Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Адвокат Попович Р.І. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, зареєстрованого 30 серпня 2018 року у Літинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, запис № 57. Просив судові витрати покласти на відповідачку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 30.08.2018 сторони уклали шлюб. Від спільного шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх 2 років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, останніх 2 роки вони навіть і не проживають разом, як одна сім`я, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. В цілому, останніх 2 роки ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Фактичне продовження шлюбу суперечить інтересам сторін. На сьогоднішній день є наявні всі обставини та підстави для розірвання шлюбу між ними. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 02.08.2022 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін на 25.08.2022. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Попович Р.І. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У позовній заяві адвокат Попович Р.І. висловив позицію сторони позивача про слухання справи без виклику сторін. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позов визнає та не заперечує проти задоволення. Просить, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у зв`язку з визнанням позову до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 30 серпня 2018 року у Літинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №57. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво [NUMBER] . У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідачка визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам їх дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у своїй заяві не порушила питання про зміну прізвища, тому після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Разом з тим, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40грн. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма передбачена ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Судом встановлено, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, а тому суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову у розмірі 496,20грн.

Outcome: approved