Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

09 листопада 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь 261\~434,33 грн. в якості відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 12.05.2020 о 15-25 год. у м. Харкові по пр. Любові Малої, 46 водій [PERSON] , керуючи автомобілем BMW7401, д.н.з. [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «MASERATI LEVANTE», д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. Своїми діями порушила вимоги пунктів 12.1, 13.1 ПДР. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.06.2020 відповідача було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «MASERATI LEVANTE», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу, зазнав механічні пошкодження. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку №06/31.05.20 від 28.05.2020, матеріальна шкода, яка завдана власнику транспортного засобу «MASERATI LEVANTE», д.н.з. [NUMBER] в наслідок ДТП, яке сталося 12.05.2020 становить 388\~834,33 грн. Страховою компанією ПАТ «ХМСК» у часткове відшкодування позивачу було виплачено 127\~400 грн. Решта заподіяної позивачу відповідачем матеріальна шкода у сумі 261\~434,33 грн. не відшкодована. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Призначено підготовче судове засідання. 11\~січня 2021\~рокувід відповідача по справі в особі її представника адвоката Стельмах О.С., надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на те, що огляд транспортного засобу проводився без присутності відповідача по справі, що позбавило її права надати будь-які заперечення. Вважає, що розмір шкоди, який встановлений Звітом №06/31.05.20 від 28.05.2020 занадто завищений. 23 лютого 2021 року від [PERSON] надійшла змінена позовна заява, відповідно до якої він не змінюючи підстави та предмет позову просить суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну в наслідок ДТП матеріальну шкоду у розмірі 129 \~038,38 грн., це сума витрат, які фактично поніс позивач на відновлення свого автомобілю. Також просить стягнути з відповідача на його користь витрати, які поніс на проведення оцінки та судові витрати. Від представника відповідача адвоката Стельмах О.С., надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач зловживає своїми процесуальними правами щодо несвоєчасного надання всіх доказів. 23 лютого 2021 року від представника позивача адвоката Новікова В.О. надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив про те, що з боку позивача не було зловживання процесуальними правами, а він скористався своїм процесуальним правом щодо зменшення позовних вимог. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Стельмах О.С. про призначення судової авто товарознавчої експертизи, призначено у даній справі судову авто товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 26 серпня 2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта №11204/21-56 від 11.08.2021, який долучений до матеріалів справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року поновлено провадження у справі № 639/7076/20 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 639/7076/20 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Представник позивача адвокат Новіков В.О. в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник відповідача - адвокат Стельмах О.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві. Зазначила про те, що пошкодження, які мали місце на автомобілі могли бути спричинені не в наслідок ДТП, яке мале місце 12.05.2020, а в будь-який інший час. Також зазначила, що експертиза, яка була призначена судом за її клопотанням, була проведена відносно вже відремонтованого автомобілю, а отже її висновок викликає сумніви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечувала. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 12.05.2020 о 15-25 год. за адресою: м. Харків, пр. Л.Малої, 45 водій [PERSON] , керуючи автомобілем BMW7401, д.н.з. [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «MASERATI LEVANTE», д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги пунктів 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України. (справа про адміністративне правопорушення №639/3065/20 а.с. 1) Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340,00 грн. (триста сорок гривень, 00 копійок). Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 420,00 грн. ( а.с. 9) Постанова набрала законної сили. Вказаною постановою, зокрема, було встановлено, що 12.05.2020 о 15-25 год. за адресою: м. Харків, пр. Л.Малої, 45 водій [PERSON] , керуючи автомобілем BMW7401, д.н.з. [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «MASERATI LEVANTE», д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги пунктів 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України. У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобілю «MASERATI LEVANTE», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. ( а.с. 8) Згідно Акту огляду колісного транспортного засобу від 22.05.2020 автомобіль «MASERATI LEVANTE», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , має технічні пошкодження. ( а.с. 77) Як вбачається зі Звіту №06/31.05.20 від 28 травня 2020 року, матеріальний збиток, завданий власникові MASERATI LEVANTE, держномер [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінку КТЗ складає 388\~834,33 грн. ( а.с. 11-36) Відповідно до вказаного Звіту висновки цього дослідження достовірні при дотриманні, зокрема, умови, що аварійні пошкодження автомобіля, встановлені під час огляду, отримані при ДТП 12.05.2020, оскільки вони співпадають з пошкодженнями, які зафіксовані в Акті огляду колісного транспортного засобу. ( а.с. 77) Відповідач, в свою чергу, не погодився з розміром зазначеного збитку, посилаючись на те, що даний Звіт не може бути належним доказом по справі, оскільки особа, яка проводили дану оцінку не була попереджена про кримінальну відповідальність. За клопотанням представника відповідача була проведена судова авто-товарознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 11204/21-56 від 11.08.2021 року, ринкова вартість автомобіля MASERATI LEVANTE, державний номер [NUMBER] на момент ДТП, що мало місце 12 травня 2020 року, складає 1\~936\~140,00 грн., з урахуванням ПДВ. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MASERATI LEVANTE, державний номер [NUMBER] на момент ДТП, що мало місце 12 травня 2020 року, станом на дату ДТП складає 335\~595,08 грн. Визначити залишкову вартість (вартість транспортного засобу автомобіля MASERATI LEVANTE, державний номер [NUMBER] в пошкодженому стані, тобто вартість придатних залишків автомобіля) станом на час огляду, в цінах на дату ДТП не виявляється за можливе. (а.с. 143-163) Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно до частини 1\~статті 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2\~статті 1187 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, положення ст. 1187 ЦК України регулюють правовідносини зі спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки іншій особи, і у цьому випадку особа, яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки звільняється від відповідальності у випадках визначених зазначеною нормою. На відміну від зазначених положень, ст. 1188 ЦК України регулює правовідносини щодо шкоди спричиненої взаємодією декілька джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховують дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, наявність причинного зв`язку не тільки з дорожньо-транспортною пригодою, а і її наслідками. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV\~(надалі Закон). Відповідно до статей\~3,\~5 Закону\~метою такого страхування є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого ( ст. 6 Закону). За змістом\~Закону\~настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, [PERSON] звернувся до Страхової компанії ПАТ «ХМСК» з заявою про виплату страхового відшкодування. Страховою компанією було частково відшкодовано заподіяну шкоду, виплачено постраждалій особі 127\~400 грн. Представник відповідача дану інформацію не спростовував. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору у дійсній справі є матеріально-правова вимога до відповідача про стягнення витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого майна позивача, що не були покриті страховим відшкодуванням. Відповідно до ст.\~76, ч.ч. 1, 2 ст.\~77, ч. 2 ст.\~78 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за\~законом\~можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.\~12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. На підтвердження проведення відновлювального ремонту автомобіля MASERATI\~LEVANTE,\~державний номер\~ [NUMBER] , на загальну суму 256\~438,38 грн. позивачем надані наступні документи: копія Рахунку-фактури № СФ-000054 від 02 липня 2020 року, виданого ФОП [PERSON] про продаж запчастин для ремонту на суму 222\~293,58 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордеру №174 від 02 липня 2020 року на суму 222\~903,58 грн.; копія акту виконаних робіт №2020004869 від 27.07.2020 на суму 34\~144,80 грн. по здійсненню відновлюваного ремонту; 3 копії банківських квитанцій про сплату [PERSON] 27.07.2020 ТОВ «Автосаміт на Столичному» (організація, яка має право виконувати технічне обслуговування та ремонт автомобілів MASERATI)\~ 34\~144,80 грн. ( а.с. 102-107) \~ \~ \~ \~Отже, судом достовірно встановлено, що позивачем [PERSON] документально підтверджено розмір і оплата проведеного ремонту автомобіля. Саме цю суму суд приймає до уваги при визначені розміру матеріального збитку, оскільки вона підтверджена відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля та не перевищує суму, яка встановлена висновком судової авто-товарознавчої експертизи. Оскільки реальний розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди складає 256\~438,38 грн., страховою компанією відшкодовано 127\~400 грн., невідшкодованою частиною матеріального збитку завданого автомобілю MASERATI LEVANTE, державний номер [NUMBER] , залишилася сума у розмірі 129\~038,38 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідшкодована сума збитків заподіяна автомобілю MASERATI LEVANTE, державний номер [NUMBER] у розмірі 129\~038,38 грн. підлягає стягненню з особи винної у скоєнні ДТП, а саме [PERSON] . Даючи оцінку вищезазначеному суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядам справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати у тому числі і на проведення експертизи. Так, позивачем за послуги експерта за складання звіту №06/31.05.20 від 28.05.2020 про оцінку вартості матеріального збитку було сплачено 2\~500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №06/31.05.20, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. ( а.с. 37) Крім того, при зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2\~614,35 грн., що становило 1% від ціни позову. ( а.с. 2) В подальшому позивачем було зменшено позовні вимоги та зменшено ціну позову до 129\~038,38 грн. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, враховуючи те, що ціна позову складає 129\~038,38 грн., 1% від ціни позову буде складати 1\~290,38 грн. (сума судового збору), саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При звернені до суду з позовом [PERSON] було сплачено 2\~614,35 грн., отже зайво сплачена сума судового збору у розмірі 1\~323,97 грн. (2\~614,35 1\~290,38 = 1\~323,97 ) підлягає поверненню з державного бюджету. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: approved