Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

09.06.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, в якому просив суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером 3222481200:05:002:0338, що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, Гатненська сільська рада. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 02.06.2009 року за № 595 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 957224 на земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером 3222481200:05:002:0338, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Віто-Поштова сільська рада. Позивач втратив його оригінал та звернувся до Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області із заявою про виготовлення його дублікату. Однак у своїй відповіді Міськрайонне управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, зазначило, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 957224 на земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером 3222481200:05:002:0338, , що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Віто-Поштова сільська рада, що був виданий на ім`я позивача в місцевому фонді документації Управління не виявлений. Згідно Листа Києво-Святошинської РДА від 18.11.2020 року за № 36/20 було встановлено, що позивачу було передано у власність земельну ділянку площею 0,1199 га на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області згідно розпорядження райдержадміністрації від 02.06.2009 року за № 595 «Про передачу у власність земельних ділянок 19-ти громадянам України для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1199 га з кадастровим номером 3222481200:05:002:0338, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Віто-Поштова сільська рада (вказана вище земельна ділянка належить позивачу на праві особистої приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯД № 957224). Правовстановлюючий документ позивачем втрачено. Отримати дублікат вищевказаного Державного акту не має можливості, так як він відсутній на зберіганні у Міськрайонному управлінні у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Тим самим, наявною є підстава задля визнання за позивачами в судовому порядку права власності на вищевказану земельну ділянку, із-за втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, у Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 року у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. У Постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Оскільки суд з`ясував, що позивачем втрачено документ, який засвідчує його право власності на земельну ділянку, яке було набуто ним на законних підставах, і це право потребує захисту у зв`язку з неможливістю на даний час його відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від нього обставин, слід задовольнити позовні вимоги. Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved