Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

07.07.2021 року адвокат Діхтяренко О.М., від імені [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] , що стягуються з [PERSON] . В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивачки [PERSON] - адвокат Діхтяренко О.М. послалася на те, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , котра народилась [INFO] . Шлюб сторін у справі розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2021 року. За час перебування подружжя [PERSON] у шлюбі, а саме 17.07.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано наказ у справі №752/14525/19 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки заробітку (доходу). 30.12.2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі №369/8568/20 постановлено рішення про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2019 року у справі №752/14525/19 . Судом вирішено зменшити розмір стягнутих з [PERSON] аліментів га утримання [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу). Спільна дочка сторін у справі проживає з матір`ю за адресою - [ADDRESS] , незважаючи на те, що зареєстровано її місце проживання за місцем проживання батька за адресою - [ADDRESS] . Позивачка утримує дочку, вживає заходи для її всебічного розвитку, її місячні витрати на дочку складають 25 000 гривень. Коштів, які надаються батьком на утримання дитини не вистачає. Відповідач працевлаштований, має стабільний дохід, забезпечений житловим приміщенням а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу. Просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2020 року у справі №369/8568/20. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Провадження у справі відкрито 08 липня 2021 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18.02.2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Онишко В.В. подала до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого такий самий спір та між тими ж сторонами вже було вирішено у судовому порядку, а повторне звернення позивачки до суду з таким позовом є зловживанням процесуальними правами. Крім того, представник відповідача стверджує, що наразі з відповідача [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки на утримання дочки [PERSON] та 1/6 частки на утримання дочки [PERSON] , що складає рівно 50% від доходу відповідача. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими листами. Звертаючись до суду з позовом позивачка просить збільшити розмір аліментів який стягується з відповідача н її користь, однак у випадку задоволення позовних вимог [PERSON] , з відповідача стягуватиметься 66% його доходу, що буде порушувати встановлений запконом максимально можливий розмір стягнення коштів на підставі виконавчого документу. У судовому засіданні представник позивачки просив задовольнити заявлені позовні вимоги [PERSON] , збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача до 1/3 частини його заробітку (доходу), оскільки витрати матері на дитину є значно більшими ніж участь батька в цих витратах, у той час, як батьки мають рівні обов`язки щодо утримання своїх дітей. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні заявленого позову, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження того, що позивачка несе витрати на утримання дитини в розмірі 25 000 гривень, а також недопущення стягнення з відповідача за виконавчими документами більше 50% його заробітку. Заслухавши представників сторін, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.11). Шлюб батьків малолітньої [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2021 року (а.с.13-15). Спільна дочка сторін у справі зареєстрована за адресою - [ADDRESS] (а.с.12). Малолітня [PERSON] фактично проживає з матір`ю за адресою - [ADDRESS] , що не заперечується відповідачем. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/8568/20, за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, ухваленим 30.12.2020 року зменшено розмір аліментів, визначених судовим наказом Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2019 року у справі №752/14525/19 стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] з ј частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). (а.с.16-19). Судом також встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.12.2016 року у справі №753/13841/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів щомісячно, починаючи з 21.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.77-80). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, позов [PERSON] було залишено без задоволення (а.с.105-107). Зазначене вище рішення Печерського районного суду м. Києва набрало законної сили 12 липня 2022 року за результатами його перегляду судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою [PERSON] (а.с.108-112). Правилами статей 150, 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Правилами частини першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком двох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Кожна з матерів дітей відповідача [PERSON] скористалася своїм правом на отримання аліментів на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] від їх батька [PERSON] у примусовом порядку на виконання рішення суду. Розмір аліментів на кожну дитину не є рівноцінним. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частині другій статті 51 Конституції України сім'я, зазначено, що дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З огляду на встановлені судом обставини, що на утримання дочки [PERSON] відповідач [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку, а на утримання дочки [PERSON] тільки у розмірі 1/6 частини, відповідно діти перебувають не у однаковому положенні, на думку суду права та інтереси дитини на утримання якої отримує аліменти позивачка [PERSON] порушуються, а тому має бути збільшений. У той же час, при вирішенні заявленого спору суд керується правилами частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, при виконанні рішення суду необхідно застосувати правила ч. 2 ст. 182 СК України щодо обмеження розміру аліментів у частині нижчої межі 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно, приймаючи до уваги загальні правила щодо визначення часток аліментів на одну дитину, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] у спосіб збільшення розхміру аліментів, які остання отримує на утримання дочки від відповідача з 1/6 частини його заробітку (доходу) до ј частини. Судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з позовом віднести на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial