Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , третя особа Одеська універсальна товарна біржа «Центр» про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , його матері, належала чотирьох кімнатна квартира, загальною площею 94,6 кв. м. [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу №Н/-1015, укладеного від 04 лютого 2000 року на Українській універсальній біржі. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] , [PERSON] , яка діяла, як від свого імені так і від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім пунктам договору. Так, покупець [PERSON] , з однієї сторони, передала продавцям вартість вищевказаної квартири в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, після чого продавці передали покупцю, правовстановлюючі документи на зазначену квартиру, ключі від неї. Після укладення біржового договору купівлі продажу квартири, [PERSON] зареєструвала право власності на придбану квартиру в КП «ОМБТІ», про що 27.05.1999 року в книзі №325-пр на сторінці 138 здійснений реєстраційний запис №995. З 1999 року по час смерті [PERSON] проживала у вказаній квартирі, несла всі витрати по її утриманню, здійснювала поточні ремонти, тощо. За цей час були відсутні будь - які спори між сторонами договору відносно зазначеної квартири. Біржове оформлення сторонами було обрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному на той час законодавству, що підтверджується державною реєстрацією спірного договору. [INFO] [PERSON] померла, актовий запис про смерть №1301, здійснений 03.02.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно. [PERSON] фактично прийняв відкришуся спадщину після смерті матері, оскільки як за життя матері так і після її смерті він проживав у вищевказаній квартирі. По цей день позивач проживає в квартирі та несе всі витрати по її утриманню. Окрім того, у встановлені законом строки позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері, номер у спадковому реєстрі 66085772 здійснений Київською державною нотаріальною конторою у м. Одесі 09.07.2020 року. Листом Київської державної нотаріальної контори від 20.07.2020 року за №3019/02-14 позивачу було роз`яснено про не можливість видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку з тим, що договір купівлі продажу квартири, яка є спадковим майном не було нотаріально засвідчено та його право на звернення до суду. Враховуючи викладене, позивач стверджує, що внаслідок того, що не було нотаріально засвідчено договір купівлі-продажу квартири, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права на цю квартиру, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:\~визнати дійсним договір купівлі продажу чотирьох кімнатної квартири [ADDRESS] за №Н/-1015, що був укладений 04 лютого 2000 року на Українській універсальній біржі, між продавцями [PERSON] , [PERSON] , яка діяла, як від свого імені так і від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] на підставі розпорядження Іллічівської районної адміністрації Одеської міської ради, та покупцем [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , актовий запис про смерть №1301, здійснений 03.02.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи від них не надійшло. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи від неї не надійшло. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено\~та підтверджено\~матеріалами справи,\~що 04.02.2000\~року між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла, як від свого імені так і від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] зх. однієї сторони, та [PERSON] іншої сторони було укладено договір купівлі продажу №Н/-1015 нерухомого майна, який зареєстровано на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», згідно якого [PERSON] придбала квартиру загальною площею 94,6 кв. м. [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр». Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , від 03.02.2020 року, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що Одеським міським відділом ДРАЦС ПМУ МЮ (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис №1301. Після смерті [PERSON] залишалась спадщина, що складається із квартири загальною площею 94,6 кв. м. [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Листом Київської державної нотаріальної контори від 20.07.2020 року за №3019/02-14 позивачу було роз`яснено про не можливість видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку з тим, що договір купівлі продажу квартири, яка є спадковим майном не було нотаріально засвідчено та його право на звернення до суду. Судом встановлено, що на даний час позивач не може в повній мірі реалізовувати свої спадкові права, оскільки у діючих на час укладання зазначеного договору у 2000 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд, за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15, від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Outcome: approved