно з п. 9 даного договору позивач має право вимоги від споживача всього несплаченого боргу. Як вбачається із листа-розрахунку о/р 40453037 за адресою: [ADDRESS] , за період з січня 2013 року по 01.08.2021 року відповідачка [PERSON] має заборгованість перед ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані їй послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також по внесках за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно зі ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17.09.2019 року в сумі 93 415 грн. 48 коп., оскільки оплата послуг нею проводилась несвоєчасно та не в повному обсязі. Також,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що договір\~про надання\~житлово-комунальних\~послуг між\~сторонами не укладався, однак не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачки на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачки [PERSON] ) від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, які вносяться щомісячно в строки встановлені КМ України. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами, що надані позивачем послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, а також внески за обслуговування квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачці [PERSON] на праві приватної власності, оплачувалися відповідачкою несвоєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого в неї утворилась заборгованість за отримані послуги в загальній сумі 93\~415 грн. 48 коп., що підтверджується листом-розрахунком по о/р № 40453037, і така заборгованість визнана представником відповідачки в судовому засіданні, тому суд приходить до висновку про задоволення позову позивача в цій частині та стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивача вищевказаної заборгованості. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідачки на його користь інфляційних втрат та трьох процентів річних, то вони не підлягають до задовлення, виходячи із наступного. Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із загальним принципом цивільного судочинства кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, відповідно до ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 3 ст.\~77\~ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином,\~враховуючи приписи частин першої-третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та, враховуючи, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17. Звертаючись до суду з вимогою про стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивача інфляційних втрат в загальній сумі 36\~509 грн. 79 коп. та трьох процентів річних в загальній сумі 9\~709 грн. 28 коп., позивач надає їх розрахунок (а.с. 7- 10), однак із зазначеного розрахунку вбачається, що він складений по о/р № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , тоді як відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (о/р 40453037) і саме за надання послуг до цієї квартири має заборгованість за послуги з теплопостачання, гарячого водопостачання та внесках в загальній сумі 93\~415 грн. 48 коп., який позивач і просив стягнути. Таким чином, позивачем не доведено існування у відповідачки [PERSON] заборгованості зі сплати інфляційних втрат на суму 36\~509 грн. 79 коп. та трьох процентів річних на суму 9\~709 грн. 28 коп. За таких підстав, враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», про стягнення із відповідачки [PERSON] вищевказаних сум інфляційних втрат та трьох процентів річних. Разом з тим, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», судового збору в розмірі 1 518 грн. 63 коп., тобто, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial