Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 02 січня 2020 року між Банком та [PERSON] був укладений договір (без номеру), згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.\~ Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у нього станом на 14 червня 2022 року виникла заборгованість в розмірі 48702,06 гривень, Банк просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 50 ), до позовної заяви додав клопотання, в якому вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а. с. 42). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України був належним чином повідомлений за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання та шляхом опублікування оголошенням на вебсайті судової влади (а. с. 53, 55), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку, що позов належить задовольнити частково з таких підстав. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 02 січня 2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір (без номеру) шляхом підписання анкети-заяви клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 16, 17). До заяви додано Довідку про умови кредитування, яка підписана відповідачем 02 січня 2020 року (а. с. 26-30) і в якій визначено проценти за користування кредитними коштами в межах пільгового періоду у розмірі 0,00001 %, а поза межами пільгового періоду 37,2 %, строк дії договору 240 місяців, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами до 25 числа місяця. На виконання умов договору відповідачу видано картку № [NUMBER] , на яку 23 вересня 2020 року було встановлено кредитний ліміт в розмірі 44 000 гривень, який неодноразово змінювався і 12 липня 2021 року був зменшений до 39196,21 гривень (а. с. 14). Термін дії картки встановлено до грудня 2023 року (а. с. 15). Банк, надавши відповідачу кошти, свої зобов`язання виконав. Отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по належних відповідачу карткових рахунках (а. с. 9-13). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 14 червня 2022 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 48702,06 гривень, яка згідно з наданим Банком розрахунком складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 39269 гривень та заборгованості за простроченими відсотками 9433,06 гривень (а. с. 7-8). За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою вказаної статті процесуального закону передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] і виписки по рахунку видно, що відповідачу 23 вересня 2020 року було встановлено на картку кредитний ліміт у максимальному розмірі 44000 гривень, який 12 липня 2021 року зменшено до 39196,21 гривень (а. с. 10, 14). З огляду на вказане, не можна погодитися із розміром простроченого тіла кредиту, який позивач просив стягнути з відповідача, - 39269 гривень, оскільки він перевищує розмір основного тіла кредиту розмір максимально встановленого позивачем кредитного ліміту станом на 12 липня 2021 року. Виходячи з того, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, надані Банком на кредитну картку, що й було предметом укладеного між сторонами договору, але не повернув їх, суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з відповідача суми заборгованості за простроченим тілом кредиту, що ним фактично отримано і на час розгляду справи не повернуто у розмірі 39196,21 гривень, є підставними і підлягають до задоволення. Такі висновки відповідають правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17. Враховуючи, що сторони по справі обумовили у письмовому вигляді умови сплати відсотків за користування кредитними коштами, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову Банку в частині стягнення на його користь з відповідача прострочених відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9433,06 гривень. У відповідності до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (99,85%) підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2477,28 гривень (2481 грн * 99,85 % / 100% = 2477,28 грн). На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 612, 625, 629, 634, 1048,\~1054,\~1056-1\~ЦК України та

Outcome: partial