Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , і призначити її опікуном неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у шлюбі укладеному між [PERSON] та [PERSON] народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . [INFO] мати дітей, [PERSON] , за трагічних обставин померла, а батько - [PERSON] , після смерті дружини зовсім змінився, став замкненим, не веселим, майже зовсім перестав спілкуватись з доньками, не турбується про них, матеріально не утримує, культурно не виховує. Він поїхав до міста Житомир, залишивши доньок з бабою і дідом, після чого не цікавиться фізичним та духовним розвитком своїх дітей, станом здоров`я доньок, не дбає про їхні інтереси, не навчає їх та не дбає про розширення світогляду, не займається розвитком в дітях належних духовних, моральних та культурних цінностей, не займається їх підготовкою до самостійного життя. Батько діток грошей на утримання та потреби доньок не дає та не спілкується з ними. Крім того, відповідач звернувся до нотаріуса із заявою посвідченою 15 лютого 2022 року, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та не заперечує проти опіки над дітьми. Вказані обставини вказують на те, що Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також головного морального обов`язку бути батьком своїх дітей не тільки юридично, а й фактично. Станом на дату подачі позовної заяви всю турботу про дівчаток взяла на себе їхня баба - [PERSON] , наразі дівчатка перебувають на її повному утриманні. Вона купує дітям іграшки, книги, купує набори для образотворчого мистецтва; займається культурним та духовним вихованням дітей, розширює їхній світогляд, піклується про їхнє здоров`я, лікує. Всіляко намагається підтримати та розрадити дітей, які після втрати мами сильно за нею сумують. Позивачка та її представник у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об`ємі та просили їх задовольнити. Представник служби у справах дітей Любарської селищної ради у підготовчому судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, однак у заяві, що надійшла на адресу суду вказав, що позовні вимоги визнає та просить слухати справу у його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши думку учасників підготовчого засідання, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] значаться: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] значаться: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в с.Велика Волиця Житомирського району померла мати вищевказаних дітей - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до характеристики №64 від 23.05.2022, виданої Глезненським старостинським округом Любарської селищної ради вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] , проживають разом із бабою [PERSON] в [ADDRESS] . Матеріали справи вказують, що відповідач не приділяє уваги по вихованню малолітніх дітей, їх життям та вихованням взагалі не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Згідно висновку органу опіки і піклування Любарської селищної ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради №105 від 20.05.2022 вбачається, що [PERSON] повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, не займається їх вихованням, не надає ніякої допомоги на утримання, не виявляє бажання спілкуватися та бачитися з ними, а тому орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька - [PERSON] , [INFO] по відношенню до його неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції «Про права дитини» держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї. У відповідності із ст.164 Сімейного Кодексу України однією із підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків, чи когось одного з них від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, і поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки в судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком дітей повністю ухиляється від виконання передбачених законом обов`язків, не надає будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання, не відвідує, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не займається вихованням та навчанням, подав нотаріально посвідчену заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тому суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. В частині позовних вимог щодо встановлення опіки і призначення опікуна, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно з правилами ч.ч.3, 4 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою (піклування над неповнолітньою особою), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", з відповідними змінами та доповненнями,діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Крім того, опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється у випадку, якщо батьки померли, невідомі, визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими, а також може бути встановлена і при житті батьків, зокрема, коли батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ (п. 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 N34/166/131/88). У відповідності до ч. 1 ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. З аналізу наведених правових норм вбачається, що перелік підстав призначення опікуна над малолітньою дитиною, визначений Сімейним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законами України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", Закону України «Про охорону дитинства», не є вичерпним. Виходячи з інтересів дітей, враховуючи наведені вище обставини даної справи та встановлені факти,

Outcome: approved