Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся адвокат Левіт В.С., який діє в інтересах позивача [PERSON] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] ,\~адреса реєстрації:\~ [ADDRESS] ) з позовом до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), у якому просить встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити в користування [PERSON] 1-у кімнату №4 площею 12,1 кв.м.; 3-у кімнату №7 площею 10,6 кв.м., 4-у кімнату №10 площею 12,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН»; виділити в користування [PERSON] 2-у кімнату №5 площею 17,0 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН»; залишити [PERSON] та [PERSON] в загальному користуванні підсобні приміщення, що складаються з наступних: коридор площею 4,8 та 1,3 кв.м., вбудована шафа площею 0,8 кв.м., балкон.; вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] , а саме в житлові кімнати 1-у кімнату №4 площею 12,1 кв.м.; 3-у кімнату №7 площею 10,6 кв.м., 4-у кімнату №10 площею 12,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН», зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] , а саме житловими кімнатами: 1-у кімнату №4 площею 12,1 кв.м.; 3-у кімнату №7 площею 10,6 кв.м., 4-у кімнату №10 площею 12,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН»; стягнути судові витрати у розмірі 2305,20 грн. В обґрунтування позову представник [PERSON] посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 серпня 2017 року, яке видано державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори їй належить на праві власності 50/100 часток квартири [ADDRESS] , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м. Згідно свідоцтва про право власності від 26 серпня 2010 року, яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради позивачці належить на праві власності 41/200 часток квартири [ADDRESS] , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м. Таким чином, позивачці належить на праві власності 141/200 часток квартири (50/100 + 41/200). Іншим співвласником зазначеної квартири є відповідач [PERSON] , з яким у позивачки виник спір щодо порядку користування квартирою. 28.09.2020 року представник відповідача адвокат Ніц А.С. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 522/21865/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя. 18.02.2022 року на запит суду надано копію рішення суду від 24.11.2021 року по цивільній справі N 522/21865/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, яке набрало законної сили 05.01.2022 року з якого вбачається наступне. 28.08.2017 року державний нотаріус на підставі заповіту видала свідоцтво про право спадщини на ім`я [PERSON] . Спадщина складається із 50/100 часток квартири [ADDRESS] . При цьому, у вказаному свідоцтві зазначено, що право власності на 9/100 часток зазначеної квартири не видано. Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на квартиру 59/100 часток квартири належало дружині [PERSON] , а 41/100 в рівних частках [PERSON] та [PERSON] 18/100 часток квартири були набуті нині покійною [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири під час перебування у шлюбі з позивачем. Відтак, [PERSON] має право власності на 1/2 частку в спільному сумісному майні подружжя на вищевказане майно, а саме: 9/100 часток квартири. З метою оформлення часток у квартирі, [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя. Нотаріусом надано відповідь від 12.09.2019 року, у якій зазначено про необхідність надання оригіналів документів на квартиру для видачі Свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя. Оскільки оригінали документів на квартиру перебувають в розпорядженні відповідача, яка є громадянкою Канади та постійно проживає за кордоном, вказане робить неможливим оформлення позивачем права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, що обумовило позивача звернутись до суду із відповідним позовом. У вказаній цивільній справі суд дійшов висновку про те, що [PERSON] має право власності на 1/2 частку в спільному сумісному майні подружжя на вищевказане майно, а саме: 9/100 часток квартири [ADDRESS] та визнав за ним вказане право. Таким чином, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі, де [PERSON] належить 141/200 часток квартири, а [PERSON] належить 59/200 часток спірної квартири. На теперішній час між позивачем та відповідачем склалися напружені стосунки, внаслідок чого позивач не може користуватися спірною квартирою, оскільки між сторонами відсутня домовленість щодо порядку користування спірним майном та відповідач не надає позивачу ключі від зазначеної квартири, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх прав на майно. Ухвалою суду від 29.01.2019 року справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 16.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 19.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , у якому він просив поновити строк для його подання та заперечував поти задоволення позову, посилаючись на те, що частки у праві власності на спірну квартиру не оформлені належним чином, оскільки він звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на Ѕ частку у спільному сумісному майні подружжя після смерті [PERSON] , однак позивач не надає йому оригінал правовстановлюючого документу, що стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності. Ухвалою суду\~від 05.10.2020\~року було\~задоволено клопотання\~представника відповідача\~ [PERSON] адвоката\~Ніц А.С.\~та провадження\~у справі\~№522/776/19 за позовною\~заявою [PERSON] до [PERSON] про вселення та встановлення порядку користування квартирою зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №522/21865/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя. 18.02.2022 року на запит суду надано копію рішення суду від 24.11.2021 року по цивільній справі №522/21865/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, яке набрало законної сили 05.01.2022 року. На підставі викладеного, ухвалою суду від 24.02.2022 року провадження у справі було відновлено. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за відсутністю позивача та її представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, по час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НМЕ637471 від 28 серпня 2017 року, яке видано державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О. [PERSON] належить на праві власності 50/100 часток квартири [ADDRESS] , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м. Згідно з свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 26 серпня 2010 року, яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] належить на праві власності 41/200 часток квартири [ADDRESS] , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м. Таким чином, позивачці належить на праві власності 141/200 часток квартири (50/100 + 41/200). Також згідно з свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 26 серпня 2010 року, яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] належить на праві власності 41/200 часток квартири [ADDRESS] , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м. Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2021 року за [PERSON] визнано право власності на 9/100 часток квартири під [ADDRESS] , яка складається в цілому з чотирьох житлових кімнат та приміщень житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м. Таким чином, відповідачу належить на праві власності 59/200 часток квартири (41/200 + 9/100). Порядок користування\~квартирою між\~співвласниками не\~визначався,\~при цьому\~ [PERSON] \~не має\~доступу до\~квартири,\~яку займає\~ [PERSON] .\~Як зазначила,\~ [PERSON] \~у неїз відповідачем склалися напружені стосунки, відповідач не надає та ніколи не надавав їй ключі від жилого приміщення. У зв`язку з цим потрапити до квартири та користуватися нею у позивача відсутня можливість. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд виходить з того, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частин першої, третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У зазначеній справі предметом спору є не поділ квартири, а встановлення порядку користування нею співвласниками. Оскільки спірні правовідносини не стосуються поділу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам частини майна, адекватні розміру їх ідеальних часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відхилення від розміру ідеальних часток, у разі неможливості дотримання їх точної відповідності для визначення порядку користування майном. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушує їх прав. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року та постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16, від 10 березня 2021 року у справі №760/21057/18, від 23 червня 2021 року у справі № 621/1686/17, від 15 листопада 2021 року у справі № 521/2949/18. Згідно з технічним паспортом від 05 листопада 2009 року спірна квартира складається з 4-х кімнат: 1-а кімната 12,1 кв.м., 2-а кімната 17,0 кв.м., 3-а кімната 10,6 кв.м., 4-а кімната 12,5 кв.м. 141/200 часток квартири відповідає 36,8 кв.м. житлової площі 59/200 часток квартири відповідає 15,4 кв.м. житлової площі Таким чином, найближчим варіантом фактичного розподілу в користування певних кімнат спірної квартири до існуючих часток у праві власності на квартиру є наступний розподіл: виділення в користуванні позивачки кімнат: 1-а кімната 12,1 кв.м., 3-а кімната 10,6 кв.м., 4-а кімната 12,5 кв.м., що разом становить 35,2 кв.м.; виділення в користуванні відповідача 2-ї кімнати площею 17,0 кв.м. Підсобні приміщення, в тому числі: коридор площею 4,8 та 1,3 кв. м.; вбудована шафа площею 0,8 кв. м.; кухня площею 5,9 кв. м.; ванна кімната, площею 2,3 кв. м.; туалет площею 0,8 кв.м.; балкон слід залишити в загальному користуванні співвласників. Такий порядок, на думку суду, не порушує прав співвласників квартири у зв`язку з тим, що такий порядок відповідає частині, яка знаходиться у власності кожного співвласників. З урахуванням викладеного, оскільки інших варіантів поділу спірної квартири суду не запропоновано, а запропонований варіант відповідає часткам сторін у спільній частковій власності, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі. Згідно положень ч. 2 статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2305,20\~грн. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved