Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

26.07.2022 року адвокат Нечай О. Д. в інтересах [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] , в якій просить видати щодо [PERSON] на 6-ти місячний строк, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця проживання ( [ADDRESS] ), роботи ( [ADDRESS] ), інших місць частого відвідування [PERSON] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] ; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обгрунтування заяви, вказала, що [PERSON] та [PERSON] з 2013 року по 2020 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2020 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають двох дітей. Після розірвання шлюбу [PERSON] не залишає заявницю у спокої та завдає їй моральних та душевних страждань. Зокрема, переслідує її біля місця її проживання та роботи, знімає на відео без дозволу, ображає нецензурною лайко., погрожує та примушує до укладення договорів щодо порядку виховання та утримання дітей. Ухвалою від 26.07.2022 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду. 02.08.2022 року представник заінтересованої особи [PERSON] подав заперечення, в яких вказує, що [PERSON] ніколи не була визнанна постраждалою від домашнього насилля особою, а [PERSON] . Зазначає, що постанова Заводського суду м. Миколаєва від 03.06.2022 року скасована Миколаївським апеляційним судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Просить відмовити у задоволені заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. У судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала, просила про задоволення вимог з підстав зазначених у ній. У судовому засіданні представник заявниці, вимоги [PERSON] щодо видачі обмежувального припису підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Білов І.В. в судовому засіданні підтримав позицію викладену в запечереннях та просив відмовити у задоволені заяви. Заслухавши заявницю її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першоїстатті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Норми статей 1,3,4,24,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачають, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, серед іншого, ґрунтується на засадах гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається нормами Глави 13 ЦПК України. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 2013 року по 2020 рік. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.06.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник вказує, що заінтересована особа після розірвання шлюбу не залишає її у спокої та завдає їй моральних та душевних страждань. Лист Миколаївського управління поліції ГУНП у Миколаївській області від 24.01.2022 року №5-04/5022 підтверджує факт неодноразового звернення заявника з проханням вжити заходів до колишнього чоловіка, що систематично переслідує та ображає нецензурною лайкою. Листом від 16.06.2021 року №9990/50-21 Миколаївського управління поліції ГУНП у Миколаївській області повідомлено, що з [PERSON] було проведено профілактичну роботу щодо недопущення вчинення протиправних дій. Постанова Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.06.2022 року №487/1585/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.07.2022 року постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.06.2022 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення. Таким чином, факт неодноразового звернення [PERSON] до правоохоронних органів, свідчить про наявність тривалого конфлікту між ними та підтверджує факт того, що останній систематично вчиняє по відношенню до [PERSON] психологічне насильство, при цьому не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, яка носить тривалий та системний характер. Відповідно до ч.ч. 1, 5ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістомстатті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, що свідчить про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . В силу ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved