Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

До Центрально-Міського райсуду поступив позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просить суд винести рішення, яким визнати такими, що не підлягають виконанню: виконавчий напис № 17729 від 16.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 24 369,32 грн. і 650,00 грн. плати за вчинення нотаріального напису, загальна сума стягнення 25 019,32 грн.; виконавчий напис № 17730 від 16.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 56 850,00 грн. і 650,00 грн. плати за вчинення нотаріального напису, загальна сума стягнення 57 500,00 грн. Стягнути з ТОВ «Інстафінанс» на користь [PERSON] судові витати в сумі 1816,00 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат Михайловська О.М. подала до суду заяву, у якій позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, провести розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, але в установлений судом строк не подав до суду відзиву на позовну заяву, та не подав жодної іншої заяви, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, крім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович направив на адресу суду витребувані ухвалою суду докази. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 серпня 2020 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про надання кредиту. Отримав один кредит у розмірі 15 000,00 грн. на строк до 14.10.2020 року та сплатив його в розмірі 14 000,00 грн. У вересні 2021 року на телефон Позивача почали надходити дзвінки та смс від Відповідача з вимогою погасити заборгованість за кредитами. З Єдиного реєстру боржників Позивач довідався про те, що на примусовому виконанні приватного виконавця Куземченка А.С. перебувають: виконавче провадження № 66738081, відкрите на підставі виконавчого напису № 17730 від 16.07.2021 р., виданого Приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О., на підставі якого здійснюється примусове стягнення з [PERSON] ; виконавче провадження № 66737899, відкрите на підставі виконавчого напису № 17729 від 16.07.2021 р., виданого Приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О., на підставі якого здійснюється примусове стягнення з [PERSON] ( що підтверджується роздруківками із сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України постанов про відкриття викопаного провадження № 66738081 та виконавчого провадження № 66737899) . Позивач, ознайомившись з матеріалами виконавчих проваджень було з`ясовано, що нібито 21 серпня 2020 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № ID7123261, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії ID304271, а 22 серпня 2020 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № IU4849677, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії IU2710080; 16.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 24 369,32 гри., зареєстрованого в реєстрі за № 17729, 16.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 56 850,00 грн., зареєстрованого в реєстрі за № 17730, що підтверджується копіями виконавчих написів № 17729 від 16.07.2021 року та № 17730 від 16.07.2021 року, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості. При цьому, в особистому кабінеті Позивача, відкритого на сайті Відповідача взагалі відсутні кредитні договори - наявні лише відомості про кредити. А при зверненні Позивача та його представника, Відповідач не надав копій зазначених кредитних договорів. Також кредитні договори не були надані й виконавцю, про що свідчить перелік додатків до заяв Відповідача виконавцю про примусове виконання, що підтверджується копіями заяв на примусове виконання та відповіді Відповідача на адвокатський запит. Про наявність іншого кредиту Позивач не знав, та відповідно не сплачував його, що підтверджується відомостями з особистого кабінету Позивача, а дії Відповідача щодо ненадання кредитних договорів свідчать про його недобросовісність та оформлення додаткового кредиту без згоди Позивача. Більш детальніше щодо заперечення Позивача факту укладення з Відповідачем та виконання двох кредитних договорів, замість одного визначено в п. 2.1. даної позовної заяви. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку та може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постановах Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18), у справі № 308/11193/16-ц (провадження № 61-7410св18) від 31 жовтня 2018 року. Виконавчий напис № 17729 від 16.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 24 369,32 грн. та виконавчий напис № 17730 від 16.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 56 850,00 грн., є такими, що не підлягають виконанню з наступних підстав: На сьогоднішній день, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору: Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» (чинного на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 26 листопада 2014 року було прийнято постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Згідно правової позиції ВП ВС, викладеній у постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 (Щодо втрати чинності постановою № 662 (в частині): Таким чином, вчиняючи 22 травня 2017 року виконавчі написи № 779 та № 780, приватний нотаріус Авдієнко О. В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню». Отже, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Оскільки в особистому кабінеті Позивача, відкритого на сайті Відповідача, відсутні кредитні договори, на підставі яких вчинено оспорювані виконавчі написи нотаріуса, та на звернення Позивача та його представника Відповідачем не надано копій кредитних договорів, то разом з позовною заявою до суду подається клопотання про витребування зазначених кредитних договорів. Вчинення оспорюваних виконавчих написів здійснювалося з грубим порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо безспірності заборгованості: Відповідно до ч. І статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Згідно правової позиції ВП ВС, викладеній у постанові від 13 жовтня 2021 року по справі № 554/6777/17-ц: «...У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу II Порядку). Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, апеляційний суд, врахувавши висновки й мотиви Верховного Суду, висловлені при попередньому касаційному перегляді справи, встановивши відсутність доказів направлення позичальником - [PERSON] листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником - ОСОБА1 такого листа, дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Доводи касаційної скарги [PERSON] про те, що письмова вимога про усунення порушення виконання зобов`язання надсилається боржнику та майновому поручителю для одержання виконавчого напису лише по іпотечним договорам, про що зазначила Велика Палата Верховного Суду, повертаючи ухвалою від 28 квітня 2020 року, провадження № 14-68цс20, справу № 554/6777/17, що переглядається, на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, безпідставні, так як у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково мас подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від ЗО вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61 -44380св 18), яка хоча і стосувалася кредитного договору, проте згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, а також у подібній до договору позики справи у постанові від 25 березня 2019 року, у справі № 629/3881/16-ц, провадження № 61 -31187св 18». Згідно правової позиції ВП ВС, викладеній у постанові від 15 січня 2020 року по справі № 305/2082/14-ц: «34. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав». Слід зазначити, що відсутні будь-які докази на підтвердження того, що вимоги Відповідача про усунення порушень за кредитними договорами Позивач отримував, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тобто Позивач не міг бути ознайомлений з сумою заборгованості та її розрахунком та не міг надати свої заперечення щодо заборгованості за кредитами, а тому сума боргу не може бути визнана безспірною, інакше це порушує права позичальника. Позивач звернувся до Відповідача за отриманням одного кредиту в розмірі 15 000,00 грн., для чого Відповідачу було надано повний пакет необхідних документів Позивача. Проте Відповідачем було оформлено на ім`я Позивача два кредити на суму 15 700,00 грн. 21.08.2020 року та 15 000,00 грн. 22.08.2020 року. Якщо Позивачу потрібно було б 30000,00 грн., то чому Відповідач не оформив кредит одним кредитним договором на зазначену суму. Це ставить під сумнів бажання Позивача укласти саме два кредитні договори. Будучи впевненим в наявності одного кредиту у Відповідача на суму 15000,00 грн. Позивач сплатив за ним 14000,00 грн., що визнається самим Відповідачем шляхом відображення цієї інформації в особистому кабінеті Позивача, відкритого на його сайті, та що підтверджується роздруківкою відомостей про кредит Позивача на суму 15 000,00 грн. із його особистого кабінету, відкритого на сайті Відповідача. При цьому, в особистому кабінеті Позивача, відкритого на сайті Відповідача взагалі відсутні кредитні договори, а при зверненні Позивача та його представника Відповідач не надав копій зазначених кредитних договорів. Також кредитні договори не були надані й виконавцю, про що свідчить перелік додатків до заяв Відповідача виконавцю про примусове виконання.( підтверджується копіями заяв па примусове виконання та відповіддю Відповідача на адвокатський запит). Отже, про наявність іншого кредиту Позивач не знав, та відповідно не сплачував його, що підтверджується відомостями з особистого кабінету Позивача. А дії Відповідача щодо ненадання кредитних договорів свідчать про його недобросовісність та оформлення додаткового кредиту без згоди Позивача. (підтверджується роздруківкою відомостей про кредит Позивача на суму 15700,00 грн. із його особистого кабінету, відкритого на сайті Відповідача). Згідно з відомостей з особистого кабінету Позивача, відкритого на сайті Відповідача вбачається, що згідно кредитного договору № IU4849677 від 22.08.2020 року (номер кредиту в особистому кабінеті IU2710080) на суму 15 000,00 грн. надано на строк до 14.10.2020 року. При цьому, згідно змісту Виконавчого напису нотаріуса № 17729 від 16,07.2021 року стягнення заборгованості за відсотками проводиться за період з 15.10.2020 року по 18.05.2021 року. Згідно з відомостей з особистого кабінету Позивача, відкритого на сайті Відповідача вбачається, що згідно кредитного договору № ID7123261 від 21.08.2020 року (номер кредиту в особистому кабінеті ID3042715) на суму 15 700,00 грн. надано на строк до 08.11.2020 року. При цьому, згідно змісту Виконавчого напису нотаріуса № 17730 від 16.07.2021 року стягнення заборгованості за відсотками проводиться за період з 09.11.2020 року по 18.05.2021 року. Проте, нарахування такої заборгованості є повністю безпідставним, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ВП ВС від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12: «...54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України». Отже, кредитор не може нараховувати проценти за кредитним договором після закінчення строку кредитування (після закінчення вказаної у кредитному договорі дати повного погашення кредиту) або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту у порядку, передбаченому положеннями статті 1050 Цивільного кодексу. Такий правовий висновок зазначений також у постановах Великої Палати Верховного Суду: № 127/15672/16-ц від 08.11.2019 року; № 723/304/16-ц від 23.10.2019 року; № 1519/2-3165/11 від 03.07.2019 року; № 461/10610/13-ц від 10.04.2019 року. Таким чином, виконавчий напис № 17729 від 16.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 24 369,32 грн. і 650,00 грн. плати за вчинення нотаріального напису та виконавчий напис № 17730 від 16.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 56 850,00 грн. і 650,00 грн. плати за вчинення нотаріального напису, вчинені з грубим порушенням нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Крім того, кредитні договори, за якими нотаріусом вчинено оскаржувані виконавчі написи, не були посвідчені нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню у зв`язку з недотриманням вимог вчинення виконавчих написів щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а також укладення одного кредитного договору взагалі не визнається Позивачем, оскільки був оформлений з використанням копій документів, наданих для укладення іншого договору. А за іншим кредитним договором заборгованість має спірний характер. Тому оспорюванні виконавчі написи мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорювані виконавчі написи нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, і тому вони підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн.

Outcome: approved