Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Ідея Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович в якій просить Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 19.08.2021 за реєстровим номером 4322 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 266 605,05 гривень та 1900 гривень за вчинення виконавчого напису. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 19.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис за реєстрованим номером 4322 про звернення стягнення з [PERSON] , який є Боржником за Кредитним договором №Z229.00501.005674524 вiд 11.09.2019, укладеним між Акціонерним товариством «Ідея Банк», у сумі 266 605,05 гривень та 1900 гривень за вчинення виконавчого напису Позивач зазначає, що до моменту отримання повідомлення від виконавця, жодних документів не отримувала відносно боргу від відповідача. Позивач вважає, що даний виконавчий напис є неправомірним, оскільки його вчинено за відсутності документів відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172 (надалі Перелік) та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МУЮ від 22.02.2012 року за №296/5. Відповідно до п. 1 Переліку, затвердженого КМУ від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безпірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку (Розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, а саме 09.10.2020 року, набула чинності постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 про оскарження постанови КМУ №662 від 26.11.2014, на підставі якої в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова КМУ була визнана незаконною та нечинною. Тобто, на час вчинення оскаржуваного напису редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Ухвалою суду від 26.05.2022 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 21.06.2022 року судом від відповідача отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується з позовною заявою з наступних підстав. 11.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Z29.00501.005674524(надалі Договір), згідно якого банк надав позичальнику кредит на власні потреби в сумі 220 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути його разом з процентними платежами відповідно до умов цього Договору. Оскільки [PERSON] зобов`язання не виконав, станом на 06.07.2021 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 266 605 грн. 05 коп. На підставі наявних документів, що підтверджують безпірність заборгованості за Договором, АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О. М. із заявою про вчинення виконавчого напису та стягнення з [PERSON] _ заборгованості в сумі 266 605 грн. 05 коп. Відповідач зазначає, що відповідно до п. 2 Переліку затвердженого поставною КМУ від 29.06.1999 року №1172 для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На виконання вимог Переліку АТ «Ідея Банк» надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавого напису №4322. Також, зазначає, що на адресу [PERSON] було надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань та довідку-розрахунок заборгованості, але АТ «Ідея Банк» не отримало відповіді, що дає підстави вважати про згоду позивача з сумою заборгованості за Договором, позивач не доводить законних підстав щодо обов`язковості надсилання таких документів. Відповідач зазначає, що в основу розмежування понять «спірної» та «безспірної» заборгованості покладається не власне ставлення боржника до пред`явленої вимоги, а об`єктивна ознака, тобто фактичний склад і характер правовідносин. На підтвердження безпірної заборгованості АТ «Ідея Банк» надав нотаріусу документи, зазначені Переліком. Позивачем не доведено у чому полягає спірність заборгованості, що є обов`язком в таких категоріях справ. Разом з тим, резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року №826/20084/14 не містить відомостей про те, з якого саме моменту втрачає чинність постанова КМУ №662 від 26.11.2014 року, отже постанова КМУ №662 від 26.11.2014 в тій редакції не втратила чинності. Таким чином, спірний виконавчий напис вчинено з додержанням норм чинного законодавства. 06.06.2022\~року судом отримано пакет документів від приватного виконавеця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича на виконання ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.05.2022 року про відкриття провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, також зазначила, що позивач позов підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позовні вимоги. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В отриманому судом відзиві на позовну заяву просив суд відмовити позивачу в його вимогах та проводити розгляд справи без його участі. У судове засідання третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судове засідання третя особа [PERSON] не з`явилася, про дату, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у тому числі через оголошення на офіційному сайті Комсомольського міського суду Полтавської області. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів , з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. 11.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z29.00501.005674524 відповідно до якого позивачу було надано грошові кошти на поточні потреби в розмірі 220\~000 грн. строком на 60 місяців (надалі Договір). Договір був укладений в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення. Ця обставина підтверджується копією Договору, що міститься в матеріалах справи. 19.08.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4322, за яким стягнення заборгованості за кредитним договором №Z29.00501.005674524 від 11.09.2017 проводиться у безспірному порядку з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк». станом на 06.07.2021 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 266 605 грн. 05 коп: 167 022 грн. 24 коп. строковий борг; 25 940 грн. 83 коп. прострочений основний борг; 19 359 грн. 75 коп. строкові проценти,12 870 грн. - строкова плата за обслуговування, кредиту 34\~320 прострочена плата за обслуговування кредиту; 04.10.2021 на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. відкрито виконавче провадження № ВП 67002013 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Сазонової О. М. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст.39 ЗУ «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Спірний виконавчий напис (як це зазначено в самому виконавчому написі) вчинений на підставі ст.ст.87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172. З цього приводу суд зазначає наступне. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Так, варто наголосити на тому, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (пункт 2 нового розділу), додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та набула законної сили. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.08.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є посвідченим нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року по справі №158/2157/17. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону, у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Як зазначив позивач, та не спростовано відповідачем, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами. Дані доводи позивача суд вважає доведеними та обґрунтованими з урахуванням наступного. Згідно довідки-розрахунку заборгованості станом на 06.07.2021 року складала 266 605 грн. 05 коп, проте, не зазначено період її виникнення, порядок нарахування та часткової сплати позивачем, отже, суд доходить висновку, що довідка не є належним доказом безспірності заборгованості за наявності будь-яких суперечливостей. Крім того, відповідачем надана виписка по рахунку позивача з рухом коштів за період з 11 09.2019 по 16.08.2021 рік. Судом досліджено копію Кредитного договору №Z229.00501.005674524 вiд 11.09.2019 та копію виконавчого напису від 19.08.2021 Відповідно до п.1.2 Договору банк надає кредит строком на 60 місяців. Водночас, у виконавчому написі вказується, що стягнення заборгованості проводиться за період з 14.03.2021 по 06.07.2021, тобто, вже після закінчення строку кредитування. Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про наявність безспірної заборгованості у позивача, права вимоги на яку набув відповідач, оскільки період її утворення та стягнення чітко не визначені у документах, що були надані відповідачем нотаріусу для здійснення виконавчого напису. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості, відомості про яку були надані нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Отже, матеріали справи не містять належних доказів про те, що [PERSON] отримував вимогу від ПАТ «Ідея Банк» про необхідність погашення заборгованості або сторонами узгоджена сума заборгованості, яка є безспірною. Відповідач доказів безспірності суми заборгованості, що зазначена у виконавчому написі, або документів, що підтверджують її розмір та період виникнення, суду не надав. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України, унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на спростування зазначених вище висновків, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідност.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 16.02.2022 між позивачем [PERSON] та адвокатом Гузь Тетяною Олегівною укладено угоду на представництво інтересів у цивільній справі №1082801 до якої додано розрахунок суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги у цивільній справі та підписаний акт квитанція на загальну суму 10 000 грн. Вивчивши вказані докази, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1488 грн. 60 коп. за подачу позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved