Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

05 липня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що з 23 березня 2007 року на праві приватної власності їй належить житловий будинок садибного типу, розташований по [ADDRESS] . 07 травня 2009 року у вказаному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка з 05 червня 2009 року по 16 вересня 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивача. В жовтні 2017 року відповідач, не знявшись з реєстрації у житловому будинку позивача, виїхала в смт.Нова Ушиця Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та з того часу там постійно проживає. Реєстрація відповідача у вказаному житловому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна, оскільки остання не має можливості вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] . 22 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 08 серпня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, якою відповідач повідомила, що визнає позов та не заперечує проти його задоволення. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов. В підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялась належним чином - своєю заявою до суду відповідач просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає. Суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4\~ст.206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В підготовче засідання відповідач подав окрему процесуальну заяву про визнання позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене суд вважає можливим ухвалити рішення в даній цивільній справі за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 23 березня 2007 року позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок садибного типу, розташований по [ADDRESS] . Право власності позивача підтверджується наступними документами: 1) договором купівлі-продажу жилого будинку, укладеним 06 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим 06 березня 2007 року приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області Магера Н.Ф. та зареєстрованим в реєстрі за номером 590; 2) витягом з Державного реєстру правочинів, виданим 06 березня 2007 року приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області Магера Н.Ф. за номером 3655357; 3) витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 23 березня 2007 року Дунаєвецьким малим комунальним підприємством "Інвентарбюро" за номером 13993816. 07 травня 2009 року у вказаному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка з 05 червня 2009 року по 16 вересня 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивача [PERSON] . В жовтні 2017 року відповідач [PERSON] , не знявшись з реєстрації у житловому будинку позивача, виїхала в смт.Нова Ушиця Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та з того часу там постійно проживає. Реєстрація особи у жилому приміщенні передбачає ряд прав такої особи, зокрема, право на користування житлом. Оскільки відповідач [PERSON] не є членом сім`ї власника житлового будинку [PERSON] , тому право відповідача на користування спірним житлом пов`язано з його наймом. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України Згідно ч.1 ст.383 ЦК України в ласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.1 ст.150 ЖК України г ромадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Визначальним для захисту права на підставі вказаних норм закону є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивача [PERSON] , не проживає за місцем реєстрації та створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, тому вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] . Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені останньою та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved