Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Звернувшись до суду з цим позовом, [PERSON] зазначила, що з березня 2014 року вона підтримувала близькі стосунки з відповідачем [PERSON] . З метою проживання однією сім`єю, з 29.04.2014 року вони у двох стали орендувати квартиру за адресою: [ADDRESS] , де проживали разом до липня 2021 року. В період спільного проживання, [INFO] , в них народився син [PERSON] . З самого народження дитини вони разом з відповідачем виховували сина, утримували його; відповідач виконував всі обов`язки батька. На даний час відповідач покинув її з дитино, планує своє життя з іншою жінкою, матеріально дитину не утримує.Тому позивач просила суд визнати відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, указавши батьком дитини відповідача, та стягнути аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 50 000 грн на місяць. В судовому засіданн позивач і її представник, адвокат Щербина Ю.О., підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони перебували у близьких стосунках з березня 2014 року. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 08.12.2015 року, актовий запис № 1238, матір`ю дитини зазначена - [PERSON] , відомості про батька дитини зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України ( а.с.7,8). Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , як до народження дитини, так і після, визнавав своє батьківство відносно [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] ; фотознімками, долученими до матеріалів справи, відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні. У справі була призначена судова генетично-молекулярна експертиза з метою встановлення кровного споріднення відповідача і дитини [PERSON] , [INFO] . Але відповідач не з`явився двічі на експертизу, тобто фактично ухилився від її проведення (а.с.69). У відповідності до частини другої статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 вфід 15.05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» візначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генентичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх скупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні. Встановивши, що відповідач [PERSON] , як до народження [PERSON] , так і після, визнавав себе батьком дитини, від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи фактично ухилився, суд вважає, що позовні вимоги про встановлення батьківства відповідача відносно дитини, [PERSON] , [INFO] , є доведеними та підлягають задоволенню. Індустріальному районному у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) необхідно внести зміни в актовий запис № 1238 від 08.12.2015 року про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] замість [PERSON] . Одночасно з вимогою про визнання батьківства позивачка пред`явила вимогу про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 50 000 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, котрі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд керується положеннями статті 182 СК України і враховує вік дитини, стан здоров`я дитини, матеріальне становище платника аліментів та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Задовольнивши позовні вимоги позивача в цій частині позову частково. Щодо наданих позивачем до матеріалів справи у якості доказів матеріального становища відповідача копій контрактів з іноземними підприємствами (а.с.32-39), слід зазначити, що останні в повній мірі не підтверджують стан матеріального становища відповідача на час розгляду цієї справи, оскільки, як встановлено, вони укладені у 2020 та 2021 роках. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача аліменті у розмірі 50 000 грн. на місяць є безпідставними. Крім того, слід зауважити, що обов`язок утримувати неповнолітніх дітей покалається на обох батьків. Суд вважає, що аліменти у розмірі 3000 грн. на місяць на утримання дитини шестирічного віку, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, є достатніми для гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 гривень. На користь держави з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial