Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач АТ «Креді Агріколь Банк» 15.11.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Позовна заява обґрунтована тим, що 24.01.2020 між сторонами по справі укладено договір № 1/3193545, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 500000 грн терміном користування до 23.01.2025, а відповідач зобов`язалася повертати кредит частинами щомісячно згідно з графіком погашення. Позивач вказував, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у встановлений термін згідно графіку кредитних коштів в не повертає, станом на 13.10.2021 заборгованість відповідача перед банком згідно кредитного договору складає 535815,56 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитом на загальну суму 535815 грн 56 коп. та понесені судові витрати. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.12.2021 позовна заява АТ «Креді Агріколь Банк» прийнята до розгляду, відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2022 закрито підготовче провадження в даній справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Представник позивача в поданих до суду заявах просив суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Остапенко А.Г. в судові засідання 11.05.2022, 03.06.2022, 15.06.2022 та 03.08.2022 не з`явилися, хоча кожного разу судом повідомлялися про дату, час та місце розгляду. 10.05.2022 та 02.06.2022 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Свій відзив представник обґрунтовує тим, що на території України з 12.03.2020 діє карантин, тому вважає, що в даній справі важливо встановити період, коли настало прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором. Також вважає, що стягненню можуть підлягати лише вже прострочені платежі, а не вся сума позики, що для визначення суми, належної до стягнення, необхідно врахувати платежі, які позичальник вносив вже після пред`явлення позову. При вирішенні питання про можливості розгляду справи без участі осіб, які не зявилися, суд виходить з такого. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст. 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. В даній справі має місце повторна (неодноразова) неявка як відповідача, так і його представника в судове засідання. Тому відповідно до положень норм ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Посилання представника відповідача в поданих до суду клопотаннях на введення воєнного стану не є обґрунтованими. Звертаючись до суду з відповідними клопотаннями, представник лише посилається на загальні обставини введення воєнного стану і ситуації в країні. Разом з тим, зазначені клопотання не містять жодних посилань на наявність обставини індивідуального впливу воєнного стану на неявку відповідача та представника в судові засідання. Матеріали не містять жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач та її представник знаходяться поза межами України. Окрім того, як відповідач, так і представник відповідача своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не скористалися, хоча надали до суду відзив на позовну заяву та не були позбавлені можливості надати відповідні докази на підтвердження своїх заперечень щодо позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі осіб, які не з`явилися. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 24.01.2020 між АТ «Креді Агріколь банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/3193545 (а.с.5-12), відповідно до п. 1.1. якого банк надає відповідачу кредит в сумі 500000 грн строком на 60 місяців до 23.01.2025 зі сплатою позичальником платежів за кредитним договором в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту, що є додатком до договору. Також судом встановлено, що позивачем умови кредитного договору виконано, надано відповідачу кредитні кошти в сумі 500\~000 грн, що підтверджено меморіальним ордером № 29747869-1 від 24.01.2020 (а.с. 13). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти, але відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором згідно з графіком, кредитні кошти не повертала. Станом на 13.10.2021 заборгованість відповідача перед АТ «Креді Агріколь банк» згідно кредитного договору № 1/3193545 від 24.01.2020 становить 535815,56 грн, що складається з простроченої заборгованості 5492,27 грн, строкової заборгованості 426166,72 грн, суми реструктуризації по прострочених відсотках 50901,28 грн, нарахованих відсотків 3016,12 грн, прострочених відсотків 50239,17 грн. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти на умовах, визначених договором, повернуто не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Пунктом 6. Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», на який посилається представник відповідача в поданих до суду заявах по суті позову, передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в поданій до суду позовній заяві не пред`являє до відповідача позовні вимоги щодо стягнення сум неустойки (штрафу чи пені), а також інших платежів, хоча їх сплата передбачена договором (п. 2.7.). Предметом розгляду в даній справі є стягнення з відповідача лише відсотків за кредитним договором, а не стягнення збільшеної процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у зв`язку з невиконання зобов`язань за договором. Твердження відповідача про те, що позивач не зазначає, коли саме настало прострочення та які платежі є простроченими, не заслуговує на увагу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано до суду виписки з рахунку (а.с. 109-121), які є первинними бухгалтерськими документами, а також графік платежів по кредиту, який є невід`ємною частиною договору та з яким погодилася [PERSON] під час укладення договору (а.с. 8-10). Наявність платіжних доручень від 27.10.2021 № 157 на суму 18500 грн (а.с. 174) та від 3.12.2021 № 189 на суму 20000 (а.с. 175) не спростовує обґрунтованість заявленої позивачем суми позовних вимог. Як встановлено судом, позивач АТ «Креді Агріколь банк», використовуючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, в поданій до суду позовній заяві просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, розраховану станом на 13.10.2021, та своїм правом на збільшення розміру позовних вимог станом на час вирішення справи по суті не скористався. При вирішенні справи судом також враховано, що позивачем виконано умови кредитного договору та у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань було направлено відповідачу вимоги про повернення боргу, які [PERSON] не були виконані. Твердження відповідача про відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором не заслуговує на увагу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь АТ «Креді Агріколь банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 24.01.2020 № 1/3183545 в розмірі 535815 грн 56 коп. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8037,23 грн (1,5 відсотка ціни позову).

Outcome: approved