Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ТОВ «Українські фінансові операції», вказавши, що 11.03.2021 року між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір №3802266 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 11550 гривень строком на 30 днів. 22.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №3802266 від 11.03.2021 року в сумі 38684 гривень. Вказуючи, що нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за договором, який не був нотаріально посвідченим, з наданих нотаріусу документів не вбачалось, що заборгованість була безспірною, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. 22.11.2021 року за № 10901. Окрім цього, позивач просить стягнути з ТОВ «Українські фінансові операції» грошові кошти в сумі 2558,54 гривень, які стягнуті в межах виконавчого провадження з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Ухвалою суду від 09.02.2022 року позовну заяву залишено без руху. 03.03.2022 року представником позивача усунуті недоліки позовної заяви шляхом сплати судового збору. 05.05.2022 року представник позивача направила до суду додаткові письмові докази. Ухвалою суду від 07.04.2022 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 08.07.2022 року представник відповідача направив до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника на підставі наданих доказів, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з?явився, представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлялись згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, судовою повісткою, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України судом справу розглянуто в заочному порядку, про що постановлено відповідну ухвалу. Відповідач в установлений судом строк не скористався своїм правом надати відзив на позов, з боку позивача також не було долучено будь-яких інших доказів. При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне. 11.03.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №3802266 про надання споживчого кредиту, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в суму 11550 гривень строком на 30 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,90% на день з зобов`язанням повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 22.11.2021 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за договором №3802266 від 11.03.2021 року, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором факторингу №18/10/2021 від 18.10.2021 року є ТОВ «Українські фінансові операції», заборгованості за договором №3802266 від 11.03.2021 року. Строк платежу настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.10.2021 року по 10.11.2021 року. Сума заборгованості становить 37884 гривні, з яких 11550 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту, 26334 гривень прострочена заборгованість за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати зі стягувача в розмірі 800 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 38684 гривні. Виконавчий напис може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з момент вчинення. 17.12.2021 року ТОВ «Українські фінансові операції» звернулось до приватного виконавця Білецької К.О. з заявою про відкриття виконавчого провадження зі стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в сумі 38684 гривні. 20.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Білецькою К.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67939424 з виконання виконавчого напису №10901 виданого 22.11.2021 року приватним нотаріусом КМНО Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в сумі 38684 гривні. 20.12.2021 року приватним виконавцем Білецькою К.О. винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 24.12.2021 року приватним виконавцем Білецькою К.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , копію якої для виконання направлено до ПАТ «Мотор Січ». Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати №40/1 АТ «Мотор Січ», відносно [PERSON] за постановою від 24.12.2021 року ВП №67939424 виданої за виконавчим документом №10901 від 22.11.2021 року за період з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року утримано суму 2558,54 гривень. Залишок заборгованості на 01.01.2022 року складає 40490,44 гривень. Представником позивача також було долучено копію квитанції №0.0.2420784078.1 від 17.01.2022 року про сплату судового збору в сумі 496,20 гривень та копію ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2022 року ЄУН 336/498/22 якою заяву [PERSON] в\~особі представника\~заявника,\~адвоката Вельможко\~А.І.,\~про забезпечення\~позову до\~подачі позовної\~заяви до\~суду - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №10901, вчиненого 22.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~ Золотих\~О.О.\~щодо стягнення\~з боржника\~ [PERSON] на\~користь ТОВ «Українські\~фінансові операції»\~суми заборгованості\~в розмірі\~38\~684,00\~грн., виконавче провадження №67939424, до набрання рішенням суду щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким що не підлягає виконанню, законної сили. Під час вирішення спору суд виходить з таких норм законодавства. Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19). Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом\~22.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.\~Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Отже, на переконання суду, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, оскільки виконавчий напис вчинено за договором, який не був нотаріально посвідченим, тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки судом задоволено вимогу позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому існують підстави для стягнення з ТОВ «Українські фінансові операції» на користь [PERSON] 2558,54 гривень, які були стягнуті в межах виконавчого провадження №67939424, зважаючи на документальне підтвердження стягнутих коштів з доходу позивача. Вирішення позовної вимоги цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах №910/16664/18 від 28.01.2020 року та №910/1531/18 від 06.03.2019 року. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої допомоги адвокатом Вельможко А.І., копію договору №11/2022 про надання правової допомоги від 17.01.2022 року, розрахунок №1 суми оплати за правову (правничу) допомогу на суму 3000 гривень, з яких 500 гривень за консультацію, встановлення обставин справи, ухвалення правової позиції, аналіз судової практики, збір та сканування документів, 1000 гривень за складення та направлення заяви про забезпечення позову, 1500 гривень за складення та направлення позовної заяви, опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України та квитанцію від 25.01.2022 року про сплату [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 3000 гривень оплати за надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 17.01.2022 року №11/2022. Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані. Представником відповідача заявлене клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки попередньо визначений розмір витрат на правову допомогу в сумі 10000 гривень є завищеним, а фактично понесені витрати, які підтверджені доказами складають 3000 гривень, тому просять зменшити розмір витрат на правову допомогу до 2500 гривень, що є співмірним обставинам справи. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд вбачає підстави для стягнення суми 3000 гривень яка підтверджена доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved