Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Представник позивача звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. За період з 01.11.2016 р. по 31.10.2021 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення на суму 27 411,36 грн. Божники не належним чином виконували свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим Концерн «МТМ» змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 18.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін. 16.02.2022 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 23.02.2021 р. між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладений Договір № 16 про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, підприємство реструктуризує заборгованість, що утворилася станом на 01.02.2021 р. на суму 28 943,95 грн. Відповідно до Додатку № 1 - Графіку здійснення платежів, зазначений період погашення: 01.02.21 - 31.05.25 р., кількість місяців - 48, сума обов`язкового щомісячного платежу - 603,00 грн., всього сума до сплати - 28 943,95 грн. Відповідач [PERSON] умови договору виконує, що підтверджує внесення нею платежів. Відповідно до п. 2.1.3 умов Договору підприємство зобов`язується не стягувати в судовому порядку суму розстроченої заборгованості за умови належного виконання зобов`язань за даним договором. Але, позивачем порушений пункт Договору та подання позовна до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. 06.06.2022 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що 22.02.2021 р. між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладено договір № 16 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги . Суму реструктуризованої заборгованості, що зазначена в п.1.1 цього договору [PERSON] зобов`язалася сплачувати відповідно до графіків здійснення платежів (п.1.2) згідно періоду з 01.02.2021 р. по 31.01.2025 р., де сума обов`язкового щомісячного платежу складає 603,00 грн. Крім того, п. 4.2 договору передбачено, що у разі несвоєчасного або у не повному обсязі внесення протягом трьох місяців, громадянином платежів з погашення розстроченої заборгованості, дія цього договору припиняється з першого числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідач [PERSON] у лютому та березні 2021 р. не сплатила обов`язковий щомісячний платіж 603 грн. по Договору № 16. У квітні 2021 р. сплатила на користь Концерну «МТМ» суму 650 грн. за централізоване опалення, але в квитанції не зазначено, що сплачена суму відноситься до Договору реструктуризації. Сплачена сума у розмірі 650,00 грн. відображена у розрахунку суми позову, яка додана до позову та міститься в матеріалах справи. [PERSON] порушила прийняті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим вказаний договір припинив свою дію. Виходячи з викладеного, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, заяв суду не надали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» за вищевказаною адресою. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 289538036 від 10.12.2021 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 3/4 квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Згідно з розрахунком суми заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № [NUMBER] заведеного на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2016 року по 31.10.2021 року, нарахована плата за послуги з централізованого опалення на суму 27 411,36 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. 23.02.2021 р. між Концерном «МТМ» та [PERSON] було укладено договір № 16 про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (далі Договір). Відповідно до Договору, підприємство реструктуризує заборгованість із плати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що утворилася станом на 01.02.2021 р., на суму 28 943,95 грн. (п.1.1 договору); суму реструктуризованої заборгованості громадянин сплачує відповідно до графіків здійснення платежів (Додаток № 1) (п. 1.2. договору); погашення розстроченої заборгованості не звільняє громадянина від оплати поточних нарахувань за житлово-комунальні послуги (п.1.3 договору); у разі несвоєчасного або у не повному обсязі внесення протягом трьох місяців громадянином платежів з погашення розстроченої заборгованості, дія цього договору припиняється з першого числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.2 договору). За змістом додатку до цього договору [PERSON] в період з 01.02.2021 р. до 31.01.2025 р. зобов`язалася сплачувати щомісячно по 603,00 грн. на погашення заборгованості, що підлягає реструктуризації. (Додаток № 1 до договору) Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості [PERSON] вказаний щомісячний платіж в лютому та березні 2021 р. не здійснювала, при цьому у квітні 2021 р. [PERSON] було сплачено 650,00 грн. та в травні 2021 р. - 5089,10 грн., при цьому позивачем самостійно визначено призначення цих платежів та вони розподілені ним на власний розсуд, в тому числі на погашення поточних платежів. Порушення [PERSON] умов цього Договору чи наявності інших обставин, які б у відповідності до положень п. 2.2.1 чи п. 4.2 цього Договору, були підставою для припинення його дії, судом, станом на день пред`явлення позивачем цього позову, не встановлено. Представником позивача зазначено, що даний договір припинений, при цьому дату його припинення не зазначила, належні підстави його припинення суду не обґрунтувала, відомості про те, що відповідач повідомлялась про припинення дії Договору реструктуризації, в матеріалах справи відсутні. З огляду на вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позивач в порушення положень п.п. 2.2.2 Договору про реструктуризацію, під час дії даного Договору, звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача боргу за дані послуги, за період, що був предметом даного Договору реструктуризації. Враховуючи, що позивачем не підтверджено припинення дії вищевказаного Договору реструктуризації, укладеного між сторонами, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення боргу по цим послугам, наданим за період з 01.11.2016 р. по 31.01.2021 р. не підлягають задоволенню. Беручи до уваги вищевказані обставини, судом встановлено, що у відповідачів виникла заборгованість по оплаті за дані послуги за період з 01.02.2021 р. по 31.10.2021 р., яка згідно розрахунку заборгованості становить 6200,83 грн. Дана сума боргу до теперішнього часу не погашена, тому заявлені вимоги про її стягнення є обґрунтованими. Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] як споживачі комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.02.2021 р. по 31.10.2021 р. в сумі 6200,83 грн., яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн. На підставі ст.141, 142 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог в розмірі по 256,75 грн. з кожної.

Outcome: partial