Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що в 2017 році АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 21.11.2017 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого платіжна картка [NUMBER] . У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.02.2020 має заборгованість 76900,70 грн, яка складається з наступного: 28970,09 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту); 47930,61 грн - заборгованість за пенею та комісією. Тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 76900,70 грн за кредитним договором № б/н від 21.11.2017 та судові витрати. Автоматизованим розподілом справ між суддями, 24.04.2020 року головуючим суддею визначено суддю\~ [PERSON] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2020 року\~ відкрито провадження у справі. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від посади, Розпорядження від 17.07.2020 №445, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючим суддею Варакіну Н.Б. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2020 року [PERSON] прийнято до розгляду цивільну справу. 19 жовтня 2020 року винесено заочне рішення суду, яким позов задоволено. 26.07.2021\~року представник\~ [PERSON] \~ Усатенко\~В`ячеславЮрійович\~звернувся\~до\~суду із\~заявою\~\~про перегляд\~заочного\~рішення\~Кіровського районного\~суду\~м.\~Кіровограда\~від\~19.10.2020\~\~року\~по справі\~за\~позовом Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2022 року заяву представника відповідача задоволено, заочне рішення скасовано та призначено розгляд справи. 09 травня 2022 року представник відповідача адвокат Усатенко В.Ю. подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначає, що відповідно до Анкети-заяви від 21.11.2017 року відповідач отримав банківську карту та кредит у розмірі 700,00 грн у вигляді кредитного ліміту. У позовній заяві не зазначено, що кредитний ліміт за вказаною картою збільшувався та не вказано, коли саме відповідач отримав кредит у розмірі 28\~970,09 грн, та яким чином.Кредит у розмірі 28\~970,09 грн відповідач в АТ «Універсал Банк» ніколи не отримував. Також, в позові не вказано за який період нарахована пеня та комісія. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу щодо підтвердження, з якими саме Умовами був ознайомлений відповідач, і чи відповідають такі Умови, тим, що додані до позову. Заява підписана відповідачем не містить у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Умови і Правила надання банківських послуг відповідачу не надавали і не ознайомлювали, а тому пеня і комісія нараховані і стягнуті позивачем безпідставно. Анкета-заява не містить у письмовому вигляді загальних витрат за споживчим кредитом, а саме комісії, а тому платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Позивачем до позову не було надано жодного бухгалтерського документа на підтвердження позовних вимог. 03.02.2022 року позивач подав додаткові пояснення, до яких було додано Рух коштів по картці від 03.02.2022, відповідно до якого зазначено: кредитний ліміт (станом на 20.02.2020) 600,00грн, заборгованість (станом на 20.02.2020) 76\~900,70 грн. Відповідно до вказаного Руху коштів, банк нарахував відповідачу відсотки у розмірі 2\~592,59 грн та за прострочення кредиту 48\~932,65 грн. Що таке «за прострочення кредиту» не вказаний Рух коштів не розписує, в письмових поясненнях також вказано та не надано розрахунок, яким чином банк нарахував заборгованість «за прострочення кредиту». 03 червня 2022 року позивач подав до суду відповідь на відзив, якою просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, враховуючи наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору. Судом встановлено, що 21.11.2017 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг"Monobank". Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В анкеті-заяві позичальника від 21.11.2017 процентна ставка та умови нарахування пені не зазначені. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 21.11.2017, посилався на Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank». Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови обслуговування рахунків фізичної особи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у розмірі зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, наданий позивачем Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів і штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних картки «Monobank» та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», розміщені на сайті https://www.Monobank.ua/terms, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.11.2017 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. При цьому враховуються правові висновки Великої Палати Верховного суду, що висловлені в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) за результатами перегляду судових рішень у справі по аналогічному спору, про те, що підписана відповідачем анкета-заява не може вважатись договором, який підтверджує обов`язок відповідача сплатити позивачеві проценти за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, на підставі чого суд дійшов висновку про те, що оскільки укладений між сторонами спірний кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначена в ньому процентна ставка за користування кредитними коштами, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а тому позивач вправі вимагати лише виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів. Позивачем зазначено про надання [PERSON] кредиту у розмірі 700 гривень, що підлягає стягненню на підставі вищенаведеного. Вимоги позивача щодо стягнення іншої частини заборгованості є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на умовах укладеного сторонами договору. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141ЦПК України. Згідно платіжного доручення від 27 лютого 2020 року № 9019/28 позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 гривню, отже, відповідно до наведеної вище норми закону на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 19,13 гривень.

Outcome: partial