Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Заявник генеральний директор комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі за текстом - КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР) Шкробот В.В. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про госпіталізацію [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заява мотивована тим, що 15.08.2022 за заявою [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , остання була доставлена до приймального відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР та оглянута лікарем-психіатром. За наслідком цього огляду лікар зробив висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги. У подальшому 16.08.2022 [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила попередній висновок лікаря про необхідність госпіталізації [PERSON] , яка страждає на важкий психічний розлад, що обумовлює небезпеку для неї, її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. За таких підстав відповідно до ст. 339, 340 ЦПК України та Закону України «Про психіатричну допомогу» заявник просить надати дозвіл на госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР у примусовому порядку. 16.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16.08.2022. У судовому засіданні 16.08.2022 представник КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР та одночасно лікар-психіатр Чолачу Юрій Богданович заяву підтримав з викладених у ній підстав та просив заяву задовольнити повністю. Пояснив, що 15.08.2022 [PERSON] була доставлена до приймального відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, оскільки вже три дні відмовлялась їсти та була агресивною до оточуючих. Також зазначив, що [PERSON] у грудні 2021 року вже проходила примусове лікування у КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР. У подальшому [PERSON] призначено амбулаторне лікування. Однак останнім часом [PERSON] не приймала медичні препарати, призначені лікарем, що призвело до погіршення її психічного здоров`я та необхідності повторної її госпіталізації у примусовому порядку до психіатричного закладу. У судовому засіданні законний представник [PERSON] її мати [PERSON] висловила думку щодо необхідності задоволення заяви та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу. Зазначила, що [PERSON] періодично проходить лікування та вживає медичні препарати з метою недопущення погіршення її психічного стану. Однак з 12.08.2022 [PERSON] перестала приймати призначені їй медичні препарати та харчуватися, внаслідок чого стан її психічного здоров`я погіршився, її поведінка стала агресивною, що і зумовило виклик «Швидкої допомоги». У судовому засіданні [PERSON] не заперечувала проти її госпіталізації до психіатричного закладу. У судовому засіданні прокурор Тернопільської окружної прокуратури Житовецька О.А. висловила думку про наявність підстав для задоволення заяви та надання дозволу на госпіталізацію [PERSON] до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР у примусовому порядку. Заслухавши учасників справи, дослідивши зміст заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, визначаються Законом України «Про психіатричну допомогу» (далі за текстом Закон). Так, відповідно до ст. 4 Закону психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Стаття 1 Закону визначає, що стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Частина 1 ст. 339 ЦПК України визначає, що за умов, визначених\~Законом України\~«Про психіатричну допомогу», представник закладу з надання психіатричної допомоги може подати заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ст. 14 Закону особа,\~яка страждає\~на психічний\~розлад,\~може бути\~госпіталізована до\~закладу з\~надання психіатричної\~допомоги без\~її усвідомленої\~письмової згоди\~або без\~письмової згоди\~її законного\~представника,\~якщо її\~обстеження або\~лікування можливі\~лише в\~стаціонарних умовах,\~та при\~встановленні в\~особи тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок чого\~вона: 1).\~вчиняє чи\~виявляє реальні\~наміри вчинити\~дії,\~що являють\~собою безпосередню\~небезпеку для\~неї чи\~оточуючих,\~або 2). неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Також згідно зі ст. 1 Закону тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Частина 1 ст. 82 ЦПК України встановлює, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у судовому засіданні суд встановив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області [PERSON] , [INFO] , визнана недієздатною. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказав, що 15.08.2022 о 21 год. 48 хв. [PERSON] за заявою [PERSON] була доставлена до приймального відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, де була оглянута лікарем-психіатром Било О.М. За наслідками цього огляду лікар зробив висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу. Підставою для виклику бригади «Швидкої допомоги» стало те, що [PERSON] була неспокійною, агресивно налаштованою до матері, відмовлялася від прийому їжі та перестала приймати призначені їй медичні препарати. У судовому засіданні учасники справи добровільно визнавали такі обставини, а відтак суд, не маючи обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, доходить висновку, що такі обставини мали місце та не підлягають доказуванню. У подальшому 16.08.2022 [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка встановила у пацієнтки наявність тяжкої психічної хвороби з діагнозом «Деменція, внаслідок епілепсії у вигляді епілептиформного синдрому з рідкими генералізованими судомними нападами, з простими парціальними сенсорними пароксизмами». Також комісія дійшла висновку, що внаслідок наявної хвороби [PERSON] вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для неї, а також хвороба призводить до її безпорадності і неможливості самостійно задовольняти основні життєві потреби. При цьому лікарі вважають, що якщо [PERSON] не буде надана психіатрична допомога, це завдасть суттєвої шкоди її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану. За таких підстав комісія дійшла висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 Закону у примусовому порядку без її усвідомленої згоди, оскільки висловити таку згоду внаслідок своєї хвороби [PERSON] не може. Вказане підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів у складі голови комісії Бондаренко О., завідувача кафедри [PERSON] , завідувача відділення Движак Т. та лікаря-психіатра Чолач Ю. Відтак, виходячи з діагнозу, встановленого [PERSON] , амнестичних відомостей, що відображені в наданому суду висновку комісії, пояснень законного представника, лікаря-психіатра, суд приходить до переконання, що госпіталізація [PERSON] до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР без її усвідомленої згоди є доцільною та відповідає її інтересам, оскільки підтверджено, що вона хворіє тяжким психічним розладом, який обумовлює її небезпеку для себе, а також її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота В.В. про госпіталізацію [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved