Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

18.05.2012 року ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі Правобережного районного відділення електричних мереж, звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості необлікованої електроенергії, в якому вказав наступне. 17.05.2011 року контролерами Правобережного районного відділення електричних мереж проведена перевірка дотримання Правил користування електричною енергією для населення за адресою: [ADDRESS] , де мешкає відповідач. Перевіркою встановлено: самовільне підключення електроустановки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку. По даному порушенню "Правил користування електричною енергією для населення", було складено акт від 17.05.2011 року №00118899, встановлено обсяг та вартість необлікованої електроенергії - 3 604,19 грн., тобто вартість безпідставно набутого майна. Позивач ВАТ "Запоріжжяобленерго" просить суд стягнути з відповідача суму вартості необлікованої електроенергії в розмірі 3 604,19 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 08.06.2012 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2012 року позов ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі Центральних районних електричних мереж до [PERSON] про стягнення вартості не облікованої електроенергії задоволено. Стягнуто з [PERSON] , на користь ВАТ "Запоріжжяобленерго" в собі Правобережного районного відділення електричних мереж вартість не облікованої електроенергії у розмірі 3 604,19 грн. та судовий збір у розмірі 214,60 грн. 15.09.2021 на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , в особі представника - адвоката Беклеміщева О.В. про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2012 року по цивільній справі за позовом ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі Центральних районних електричних мереж до [PERSON] про стягнення вартості не облікованої електроенергії. Ухвалою суду від 22.10.2021 заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2012 року по справі за позовом ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі Центральних районних електричних мереж до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електроенергії, скасовано. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно та встановленим законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення судового засідання до суду не надходило. Представником відповідача - адвокатом Беклеміщевим О.В. у судове засідання подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав зазначених у заяві про перегляд заочного рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.ст.79,80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій. В поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що 17.05.2011 року, контролерами Правобережного районного відділення електричних мереж проведена перевірка дотримання Правил користування електричною енергією для населення за адресою: [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] . Перевіркою встановлено: що є підставою для стягнення з відповідача вартості необлікованої електричної енергії. Відповідно до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, на підставі акту, енергопостачальник має право визначити величину збитків, завданих мешканцями квартири порушенням ПКЕЕН. Згідно п.37 ПКЕЕН, енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Споживач в свою чергу, в силу п.48 ПКЕЕН, несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил користування електричною енергією. Згідно з відповіді на запит суду Адресного бюро міста Запоріжжя від 21.05.2012 року, інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутня. Відповідно до копії паспорта відповідача, остання ніколи не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 04.03.2010 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., 07.02.2008 року [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . З наведеного вище, суд дійшов висновку, що в процесі розгляду справи, позивачем не надано доказів того, що відповідач [PERSON] проживає за згаданою вище адресою, або є власником нерухомості, і, відповідно, користується (є споживачем) послуг ВАТ «Запоріжжяобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Запоріжжяобленерго», а тому її причетність до порушення Правил користування електричною енергією для населення, які виявлено 17.05.2011 року за вказаною адресою, не доведено, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Наданий позивачем витяг з відповідної програми, яка використовується ВАТ «Запоріжжяобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Запоріжжяобленерго», як доказ договірних відносин між сторонами, суд оцінює критично, оскільки згаданий доказ не відповідає вимогам ЦПК України, які визначені для письмових та електронних доказів (ст.95, 100 ЦПК України), а тому, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути підставою для задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed