Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що із 10 січня 2019 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому у них народилась одна дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Підставою для розірвання шлюбу вважає відсутність спільних інтересів з відповідачем, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Її намагання створити хороші умови для сім`ї, відповідачем сприймались з критикою і образами в її адресу. Будь-які питання в сім`ї вирішувались не спільною радою між ними, а незаперечною категоричністю лише думки чоловіка. Її приниження відповідачем є постійним, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в домі. В спілкуванні він не проявляв розуміння, повагу, а був чимось не задоволений, роздратований, що завжди супроводжувалось конфліктами, які часто переростали в сварки. Відповідач влаштовував безпідставні сцени ревнощів, ображаючи та принижуючи позивачку. Таке ставлення його до сім`ї, руйнувало їхні відносини. ЇЇ намагання вплинути на поведінку чоловіка, не дали позитивних результатів, відносини погіршувались з кожним днем. У лютому 2022 року після чергового конфлікту сторони вирішили розійтись, в зв`язку з чим позивачка перейшла проживати до своїх батьків. З того часу вони проживають окремо, намагань до примирення не було. На думку позивачки, збереження шлюбу та спільне проживання з відповідачем неможливі, оскільки суперечать інтересам сторін та інтересам дитини, яка стає свідком їхніх конфліктів, що негативно впливає на її виховання. Вичерпавши всі засоби до створення нормальних сімейних взаємовідносин та проаналізувавши їхні відносини протягом спільного проживання, позивачка дійшла переконання щодо розірвання шлюбу. Із врахуванням наведеного, просить суд розірвати шлюб та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] під час судового розгляду позов підтримала в повному обсязі, в обґрунтування посилалась на викладені в ньому обставини, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 10 січня 2019 року у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис №03) ( а.с. 4). У шлюбі в сторін народилась одна дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), який проживає з позивачкою. Згідно викладеного позивачкою [PERSON] у позовній заяві та зазначеного в судовому засіданні відомо, що її намір розірвати шлюб є остаточним, миритись із відповідачем не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи - судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода на примирення відсутня, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги наведене, позовна вимога позивачки [PERSON] про залишення прізвища « [PERSON] » підлягає до задоволення.

Outcome: approved