Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 21.09.2021 за р.[NUMBER] виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., та на підставі Акту про реалізацію предмета іпотеки, складеного Гринь Я.А. старшим державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 14.09.2021 року, на праві приватної власності належить майно, що складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В будинку зареєстровані громадяни [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі зареєстровані в будинку, в ньому фактично не проживають. З відповідачами позивач не знайомий, ніколи не бачив їх та не спілкувався з ними, про що свідчить акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 19.10.2021 року. Тому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причину неявки суду не повідомили. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено наступне. На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. від 21.09.2021 року зареєстрованого в реєстрі [NUMBER], [PERSON] , належить на праві власності майно, що складається з будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 19.10.2021 року квартального комітету №18 Комунарського району міста Запоріжжя за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та не проживають за місцем реєстрації. Як вбачається зі змісту ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі, зазначене є підставою для задоволення позову. Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved