Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 14.09.2013 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 225. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 вересня 2013 року зареєстрував шлюб із відповідачкою, від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх восьми років вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, кожен має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, спільне життя не склалося, оскільки між ними виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені, а це негативно впливає на виховання малолітньої доньки. За наведених обставин, позивач вважає що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливі, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що належним чином повідомлено сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з аналогічних підстав, пояснив, що більше 8 років вони не проживають разом із відповідачкою, не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, він перебуває у відносинах з іншою особою, має намір створити із нею сім`ю, а тому вважає примирення неможливим та просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, пояснила, що дійсно більше 8 років вони не проживають із разом позивачем, не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, позивач перебуває у відносинах із іншою особою, донька знає про їх намір розлучитись, а тому просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 14 вересня 2013 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 225 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, тривалий час вони не проживають разом, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, вважають примирення неможливим. При вирішенні позову суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, а позов може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищенаведене, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved