Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» про відшкодування моральної шкоди пов`язаної з виконанням трудових обов`язків, в розмірі 120\~000,00 грн. В обґрунтування своїх доводів позивач зазначив, що він працював на ПрАТ «Дніпроспецсталь» на посаді вальцювальника стану гарячої прокатки з 03.11.2003 по 22.06.2005 та на посаді посадчика металу з 23.06.2005 по 03.03.2008. Загальний стаж роботи 32 роки 01 місяць, стаж роботи за професією 4 років 03 місяці. Звільнений за власним бажанням у зв`язку з переходом на інше місце роботи. Умови праці на робочому місці відповідача не відповідали безпечним стандартам. Згідно акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 05.11.2020, встановлено позивачу діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії; радикулопатія білатеральна попереково-крижова L5-S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді остероартрозу у поєднанні з періартрозами колінних суглобів; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня. Згідно з актом, хвороба виникла внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів. Висновком МСЕК від 30.11.2020 позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування моральної шкоди у розмірі 120\~000,00 грн та витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 2\~000,00 грн. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що порушень прав та законних інтересів позивача з боку підприємства допущено не було. Підприємство виконало всі вимоги законодавства при використанні праці позивача на важких та шкідливих умовах праці. Позивач отримував доплати до заробітної плати та додаткові відпустки. Після того, як позивач відпрацював на вказаних роботах певний час та отримав стаж, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і отримав пенсію, він мав можливість перейти на іншу роботу в інших умовах праці з метою збереження власного здоров`я. Проте, позивач самостійно, з власної ініціативи продовжував довгий час працювати у важких умовах праці, тим самим, з власної ініціативи допускав погіршення свого здоров`я, після отримання пільгової пенсії. Зважаючи на численні фактори, які впивають на можливість підприємства відшкодувати позивачу моральну шкоду (нестабільний фінансовий та економічний стан підприємства в умовах кризи в державі) ПрАТ «Дніпроспецсталь» погоджується в якості моральної шкоди внаслідок встановленого професійного захворювання, виплатити позивачу суму 15\~000,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява від його представника адвоката Левицької Ю.В., про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надала пояснення аналогічні письмовій позиції, викладеній у відзиві, який наявний в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на ПрАТ «Дніпроспецсталь» на посаді вальцювальника стану гарячої прокатки з 03.11.2003 по 22.06.2005 та на посаді посадчика металу з 23.06.2005 по 03.03.2008. Загальний стаж роботи 32 роки 01 місяць. Звільнений за власним бажанням у зв`язку з переходом на інше місце роботи (а.с. 13-14). Умови праці на робочому місці не відповідали безпечним стандартам. 05.11.2020 складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким позивачу встановлено діагноз: «1) хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсико-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії група В. ЛН другого ступеня. 2) радикулопатія білатеральна попереково-крижова L5-S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді остероартрозу у поєднанні з періартрозами колінних суглобів (ПФ другого ступені). 3) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху)». Згідно з актом, хвороба виникла внаслідок тривалого стажу роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (8 років 6 місяців), ПАТ «Дніпроспецсталь» (5 років 8 місяців), ТОВ «ЗТМК» (7 років 3 місяці) (а.с. 18-22). Умови праці на усіх робочих місцях позивача не відповідали безпечним стандартам. [PERSON] з 16.05.2018 вийшов на пенсію (а.с. 16). Висновком МСЕК від 30.11.2020 позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково (а.с. 17). Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, затверджується КМУ. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до норм ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в тому, що [PERSON] втратив професійну працездатність у загальному розмірі 60%, його визнано особою з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, наявності на робочому місці відповідача шкідливих виробничих факторів, тих обставин, що професійне захворювання у [PERSON] пов`язано із роботою в небезпечних і шкідливих умовах на підприємстві відповідача, і що таке захворювання завдало потерпілому моральної шкоди, фізичних і моральних страждань, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування. Суд також враховує факт праці позивача на інших підприємствах, що також були причиною професійного захворювання, відповідно до акту форми П-4 від 05.11.2020, значимість здоров`я як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, бере до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд дійшов висновку, що є достатнім, розумним та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачу у сумі 20 000,00 грн. При цьому, суд враховує також і той факт, що позивач звільнився з підприємства не за станом свого здоров`я, а за власним бажанням у зв`язку з переходом на інше підприємство, та тільки після звільнення на пенсію почав проходити медичні обстеження з приводу професійних захворювань, а не навпаки під час роботи у зв`язку з погіршення стану здоров`я. Посилання відповідача на те, що позивач був обізнаний про можливість впливу шкідливих факторів, самостійно та за власним бажанням прийняв рішення про необхідність працювати саме на такій посаді, на думку суду, не знімають відповідальності з відповідача за незабезпечення максимально безпечних умов праці та не позбавляють позивача права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди. Посилання, що не було враховано роботу позивача на інших підприємствах із шкідливим виробничими факторами, є безпідставними, оскільки при визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховується факт праці на інших підприємствах, що також були причиною професійного захворювання [PERSON] . Судом при вирішенні справи враховується і те, що право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Оскільки встановлення стійкої втрати працездатності відбулось 30.11.2020, то право на моральну шкоду виникло в нього саме з цього часу та спрямовано до роботодавця, у якого він працював до погіршення стану здоров`я та, як наслідку, встановлення інвалідності. Крім того, судом враховується також і ті обставини, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2021 (справа № 332/894/21) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький Титано-магнієвий комбінат» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 30\~000,00 грн та рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2022 (справа №\~332/2895/21) стягнуто з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 20\~000,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», пропорційно до розміру задоволених вимог, що складає 151,36 грн. Позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2\~000,00\~грн задоволенню не підлягають на підставі того, що матеріали справи не містять належних доказів про склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, пов`язаної зі складання позовної заяви, що входить до предмету доказування по справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial