Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в якому просила: визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що 14 грудня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної службі Харківського міського управління юстиції, актовий запис №558. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 липня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає, що вона разом із дитиною [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вказує, що під час спілкування з [PERSON] , щодо виховання доньки у неї постійно виникають конфліктні ситуації. Стверджує, що останнього разу [PERSON] бачив дочку 09 січня 2021 року, після того, як вона відпустила дитину з ним до його батьків. Позивач зазначає, що увесь час дитина проживала з нею, вона займалася її вихованням та піклуванням про неї, вона водить її до школи, у них сильний психологічний зв`язок, натомість відповідач ніколи надовго не залишався з дочкою, не виявляв проявів самостійного виховання, навіть в період коли проживали разом, тому вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини з матір`ю. Позивач стверджує, що має змогу забезпечити дитину всім необхідним, має нормований робочий день, з роботодавцем у неї укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати, має у власності квартиру, за місцем роботи характеризується позитивно. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2021 року відкрито позовне провадження в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, від її представника [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі, просила позовні вимоги задовольнити, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, розгляд справи провести без висновку Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Відповідач [PERSON] до суду направив відзив, в якому визнав позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю. В судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації не з`явився, до суду надіслав заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 липня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно Довідки виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області № 8657202 від 17 лютого 2021 року [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за даною адресою зареєстрована і проживає її донька - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії характеристики виданої за місця роботи ТОВ «Боінг Україна» [PERSON] на роботі характеризується з позитивної сторони, з грудня 2019 року займає посаду Аналітика систем якості. Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 19 березня 2019 року № 144, вирішено затвердити висновок служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] , для її тимчасового виїзду за межі України. Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 18 лютого 2020 року № 109, вирішено затвердити висновок служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] для її тимчасового виїзду за межі України. Відповідно до копії довідки від 01 лютого 2021 року №6, [PERSON] навчається в школі І-ІІІ ступенів №101 Шевченківського району м. Києва. Відповідно до копії характеристики [PERSON] , [INFO] , виданої Директором школи І-ІІІ ступенів № 101 Шевченківського району м. Києва, дитина є старанною, зосередженню та дисциплінованою ученицею, за місцем навчання характеризується позитивно, з позитивної сторони характеризується і її мати. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1ст.161 СК України). На даний час дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] . Згідно з положенням ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Згідност.150 СК України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ч 2, 8, 9, 10 ст.7Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції). Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення, де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справи встановлено, що дитина на даний час проживає разом з матір`ю [PERSON] . Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і вст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач позовні вимоги визнав. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує те, що батько дитини має можливість безперешкодно відвідувати дитину, спілкуватися з нею, здійснювати свої батьківські обов`язки та доглядати за дитиною за місцем проживання позивача з дитиною. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved