Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 12 308,59 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 9 581,45 грн., 3% річних та інфляційної складової боргу у розмірі 2 727,14 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». У зв`язку з не оплатою за надані позивачем послуги, за відповідачем утворилась заборгованість, яка становить станом на 01.04.2021 становить 9 581, 45 грн. Дану заборгованість позивач і просить стягнути з відповідача з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2022 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. 24.05.2021 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що жодних договорів з постачання електроенергії з позивачем він не укладав. 09.07.2021 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, відповідно до п. 7 ПКЕЕН, для споживання електроенергії новий наймач квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. 17.08.2021 від відповідача надійшли додаткові заперечення. 01.112021 в судовому засіданні відповідач просив суд застосувати строки позовної давності, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за період з березня 2018 року, в той час коли з позовом звернувся в квітні 2021. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії. Як встановлено судом, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії відповідно до особового рахахунку споживача електричної енергії №09121104607, яку постачає позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», який є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Відповідно до пп. 19, 20, 21 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Іншими словами, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно боржником за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Згідно з п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. А пунктом 42 даних Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 Правил користування електричною енергією для населення та п.19 договору про користування електричною енергією встановлено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема за порушення правил користування. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно зі стст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо сплати коштів за спожиту електричну енергію, станом на 01.04.2021 року утворилась заборгованість за період з березня 2018 по березень 2021 у розмірі 9 581, 45 грн. /а.с. 12/. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, що становлять 1 947, 59 грн. та три відсотки річних від суми боргу у розмірі 779, 55 грн. Проте, з даним позовом позивач звернувся 16.04.2021, тобто поза межами встановленого строку позовної давності, про що в свою чергу заявляв відповідач, а тому суд вважає за можливе застосувати строки позовної давності до вимог позивача, які заявлені до 16.04.2018 та приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за період з квітня по квітень 2021 в розмірі 5030, 16 грн., 3% річних в розмірі 381, 16 та інфляційної складової боргу в розмірі 964, 51 грн., Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial