Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача 2699978,89 грн., матеріальної шкоди,заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), 5000,00 грн моральної шкоди, а також судові витрати. Позов мотивовано тим, що 19 грудня 2021 року, о 12: 20 год, на 14 км+100м автодороги Львів-Краковець, [PERSON] , керуючи автомобілем\~марки «Volkswagen\~Golf»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~порушив правила\~дорожнього руху,\~внаслідок чого\~допустив зіткнення\~із транспортним\~засобом марки\~«AUDI\~Q5»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Після даного\~ДТП залишив\~місце події,\~до якої\~був причетний.\~Внаслідок ДТП\~транспортні засоби\~зазнали технічних\~ушкоджень.\~31\~січня 2022\~року постановою\~Яворівського районного\~суду Львівської\~ області\~ [PERSON] \~визнано винуватим\~у вчиненні\~адміністративних правопорушень,\~передбачених ст.\~ст.\~122-4,\~124\~КУпАП,\~та призначено\~стягнення у\~виді штрафу.\~Станом на\~день дорожньо-транспортної\~пригоди цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~була забезпечена\~полісом обов`язкового\~цивільно-правового\~страхування №\~206780924\~у ТОВ\~«СК «Гардіан».\~Вона звернулася\~до ТДВ\~«СК «Гардіан»\~із заявою\~про виплату\~страхового відшкодування,\~однак таке\~станом на\~момент подання\~позову не\~проведено.\~12\~січня 2022\~року вона\~уклала договір\~з ФОП\~ [PERSON] \~про проведення\~незалежної експертизи\~оцінки транспортного\~засобу.\~Відповідно до\~звіту FS-15\~про оцінки\~вартості відновлювального\~ремонту,\~вартість відновлювального\~ремонту транспортного\~засобу марки\~«AUDI\~Q5»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~становить 47743,71\~грн,\~з яких\~28954\~грн вартість\~відновлювально-ремонтних\~робіт,\~17200,77\~грн вартість\~необхідних для\~ремонту матеріалів\~та 424588,94\~грн вартість\~складових (деталей,\~вузлів і\~агрегатів),\~що підлягають\~заміні під\~час ремонту\~(з\~ПДВ).\~Відповідно вартість\~складових,\~що підлягають\~заміні під\~час ремонту\~транспортного засобу\~марки «AUDI\~Q5»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~без врахування\~ПДВ становить\~353824,12\~грн.\~(424588,94\~грн \~20%\~ ПДВ\~=\~353824,12\~грн).\~Позивачем розрахунок\~відновлювального ремонту\~транспортного засобу\~проведений шляхом\~сумування 28954,00\~грн.\~(вартість\~відновлювально-ремонтних\~робіт),\~17200,77\~грн (вартість\~необхідних \~для ремонту\~ матеріалів),\~353824,12\~грн.\~(вартість\~складових,\~що підлягають\~заміні \~під час\~ ремонту\~без врахування\~ПДВ),\~всього 399978,89\~грн.\~Згідно з\~розпорядженням Державної\~комісії з\~регулювання ринків\~фінансових послуг\~України №\~566\~від 09\~липня 2010\~року розмір\~страхових сум\~за договорами\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності \~власників наземних\~транспортних засобів,\~за шкоду,\~заподіяну майну\~потерпілих,\~становить 130000,00\~грн.\~на одного\~потерпілого.\~Різниця між\~завданою шкодою\~та страховим\~відшкодуванням,\~яке буде\~сплачено їй\~страховою компанією,\~становить 269978,89\~грн (399978,89\~грн -\~130000\~грн).\~Обов`язок відшкодування\~цієї суми\~законодавством покладено\~на винуватця\~ДТП,\~в даному\~випадку відповідача[PERSON] . Крім того за складення звіту FS-15 про оцінку вартості відновлювального ремонту вона понесла витрати в сумі 3900,00 грн, які також просить стягнути з відповідача. Також внаслідок протиправних дій відповідача їй заподіяна маральна шкода, яка пов`язана із пошкодженням належного їй майна, розмір якої вона оцінює у 5000,00 грн. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання [PERSON] не прибула, однак її представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Частинами 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01 серпня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 08 серпня 2022 року. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що 19 грудня 2021 року, о 12 год 20 хв, на 14 км+100м автомобільної дороги Львів-Краківець, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак [NUMBER] , здійснив виїзд з другорядної дороги на головну дорогу, при цьому, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, також не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував її змінам та здійснив зіткнення із автомобілем «AUDI Q5», номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивачки [PERSON] . Після даного ДТП залишив місце події, до якої був причетний. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали технічні ушкодження. Даними діями [PERSON] порушив п. п. 2.10, 2.3Б, 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 31 січня 2021 року у справі 944/67/22, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, щодо винуватості [PERSON] , не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Golf», номерний знак [NUMBER] , була забезпечена полісом обов`язкового цивільно-правового страхування № 206780924 у ТОВ «СК «Гардіан», чого відповідач не заперечив і не спростував. [PERSON] 23 березня 2021 року подала заяву в ТДВ «СК «Гардіан» з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 грудня 2022 року. Відповідно до звіту від 28 січня 2022 року FS-15 про оцінку вартості відновлювального ремонту, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «AUDI Q5», номерний знак [NUMBER] , становить 47743,71 грн, з яких: 28954,00 грн вартість відновлювально-ремонтних робіт; 17200,77 грн вартість необхідних для ремонту матеріалів; 424588,94 грн вартість складових (деталей, вузлів і агрегатів), що підлягають заміні під час ремонту (з ПДВ). Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відповідно до змісту наведених норм законодавства, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 554/8473/19. Згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09 липня 2010 року, розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130000 грн. на одного потерпілого. Таким чином, встановивши, що розмір шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, який страхова компанія повинна виплатити позивачу, суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром понесених витрат та розміром страхового відшкодуванням, а саме 269978,89 грн (399978,89 грн 130000 грн). Також суд зазначає, що на час ДТП позивач [PERSON] користувалась і керувала транспортним засобом марки «AUDI Q5», номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , на підставі виданої останнім нотаріально посвідченої довіреності від 04 грудня 2021 року, що підтверджується наданою позивачем копією цієї довіреності, а також мала свідоцтво про реєстрацію цього автомобіля. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] на час ДТП правомірно володіла зазначеним вище автомобілем. За змістом ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 Цивільного кодексу України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху З огляду на вказане, позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну. Відповідно, факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Великої Палати Верховного суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, розмір якої оцінений позивачем у 5000,00 гривень, суд зазначає таке. Обґрунтовуючи позов в цій частині сторона позивача посилалася на те, що ДТП та її наслідки, які привели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальний життєві зв`язку і вимагають додаткових матеріальних витрат, протягом тривалого часу [PERSON] не мала можливості користуватися автомобілем, чим порушено ритм її життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно-побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членами сім`ї, моральні переживання полягали у тому, що відповідач в добровільному порядку відмовився в повному обсязі відшкодувати завдані збитки; внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, в позивачки виникла роздратованість, постійні переживання та турботи, пов`язані із пошкодженням автомобіля, а також необхідність звертатися до суду з метою захисту порушених прав; через переживання, які виникли внаслідок пошкодження транспортного засобу позивачка була змушена призвичаїтись до незвичних умов життя в умовах дії воєнного стану; у позивачки виник нервовий стрес, що викликаний пошкодженням майна. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Так, відповідно до п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. п. 3, 4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Однак позивач [PERSON] не довела суду належними, допустимими і достатніми доказами факту заподіяння їй відповідачем [PERSON] втрат немайнового характеру у вигляді страждань, порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його відновлення, тобто не доведено факту заподіяння моральної шкоди внаслідок описаної вище ДТП. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 2 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати , пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 2749,79 грн, що підтверджується квитанцією від 18 квітня 2022 року № 0.0.2519399493.1. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 1% від ціни позову (274978,89 грн). Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] (задоволено 98,18% вимоги майнового характеру), з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2699,73 грн. Відповідно до ч. ч. 6 9 ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. 12 січня 2022 року [PERSON] уклала договір з ФОП [PERSON] про проведення незалежної експертизи оцінки транспортного засобу. На виконання умов цього договору ФОП [PERSON] склав звіт від 28 січня 2022 року FS-15 про оцінки вартості відновлювального ремонту, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу. За складення цього звіту позивач сплатила 3900,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 19 січня 2022 року № 227. Зважаючи на викладене вище, а також те, що відповідач не надав доказів та обґрунтувань неспівмірності понесених позивачем витрат, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення оцінки пошкодженого автомобіля, в сумі 3900 грн. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: partial