Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

05 травня 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 17.02.2019 року між нею та [PERSON] було укладено договір надання послуг з пошуку нерухомості, відповідно до п.1.1 якого надавала відповідачу послугу по пошуку нерухомості для придбання у власність. Договір було укладено в інтересах подружжя та при його підписанні було обумовлено, що участь у огляді об?єктів нерухомості буде брати [PERSON] , як чоловік [PERSON] . Позивачем було знайдено та запропоновано для огляду нерухомість за адресою: [ADDRESS] . Після ознайомлення з вищевказаним об`єктом нерухомості відповідачка у подальшому придбала вказану квартиру, однак не сплатила позивачу винагороду за надання послуг згідно з договором. Позивачем була спрямована письмова претензія відповідачу, яка не була задоволена. Посилаючись на положення ч.ч. 3,4 ст. 61 СК України, зазначає, що договір укладено в інтересах сім?ї, а відтак, цивільні права і обов?язки за цим договором виникають у обох із подружжя. Також зазначає, що інфляційні збитки за період з 16.07.2019 по 05.05.2021 становлять 1995,84 грн., 3% річних за цей період 1023,71 грн. Просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму винагороди виконавця за договором 18900 грн., інфляційні збитки 1995 грн. 84 коп. 3 % річних 1023 грн. 71 коп., пеня за несвоєчасну оплату послуг згідно договору 6630 грн. 75 коп. 07.09.2021 було подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідачів заперечував проти позову. Зазначив, що обов?язок сплати винагороди за договором виникає у замовника виключно у разі укладення угоди щодо об?єкта згідно наданого виконавцем варіанту. Згідно доданого акту огляду об?єктів нерухомості він не містить ні об?єкта нерухомості з відповідною адресою, ні підписів [PERSON] [PERSON] , як стороні договору позивач жодних варіантів придбання нерухомості не надавала, а тому свої зобов?язання за договором позивач не виконала. Між позивачем та [PERSON] жодних договорів про надання послуг не укладалось. Договір про надання послуг від 17.02.2019 не містить умови щодо можливості огляду об?єктів нерухомості не замовником, а іншими особами. Надання [PERSON] для огляду варіантів придбання нерухомості не може вважатися належним виконанням позивачем саме договору надання послуги від 17.02.2019. Відповідачка не доручала своєму чоловікові діяти як довірена особа, а лише сам факт шлюбних відносин не надає одному із подружжя відповідних повноважень виступати представником іншого з подружжя при виконанні укладених ним договорів. У договорі про надання послуг не вказано, що він укладений в інтересах сім?ї та за згодою чоловіка. Акт не містить повних даних щодо імені особи, якій надані послуги, зокрема, відсутнє по батькові. Відповідач заперечує належність йому підписів у акті огляду. Враховуючи, що замовнику відповідного варіанту придбання позивачем не надавалось, слід вважати, що вона знайшла цей варіант самостійно. Укладення у подальшому відповідачкою договору купівлі-продажу нерухомого майна в інтересах сім?ї не сідчить про те, що спірний договір про надання послуг укладався також в інтересах сім?ї. Зазначає, що договір про надання послуг в силу ч. 1 ст. 638 ЦК України є неукладеним, оскільки не містить належно визначеної умови щодо ціни послуг пункт 1.2 договору містить дві неузгоджені між сообою умови щодо ціни послуг в еквіваленті доларів США в залежності від кількості кімнат, а також фіксована сума в гривнях. Мотивів застосування саме другої умови позовна заява не містить. Позивачем пропущено строк позовної давності в частині вимог про стягнення пені, у зв?язку з чим заявляє клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивач та представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснили, що до позивачки звернулися з питання пошуку об?єкта нерухомості обидва відповідачі, оскільки мали намір придбати квартиру в інтересах сім?ї. Протягом часу, у якому тривав пошук об?єкта нерухомості позивач спілкувалась з обома відповідачами, оглядали об?єкти подружжя Прийма разом. Після того, як була оглянута квартира [ADDRESS] , відповідачі повідомили про намір придбати квартиру. Було проведено декілька зустрічей покупців з продавцем, які відбувалися у присутності агентів нерухомості. Згодом і продавець, і покупець перестали виходити на зв?язок, спілкування між сторонами припинилось. Пізніше позивачка дізналась, що квартира, яку відповідачі оглядали в межах договору про надання послуг з пошуку обєктів нерухомості, була придбана ними. В судове засідання відповідачі повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року скасоване заочне рішення, ухвалене у даній справі. Призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 13.09.2021, 29.09.2021 судове засідання відкладено у зв?язку з відповідним клопотанням представника позивача. 23.10.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. Протокольною ухвалою суду визнана обов?язковою явка відповідачів у судове засідання. 10.11.2021, 01.12.2021, 13.12.2021 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено. 20.01.2022 судове засідання відкладено у зв?язку з неявкою учасників справи.09.02.2022 судове засідання відкладено у зв?язку з неявкою відповідачів. Визнано обов?язковою явку [PERSON] у судове засідання. 23.02.2022 відкладено розгляд справи у зв?язку з неявкою відповідачів. З 24.02.2022 справа була знята з розгляду н підставі п. 1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022 №5 у зв?язку із запровадженням воєнного стану. 12.05.2022 судове засідання призначено на 06.06.2022. Ухвалою суду від 06.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про призначення судової почеркознавчої експертизи, оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із викликом свідків. 27.06.2022 відкладено судове засідання у зв?язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі та свідка. 19.07.2022 була оголошена перерва у судовому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.02.2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладено договір про надання послуг з пошуку об`єкту нерухомості. Відповідно до умов договору замовник доручає, а виконавець приймає зобов?язання вчиняти від імені та за рахунок замовника дії щодо пошуку нерухомого майна за такими параметрами : 2-3-4 кімнатної квартири у м. Суми (п. 1.1. договору). За надання виконавцем послуг замовник буде сплачувати виконавцю винагороду у день укладання договору купівлі-продажу у розмірі (еквівалент доларів США): кімната у гуртожитку 400, 1-кімнатна квартира [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , приватний будинок та земля [ADDRESS] , приватний будинок та земля 2% від ринкової вартості об?єкта більше 30\~000(еквівалент доларів США). Розрахунок проводиться в національній валюті України по курсу НБУ на момент розрахунку 18\~900 грн. Відповідно до п. 1.3. Договору у випадку укладання замовником договору купівлі-продажу за наданим виконавцем варіантом, замовник сплачує винагороду зазначену у п. 1.2 У разі самостійного знаходження об?єкту нерухомості замовник звільняється від сплати послуг за цим договором, але може скористатися послугами виконавця щодо організації та проведення угоди з оплатою за окремою домовленістю. Відповідно до п. 4.2 договору пеня за несвоєчасну сплату послуг згідно даного договору сплачується у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Договір підписано відповідачкою [PERSON] (а.с. 11). Позивачем надано додаток до договору - акт огляду об?єктів нерухомості надання виконавцем послуг згідно Договору про надання послуг від 17.02.2019. Відповідно до вказаного акту покупцем [PERSON] оглянуто ряд об?єктів нерухомості, у тому числі 17.02. о 18-00 об?єкт за адресою: [ADDRESS] вартістю 30\~000 (валюта не вказана) (а.с. 40 т.2). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.12.2019 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2019 належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13 т. 1). 16.07.2019 [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . При вчиненні правочину чоловік [PERSON] [PERSON] надав свою нотаріально посвідчену згоду на придбання квартири (а.с.3,4,8 т. 3) 19.09.2019 року, 26.04.2021 року позивач у відповідності до вимог ч.2\~ст.530 ЦК України\~направила рекомендованими листами на адресу відповідача [PERSON] претензії щодо погашення заборгованості по вищезазначеному договору (а.с.14-18, 23-25 т. 1). 26.04.2021 року позивач у відповідності до вимог ч.2\~ст.530 ЦК України\~направила рекомендованими листами на адресу відповідача [PERSON] претензію щодо погашення заборгованості по вищезазначеному договору (а.с.20-22). Однак відповіді на дані претензії від відповідачів не надійшли. Судом також встановлено, що 26.01.2019 ФОП [PERSON] укладено з [PERSON] договір про надання послуг з продажу об?єкта нерухомості трикімнатної квартири по [ADDRESS] (а.с. 243-244 т. 1). Допитаний як свідок [PERSON] пояснив, що займається підприємницькою діяльністю, є агентом з нерухомості. Надавав послуги [PERSON] з продажу квартири. У зв?язку з цим зустрічався разом із продавцем із [PERSON] та [PERSON] , а також їх агентом з нерухомості [PERSON] . Були проведені переговори, сторони домовилися за ціну продажу та інші умови купівлі-продажу квартири. В подальшому сторони припинили спілкування з обома агентами з нерухомості. Влітку 2019 року [PERSON] зателефонувала йому та повідомила, що [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири без участі агентів та поза укладеним договором з надання послуг з пошуку об?єктів нерухомості. Відповідно до положень\~статті 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність, які повинні бути дотримані сторонами при укладенні договору. Згідно\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою\~статті 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 6 ЦК України\~визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться). Відповідно частини першої\~статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною першою\~статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За приписами\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~\~Кодексу. \~Відповідно до\~ст.63 Сімейного Кодексу України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 65 Сімейного Кодексу України\~визначено право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Судом встановлено, що виконавцем договору про надання послуг умови цього договору виконано та знайдено нерухоме майно (квартиру) з метою придбання, однак замовником умови договору виконані не були, оплати за надані послуги в установлений строк не здійснено. У передбаченому законом порядку договір не оскаржувався, не розривався, не визнаний недійсним чи неукладеним, тому він, в силу вимог пункту 3.1 діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків. З матеріалів справи вбачається, що у акті огляду об?єктів нерухомості згідно договору про надання послуг від 17.02.2019 покупцем зазначено [PERSON] , а не його дружину [PERSON] , безпосередньо з якою було укладено договір. За твердженням позивача, під час укладення договору сторони досягли усної домовленості про те, що оглядати об?єкти нерухомості будуть не тільки [PERSON] , а і її чоловік, оскільки квартиру мало намір придбати подружжя, під час огляду об?єктів нерухомості були присутні обидва відповідачі. Вказане твердження не спростоване відповідачами. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що позивачем укладався будь-який інший договір від 17.02.2019 про надання послуг саме [PERSON] , в межах якого б ним здійснювався огляд квартир. Під час судового розгляду представником відповідачів 07.09.2021 заявлялось клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення, чи виконано у акті огляду об?єктів нерухомості в графі «підпис покупця» за рядком об?єкта «Прокоф?єва, б. 33, кв. [ADDRESS] » підпис [PERSON] . З метою призначення експертизи судом було визнано явку [PERSON] обов?язковою у судове засідання для відібрання експериментальних зразків підпису, а також зобов?язано надати документи, що містять вільні зразки підпису у кількості, достатній для проведення експертизи. Ані експериментальних, ані вільних зразків підпису відповідачем надано не було, у зв?язку з чим ухвалою суду від 06.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи. Таким чином, відповідачами не спростовано, що [PERSON] оглянуто квартиру [ADDRESS] в межах укладеного з позивачкою договору про надання послуг з пошуку об?єктів нерухомості, а згодом придбано цю квартиру. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачами не спростовано, що огляд [PERSON] об?єктів нерухомості було здійснено в межах укладеного з [PERSON] договору про надання послуг з пошуку об?єктів нерухомості, за відома [PERSON] , її згоди та в інтересах сім?ї. Судом також встановлено, що після огляду квартири [ADDRESS] [PERSON] ця квартира була придбана. Враховуючи положення п. 1.3 договору надання послуг з пошуку об?єкту нерухомості зазначене є підставою для виплати виконавцю винагороди в сумі 18900 грн. Вказаним положенням передбачено звільнення від оплати послуг виконавцеві у випадку самостійного знаходження об?єкту нерухомості. Відповідачами не доведено, що квартиру [ADDRESS] вони знайшли самостійно без участі квартирного агентства. Безпідставними є доводи відповідачів щодо відсутності у договорі такої істотної умови, як його ціна, оскільки пунктом 1.2 договору прямо визначена його ціна у гривневому еквіваленті 18900 грн., а також у переліку вартості послуг за різними категоріями об?єктів нерухомого майна підкреслено, що вартість послуг у еквіваленті доларів США за надання послуг з пошуку трикімнатної квартири становить 700 доларів. Зазначена сума 18900 грн. відповідає 700 доларам США за курсом Національного банку України станом на 17.02.2019. Відносно вимоги щодо стягнення вартості послуг з обох відповідачів суд зазначає таке. Законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Статтею 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, положення\~статті 60 СК України\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої\~статті 61 СК України\~кореспондує частині четвертій\~статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (частина третя\~статті 65 СК України). Тлумачення частини четвертої\~статті 65 СК України\~дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13. За таких обставин згідно з нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 752/7501/18, які суд враховує при виборі і застосуванні норм права у спірних правовідносинах відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Судом встановлено, що під час пошуку об?єкта нерухомості з метою його придбання відповідачі діяли спільно, а квартира придбана [PERSON] за згоди її чоловіка та не є її особистою приватною власністю. За таких обставин, зобов?язання з оплати послуг за договором про надання послуг із пошуку об?єктів нерухомості має носити солідарний характер. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів вартість послуг за договором 18900 грн. Відносно вимог про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за прострочення виконання зобов?язання за договором суд зазначає таке. Звертаючись до суду із заявленими вимогами, позивач зазначає, що відповідачем не було оплачено у встановлений строк вартість надаваних послуг. У зв?язку з цим просить стягнути інфляційні збитки за період з 16.07.2019 по 05.05.2021 та 3% річних за період прострочення з серпня 2019 по березень 2021 року. Судом встановлено, що договором не було визначено строк, у який клієнт, як сторона договору, зобов?язана виплатити виконавцю вартість надаваних послуг. Відповідно до\~ст.\~530\~ЦК України\~якщо у\~зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Зобов`язання,\~строк (термін)\~виконання якого\~визначений вказівкою\~на подію,\~яка неминуче\~має настати,\~підлягає виконанню\~з настанням\~цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що листами від 19.09.2019 позивачка звернулась до [PERSON] із претензією щодо невиконання умов договору, у якій вимагала протягом 14 днів з дня вручення претензії сплатити винагороду в розмірі 18900 грн. Матеріали справи містять докази направлення 19.09.2019 засобами поштового зв?язку претензій, однак не містять доказів вручення їх (а.с. 14-19 т.1). Враховуючи терміни пересилання поштових відправлень, строк виконання обов?язку настав у жовтні 2019 року. Відтак, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів також інфляційні збитки в розмірі 1995,84 грн. та 3% річних у розмірі 1023,71 грн. за період з жовтня 2019 року по дату звернення до суду . Позивачем також заявлено вимогу про стягнення пені в сумі 6630,75 грн. виплата якої передбачена розділом 4 договору. Вказаним розділом передбачено сплату пені за невиконання або неналежне виконання обов?язків за договором у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Враховуючи, що відповідачем не було виконано зобов?язання, наявні підстави для стягнення пені у зв?язку з його невиконанням у передбаченому договором розмірі. Разом із цим, представником відповідачів заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності за заявленими вимогами. Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)(п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Судом встановлено, що перша претензія з вимогою про оплату вартості наданих послуг була направлена позивачу у вересні 2019 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка містить інформацію про укладення [PERSON] договору купівлі-продажу квартири та яка надана позивачем у справі, вказана довідка сформована 20.12.2019. Тобто про порушення свого права позивачка була обізнана у вересні 2019 року, а докази укладення договору щодо придбання відповідачкою квартири позивач отримала у грудні 2019 року. До суду звернулася із позовом лише у травні 2021 року, тобто з пропуском річного строку позовної давності. Представником позивача було у судовому засіданні заявлено клопотання про поновлення такого строку, мотивоване тим, що позивачка зверталася до відповідачів у позасудовому порядку із вимогами про виплату коштів, а також сторона позивача збирала докази для звернення до суду з позовом. На переконання суду наведені причини пропуску строку не є поважними. Матеріали справи містять лише дві претензії, з якими позивачка зверталася до відповідача, датовані вереснем 2019 року та квітнем 2021 року. Строк звернення до суду повинен обчислюватись з часу направлення першої претензії, а повторні звернення до відповідача із вимогами про виплату коштів не свідчать про переривання зазначеного строку. Крім того, обсяг наданих по справі доказів є незначним та усі подані докази були наявні у позивача з моменту виникнення спірних правовідносин, а тому збирання доказів для подання позову не потребувало значної кількості часу. За таких обставин, враховуючи заявлення відповідачами клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, а також відсутність підстав для його поновлення, слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за невиконання обов?язків за договором. Позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 908,00 грн. судового збору. У зв`язку із частковим задоволенням позову на підставі\~ст.141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідачів судовий збір у розмірі 725,74 грн. пропорційно до задоволених вимог, тобто по 362,87 грн з кожного. \~

Outcome: partial