Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У вересні року АТ Криворізька теплоцентраль звернулось до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідача: [ADDRESS] , яка не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2021 року у розмірі 46495,13 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. А також, у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості позивач просить також стягнути з останньої суму інфляційних витрат у розмірі 4897,97 грн., 3% річних у розмірі 2256,81 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 гривень. Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 18 січня 2022 року за клопотанням відповідача витребувано АТ "Криворізька теплоцентраль" інформацію про щомісячні покази лічильника теплової енергії в будинку [ADDRESS] за період листопада 2020 року по квітень 2021 року із зазначенням дати їх зняття, відповідальної особи, яка фіксувала покази, а також відповідні акти, складені за результатми зняття показань лічильника. 26 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позову заяву в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначила, що у листопаді 2020 року придбала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу відповідач взяла на себе зобов`зання сплатити борг за комунальну послугу з опалення у сумі 32064,56 грн. (нарахування до встановлення лічильника за попередні періоди та 62,76 грн. (нарахування за лічильником). Як їй повідомив попередній власник при купівлі квартири, влітку 2020 року на будинок [ADDRESS] був встановлений лічильник обліку теплової енергії, у зв`язку з чим нарахування за тепло будуть значно меншими аніж у попередні періоди. Однак, у листопаді вона отримала квитанцію про нарахування за спожите тепло за 2 тижні на суму 2185,26 грн. У грудні за повний місяць спожитої теплової енергії було нараховано 3986,54 грн. В подальшому, сума нарахувань за спожите тепло за наступні місяці не надто відрізнялась. Не погоджуючись із нарахованими сумами за спожиту теплову енергію по лічильнику за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року, вона з`ясувала у голови ОСББ будинку [ADDRESS] , яка також є головою ОСББ у двох сусідніх будинках по [ADDRESS] та [ADDRESS] ), що вартість опалення за метр квадратний площі квартири у будинку [ADDRESS] становить близько 69 грн., в той час як у будинках [ADDRESS] та [ADDRESS] вартість 1 м? опалювальної площі складає в середньому від 34 до 39 грн. Відтак, з незрозумілих для причин, вартість опалення у будинку [ADDRESS] , є значно вищою, аніж у сусідніх будинках, які знаходяться на одній лінії інженерних тепломереж. Також, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» зняття показань вузлів комерційного обліку щомісяця здійснюється виконавцем комунальної послуги. Вважає, що нарахування за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року здійснені необґрунтовано з тих підстав, що реально такі показання не знімались, у зв`язку з чим нарахування на суму 17930,57 грн. підлягають перерахунку. Крім того, просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з сiчня 2018 року по жовтень 2018 року включно, а також 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за вказаний період. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення СМС-повідомлень на номер телефону власноруч вказаному нею у своїй заяві про згоду на отримання СМС інформування (а.с.20), заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, поважності причин своєї неявки не повідомила, у зв`язку із чим суд на підставі ст.223 ЦПК України, дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~\~що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу, засвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А. за № 1084 від 02 листопада 2020 року (а.с.4, 66). Квартира за вказаною адресою перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль. Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.\~67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів норм\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року\~). Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Актом № 8721 від 04.04.2018 року підтверджується, що з 01.04.2018 була припинена подача теплоносія до будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.51 зворотній бік, 97). Актом б/н від 14.11.2018 року підтверджується, що з 14.11.2018 року подано теплоносій до будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51, 97 зворотній бік). Актом б/н від 08.04.2019 року підтверджується, що з 08.04.2019 року припинена подача теплоносія до будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51, 97 зворотній бік). Актом б/н від 26.10.2019 року підтверджується, що з 26.10.2019 року подано теплоносій до будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.52, 98). Актом б/н від 15.04.2020 року підтверджується, що з 15.04.2020 року подано теплоносій до будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52, 98). Актом б/н від 31.10.2020 року підтверджується, що з 31.10.2020 року подано теплоносій до будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52 зворотній бік, 98 зворотній бік). Актом б/н від 14.04.2021 року підтверджується, що з 14.04.2021 року припинена подача теплоносія до будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52 зворотній бік, 98 зворотній бік). Згідно Акту введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 01.09.2020 року представником АТ Криворізька теплоцентраль за участі представника монтажної організації ПП НВФ Ергомера та споживача відповідального за експлуатацію систем теплопостачання зроблено технічний огляд вузла обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Теплопостачальна організація дозволяє з 01.09.2020 року експлуатацію систем теплопостачання. Повірка вузла обліку теплової енергії дійсна до 22 червня 2024 року (а.с.54, 96). Згідно відповіді на службову записку, прилад обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] був встановлений 01.09.2020 року. До 01.09.2020 року нарахування здійснювалось згідно з встановленими нормами споживання: з разрахунку за 1 кв.м. опалюваної площі квартири та з урахування фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. З 01.09.2020 року нарахування здійснювались за показниками приладу обліку, за фактичну кількість використаної теплової енергії (а.с.53, 95). Наданими представником позивача Актами-приписами, складеними представниками АТ Криворізька теплоцентраль підтверджено щомісячне проведення контрольних перевірок вузла обліку теплової енергії будинку за адресою: [ADDRESS] зі зняттям показників лічильника щомісячно 03.11.2020 року, 19.11.2020 року, 21.12.2020 року, 18.01.2021 року, 18.02.2021 року, 24.03.2021 року, 21.04.2021 року (а.с.55-94). У зв`язку з наведеним, суд відхиляє як необґрунтовані жодними доказами посилання відповідача на ті обставини, що показання з лічильника теплової енергії не знімались з листопада 2020 року по квітень 2021 року. Згідно змісту договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А. № 1084 від 02 листопада 2020 року, відповідач [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 62-65). При цьому, зі змісту п.15 вказаного договору купівлі-продажу квартири вбачається, що продавець стверджує, що у квартирі, яка є предметом цього договору наявна заборгованість за її комунальне обслуговування. Покупець заявляє, що ознайомлена з інформацією щодо стану оплат за комунальне обслуговування квартири, яку купує. Покупець зобов`язується сплатити всю суму заборгованості у строк до 01 травня 2021 року. Таким чином, відповідач [PERSON] прийняла на себе обов`язок попереднього власника квартири зі сплати наявної заборгованості за комунальні послуги, в тому числі заборгованості за послуги теплопостачання. Положеннями частини четвертої статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника. Згідно\~ст.322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: [ADDRESS] за період з січня 2018 року по липень 2021 року становить 46495,13 грн. (а.с.5), яку позивач просить стягнути з відповідача. Вирішуючи заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності до вимог з січня 2018 року по жовтень 2018 року, суд зазначає наступне. За нормами\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою\~статті 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини першої\~статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга\~статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачкою в листопаді 2020 року, лютому та березні 2021 року, червні та липні 2021 року здійснювалась часткова оплата за надані послуги з теплової енергії, а отже вказані дії свідчать про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16. У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої\~статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачем дій по оплаті послуг з централізованого опалення, що мали регулярний щорічний характер і остання оплата була здійснена у липні 2021 року, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду 09 вересня 2021 року позивачем не пропущено, а отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за період з січня 2018 року по липень 2021 року в розмірі 46495,13 грн. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини 1 статті\~901, частини 1 статті\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2\~статті 625 ЦК\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Таким чином суд відхиляє твердження відповідача про безпідставність нарахування 3% річних та інфляційних витрат, оскільки відповідачем прийнято на себе обов`язки попереднього власника, але не погашено заборгованість в обумовлений строк, а отже суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача нараховану суму індексу інфляції у розмірі 4897,97 грн. та 3 % річних у розмірі 2256,81 грн. Відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача користь позивача також необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі 2270 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved