Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] , який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 36031, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у сумі 12811,98 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що старшим державним виконавцем Решетилівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Шут Т.О. відкрите виконавче провадження про стягнення з позивачки на користь відповідача грошових коштів на підставі виконавчого напису № 36031 від 22.12.2021, який вчинений приватним нотаріусом Солонець Т.М. Представник позивачки вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки: вчинений на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений; у відповідача відсутні докази безспірності заборгованості позивача перед ним; позивачу не було направлено письмової вимоги про усунення порушень зобов`язання за кредитним договором. Посилаючись на вищезазначені обставини, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити. 19 травня 2022 року ухвалою судді задоволено заяву [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] , про забезпечення позову Ухвалою судді від 25.05.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 16.06.2022, яке було відкладене на 04.08.2022. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, 26.05.2022 до суду надійшла заява, у якій представник позивачки просив справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 70-71). Представник відповідача у судове засідання 16.06.2022 та 04.08.2022 не з`явився, повідомлялися належним чином (а.с. 90, 107). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від сторони відповідача щодо розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання не з`явилася третя особа приватний нотаріус, повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с. 108). Представник третьої особи Решетилівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, 27.06.2022 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с. 110). Отже,\~за письмової\~згоди представника\~позивачки суд\~ухвалює рішення\~при заочному\~розгляді справи,\~що відповідає\~вимогам ст.280-281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи по справі, доходить наступних висновків. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис № 36031 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 75756786 від 19.05.2021 з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у сумі 12811,98 грн (звор. а.с. 34). За заявою представника ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про примусове виконання рішення на підставі спірного виконавчого напису 02.05.2022 старшим державним виконавцем Решетилівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шут Т.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68902751 з примусового виконання виконавчого напису № 36031, виданого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (а.с. 12, 13). Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У частині 1\~статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду\~від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Як вбачається з матеріалів справи, письмову вимогу про усунення порушень позивачу направлено не було. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, суд зазначає, що відповідно до пунктів 3.2, 3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Окрім того суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»,\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. \~\~Постановою № 662 Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Так, суду не було подано не лише нотаріально посвідчений кредитний договір, а й будь-який інший договір, який свідчив би про заборгованість позивача перед відповідачем. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до\~ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинила виконавчий напис в порушення вимог ч. 1\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 22.12.2021 за № 36031, таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги сторони позивачки є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З дублікату квитанції про сплату судового збору № 0.0.2547477291.1 від 17.05.2022 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн та 496,20 грн судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.2547481514.1 від 17.05.2022 (а.с. 1, 17). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в розмірі 1488,60 грн на користь позивачки [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України,за\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4\~статті 137\~ЦПК України\~передбачено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 суд зробив висновок, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 11 травня 2022 року між адвокатом Боденком Д.О. (далі Адвокат) та [PERSON] (далі Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (далі - Договір) (а.с. 14-17). Пунктом 1.1. Договору передбачено, що за даною угодою Адвокат приймає доручення Клієнта щодо надання правової допомоги з питань захисту прав і представлення інтересів Клієнта у цивільній справі щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 36031 від 22.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», заборгованості, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату за надані юридичні послуги гонорар, а також відшкодувати фактичні витрати Адвоката, пов`язані з виконанням доручення Клієнта. Відповідно до п. 3.1. Договору, за послуги щодо надання правової допомоги Клієнт виплачує Адвокату гонорар у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. Сторони домовились, що аванс (передоплата) складає 3000 (три тисячі) грн та сплачується протягом 3-х днів з дня підписання договору. Об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зробила висновок, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У детальному описі наданих послуг по справі зазначені наступні послуги: усна консультація 1 година вартістю 500,00 грн; складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню 5 годин вартістю 3000,00 грн; складання клопотання про витребування доказів 1 година вартістю 750,00 грн та складання заяви про забезпечення позову 1 година вартістю 750,00 грн (звор. а.с. 8). Згідно акту прийому-передачі наданих послуг по Договору про надання б/н від 11.05.2022, адвокат надав вищезазначені послуги [PERSON] (а.с. 8). З дублікату квитанції № 0.0.2547464431.1 від 17.05.2022 встановлено, що [PERSON] перерахувала адвокату Боденку Д.О. грошові кошти в сумі 3000,00 грн за надані послуги адвоката відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 11.05.2022 (а.с. 18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. Стороною позивача належними та достатніми доказами доведені понесені [PERSON] судові витрати у виді витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Тому, враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що з відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки [PERSON] , понесені нею у зв`язку з отриманням професійної правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: approved