Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі за текстом КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня») звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2020 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортним засобом на строк три роки. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено три роки іспитового строку. Даний вирок суду 11.01.2021 набрав законної сили. Також цим вироком суду встановлено, що 29.07.2020 о 21 год. 30 хв. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» моделі «TF698R», державний номерний знак [NUMBER] , чим грубо порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким водіям категорично заборонено керувати транспортними засобами у стані сп`яніння. Вказаним автомобілем [PERSON] рухався без пасажирів та вантажу на вул. Тарнавського в бік проспекту Злуки в м. Тернополі зі швидкістю 70 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, оскільки перевищив дозволену для руху транспортних засобів в населених пунктах швидкість 50 км/год. Під час руху водій [PERSON] внаслідок виживання алкогольних напоїв та перевищення швидкісного режиму не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що навпроти будинку № 1 на вул. Тарнавського м. Тернополі, водій [PERSON] не зменшив швидкість руху та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека чи перешкода, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України. У цей час проїзну частину вул. Тарнавського в м. Тернополі справа наліво відносно руху автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «TF698R», державний номерний знак [NUMBER] , пересікав в межах нерегульованого пішохідного переходу пішохід [PERSON] . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода та вжити заходів до зупинки керованого ним транспортного засобу, водій [PERSON] не застосував своєчасно екстрене гальмування та не надав йому дорогу, а продовжуючи рух, вчинив наїзд на потерпілого [PERSON] на нерегульованому пішохідному переході. У результаті наїзду автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «TF698R», державний номерний знак [NUMBER] , пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді поєднаної травми голови і шиї з переломами кісток склепіння та основи черепа, перелому зубоподібного паростка другого шийного хребця, крововиливами у речовину мозку та під його тверду і м`яку оболонки, з розвитком розм`ягченням (церебромаляції) речовини мозку, перебіг якої ускладнився розвитком набряку-набубнявінням головного і спинного мозку, який призвів до компресії речовини головного мозку із вклиненням його стовбуру у великий потиличний отвір, прориву крові у шлуночкову систему мозку, що й обумовило летальне порушення життєво важливих функцій, від яких [PERSON] помер [INFO] , перебуваючи на лікуванні в КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради. Прокурор зазначає, що порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого [PERSON] . Згідно з інформацією КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» потерпілий [PERSON] з 29.07.2020 до 26.08.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі. Вартість затрат на його лікування та перебування становить 46556 грн. Статутом КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської обласної ради. Власником, засновником та органом управління підприємством виступає Тернопільська обласна рада. Однак з дати надіслання кримінального провадження № 12020210010001720 до суду з обвинувальним актом до дня подання цього позову уповноважений орган не вжив жодних заходів щодо захисту інтересів держави. Саме бездіяльність Тернопільської обласної ради як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» зі звернення до суду з позовом про стягнення коштів до обласного бюджету свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів територіальної громади (великого числа громадян), що підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду. Таке звернення прокурора з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання наповнення бюджету коштами, які в подальшому спрямовуються на фінансування закладу охорони здоров`я. За таких підстав прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Тернопільської обласної ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в закладі охорони здоров`я КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради (правонаступник - КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради), у сумі 46556 грн. 03.06.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 30.06.2022, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 30.06.2022 розгляд справи не відбувався у зв`язку з зайнятістю головуючої судді Марциновської І.В. у іншому провадженні. Судове засідання відкладено на 20.07.2022. 20.07.2022 судове засідання відкладено на 08.08.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні 08.08.2022 прокурор Тернопільської окружної прокуратури Околіт О.П. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представники позивачів Тернопільської обласної ради та комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради у судове засідання не з`явились. Подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримали та просили позов задовольнити. У судове засідання 08.08.2022 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд приходить до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2020, ухваленим у справі № 607/17663/20 (а.с. 13-15), встановлено, що 29.07.2020 о 21 год. 30 хв. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» моделі «TF698R», державний номерний знак [NUMBER] , чим грубо порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким водіям категорично заборонено керувати транспортними засобами у стані сп`яніння. Вказаним автомобілем [PERSON] рухався без пасажирів та вантажу на вул. Тарнавського в бік проспекту Злуки в м. Тернополі зі швидкістю 70 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, оскільки перевищив дозволену для руху транспортних засобів в населених пунктах швидкість 50 км/год. Під час руху водій [PERSON] внаслідок виживання алкогольних напоїв та перевищення швидкісного режиму не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що навпроти будинку № 1 на вул. Тарнавського м. Тернополі, водій [PERSON] не зменшив швидкість руху та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека чи перешкода, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України. У цей час проїзну частину вул. Тарнавського в м. Тернополі справа наліво відносно руху автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «TF698R», державний номерний знак [NUMBER] , пересікав в межах нерегульованого пішохідного переходу пішохід [PERSON] . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода та вжити заходів до зупинки керованого ним транспортного засобу, водій [PERSON] не застосував своєчасно екстрене гальмування та не надав йому дорогу, а продовжуючи рух, вчинив наїзд на потерпілого [PERSON] на нерегульованому пішохідному переході. У результаті наїзду автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «TF698R», державний номерний знак [NUMBER] , пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді поєднаної травми голови і шиї з переломами кісток склепіння та основи черепа, перелому зубоподібного паростка другого шийного хребця, крововиливами у речовину мозку та під його тверду і м`яку оболонки, з розвитком розм`ягченням (церебромаляції) речовини мозку, перебіг якої ускладнився розвитком набряку-набубнявінням головного і спинного мозку, який призвів до компресії речовини головного мозку із вклиненням його стовбуру у великий потиличний отвір, прориву крові у шлуночкову систему мозку, що й обумовило летальне порушення життєво важливих функцій, від яких [PERSON] помер [INFO] , перебуваючи на лікуванні в КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради. Указаним вироком суду від 09.12.2020 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортним засобом на строк три роки. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено три роки іспитового строку. Даний вирок суду 11.01.2021 набрав законної сили. Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Так, на запити керівника Тернопільської окружної прокуратури № 16ВИХ-22 від 04.01.2022, № 798ВИХ-22 від 26.01.2022 та № 2312 ВИХ-22 від 12.04.2022 адміністрація КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» повідомила, що не зверталася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] , оскільки дане питання не належить до їх компетенції. Указані обставини підтверджуються відповідями КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» № 01-3/63 від 17.01.2022, № 01-3/196 від 04.02.2022 та № 01-3/709 від 22.04.2022 (а.с. 25, 26, 29-31, 32, 40-41, 42). Так само на запити керівника Тернопільської окружної прокуратури № 17ВИХ-22 від 04.01.2022, № 799ВИХ-22 від 26.01.2022 та № 2313ВИХ-22 від 12.04.2022 Тернопільська обласна рада повідомила, що не зверталася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . При цьому Тернопільська обласна рада не заперечує щодо подання Тернопільською окружною прокуратурою позову в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення. Указані обставини підтверджуються відповідями Тернопільської обласної ради № 505-22 від 19.01.2022, № 1109-22 від 04.02.2022 та № 2520-22 від 18.04.2022 (а.с. 27, 28, 33-35, 36, 37-38, 39). Також з листів Тернопільської окружної прокуратури № 2692ВИХ-22 та № 2693ВИХ-22 від 28.04.2022 вбачається, що прокуратура зверталась до Тернопільської обласної ради та генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» з повідомленнями про те, що прокуратурою будуть вживатися заходи представницького характеру шляхом подачі позовної заяви до Тернопільського міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , на суму 46556 грн (а.с. 51, 52). Викладені обставини свідчать про наявність у керівника Тернопільської окружної прокуратури права на вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166\~ ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як визначено в ч. 1\~ст. 1206 ЦК України,\~особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995\~«Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я». У п. 2 Порядку зазначається, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Так, вказаним вище вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2020 встановлено, що порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме спричинення смерті [PERSON] (а.с. 13-15). З повідомлення КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради № 01-3/63 від 17.01.2022 вбачається, що потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії даного медичного закладу з 29.07.2020 до 26.08.2020 (28 ліжко-днів). Вартість затрат на його лікування та перебування становить 46556 грн (липень 2 ліжко-дні х 996 грн = 1992 грн; серпень 26 ліжко-днів х 1714 грн = 44654 грн) (а.с. 26). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради є комунальним підприємством, засновником якої є Тернопільська обласна рада (а.с. 47-50). Статутом КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, затвердженим рішенням Тернопільської обласної ради № 337 від 10.11.2021, визначено, що підприємство є лікарняним закладом охорони здоров`я. Засновником, власником та органом управління майном підприємства є Тернопільська обласна рада (а.с. 16-24). Відтак, приймаючи до уваги, що між протиправними діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні у медичному закладі є прямий причинний зв`язок, суд вважає, що прокурором доведено наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Тернопільської обласної ради коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , у сумі 46556 грн. За таких підстав, враховуючи, що відповідач не з`явився у судове засідання та доказів на спростування доводів прокурора не надав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2481 грн.

Outcome: approved