Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

12.05.2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом у розмірі 20700,41 грн., також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 28.12.2012 року, [PERSON] , отримав кредит у розмірі 12\~667,03 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості відповідач зобов`язалася здійснювати з 1 по 25 число кожного місяця, надаючи позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір. Проте, в порушення вимог договору та закону, відповідач взяті зобов`язання не виконав, що призвело до заборгованості, яка станом на 13.04.2021 року становить 34\~057,07 грн., з яких 8\~945,20 грн. - заборгованість за кредитом, 10\~392,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 13\~356,66 грн. - заборгованість за пенею; 1\~362,33 грн.\~штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Позивач звертає увагу, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитор на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Згідно позовної заяви, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 20\~700,41 грн., яка складається з: 8\~945,20 грн. - заборгованість за кредитом, 10\~392,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1\~362,33 грн.\~штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 2 270 грн. судового збору. Ухвалою суду від 02.06,2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено її до судового розгляду на 07.07.2021, в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 07.07.2021 року розгляд справи відкладено на 26.10.2021. Узвалою суду від 26.10.2021 року розгляд справи відкладено на 26.01.2022. 26.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову, вказував, що у генеральній угоді від 28.12.2012 року сторони погодили, що кредит в сумі 12\~667,03 грн. видається на строк 36 місяців з 28.12.2012 року по 31.12.2015 року. Підписуючи анкету-заяву на приєднання до умов кредитного договору. Підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості він погодився лише з умовами які викладені в генеральній угоді, це стосується і строків дії Генеральної угоди. При підписані Генеральної угоди він також погодився з умовами погашення заборгованості, а з обставинами, при яких відповідач може самостійно змінити умови кредитування, поновити строки дії договору без його згоди, або нараховувати пеню та штрафи його ознайомлено не було. Згоду на поновлення кредитного ліміту або автоматичної пролонгації кредитних відносин між ним та АТ КБ «ПриватБанк» він не надавав та його ознайомлено не було, отже будь-яке нарахування пені, штрафних санкцій, додаткових стягнень є безпідставним. Крім того, банк звернувся до суду поза межами трирічного строку позовної давності, що також є підставою для відмови у задоволенні позовним вимог. Також, відповідач зазначає, що 17.01.2019 Тернівським ВДВС було відкрито виконавче провадження № 58097518 про стягнення з нього заборгованості на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Завалієва А.А. Виконавчий напис вчинено на підставі Генеральної угоди від 28.12.2012. При цьому з його заробітної плати було утримано 10\~000 грн, що повністю покриває будь-які його фінансові зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк», враховуючи, що в розрахунку наданому позивачем до позовної заяви міститься сплата ним коштів в розмірі 8\~000 грн., що в сукупності з виконавчим провадженням призвело до погашення боргу в розмірі 18\~000 грн. 26.01.2022 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про витребування доказів з Тернівського ВДВС, а саме довідки щодо стягнення з нього коштів по виконавчому провадженню № 58097518. Ухвалою суду від 26.01.2022 року задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів. 26.01.2022 року розгляд справи відкладено на 25.03.2022. 25.03.2022 року розгляд справи відкладено на 07.06.2022. 07.06.2022 року розгляд справи відкладено на 03.08.2022. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 16.09.2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] згідно письмової анкети - заяви останнього було укладено кредитний договір № SAMDN50ОТС002157083, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом а.с. 15. 28.12.2012 року відповідач [PERSON] підписав з ПАТ КБ «ПриватБанк» Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № SAMDN34000040677595 від 04.02.2011 (далі Договір 1) і № SAMDN50ОТС002157083 від 16.09.2009 (далі Договір № 2) , якою підтвердив, що отримав кредит у розмірі 12\~667,03 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 15). В п.1.1.1 Генеральної угоди по Договору 1 сторони домовились зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме процентів на 1\~043,97 грн., комісії на 0,0 грн., пені на 0,0 грн., штрафу на 0,0 грн. Згідно п.1.1.2 заборгованість за Договором 1 складає 12\~353,97 грн. В п.1.2.1 Генеральної угоди по Договору 2 сторони домовились зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме процентів на 102,29 грн., комісії на 216,21 грн., пені на 0,0 грн., штрафу на 0,0 грн. Згідно п.1.2.2 заборгованість за Договором 2 складає 1\~053,06 грн. У пункті 2.1 Генеральної угоди сторони визначили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 12\~667,03 грн. на строк 36 місяців, з 28.12.2012 року по 31.12.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 1.5% на місяць на суму залишку заборгованості з кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 459,56 грн. для погашення заборгованості з кредиту, яка складається з заборгованості з кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 30.12.2015 року. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, згідно із ст. 212, 611, 651 ЦК України,у випадку порушення позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк по яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1\~362,47 грн. Згідно п. 2.3. Генеральної угоди, для надання послуг, банк видає позичальнику платіжну карту відповідно до п.2.1 Генеральної угоди. ПАТ КБ\~«ПриватБанк» на ім`я [PERSON] було видано кредитну картку за № [NUMBER] з терміном дії 10/15, а.с. 13. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] станом на 28.12.2012 було встановлено кредитний ліміт в 12\~667,03 грн, в подальшому: з 11.03.2013 було зменшено кредитний ліміт до 11\~750 грн, з 22.04.2013 збільшено кредитний ліміт до 12\~667,03 грн., з 06.04.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн., а.с. 12. Згідно з довідкою Тернівського ВДВС у місті Кривому Розі від 10.02.2022р. вих. № 9065, з 17.01.2019 по 29.03.2021 на виконанні у відділі ДВС перебувало ВП № 58097518 з примусового виконання виконавчого напису № 7846 від 03.08.2017р., виданого приватним нотаріусом, про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу на загальну суму 27\~069,14 грн. Борг на користь стягувача стягувався з заробітної плати боржника за місцем отримання доходу. Згідно наданих установою звітів про здійснення відрахування та виплати було стягнуто та перераховано на користь стягувача АТ КБ «Приватбанк»: квітень 2020 року 1\~269,45 грн, травень 2020 року 1 484,52 грн., червень 2020 року 966,84 грн., липень 2020 року 1\~195,42 грн., серпень 2020 року 1\~375,19 грн., вересень 2020 року 1\~527,21 грн., жовтень 2020 року 1\~655,24 грн. та листопад 2020 року 784,60 грн. Всього стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» - 10\~585,43 грн., а.с.69. Оцінка суду. Відповідно до пункту першого ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За загальними положеннями ЦПК України на\~суд покладено\~обов`язок\~під час\~ухвалення рішення\~вирішити,\~чи мали\~місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги позивача, якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох (або більше сторін), спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК). Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно ч.2\~ст.1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610\~ЦК України передбачає порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1\~статті 611\~ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено уст.1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048\~цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно ч. 5 ст.\~261\~ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі впливом строку виконання. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050\~ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід сформульований Великою Палатою Верховного Суду від 28 березня 218 року у справі № 14-10 цс 18. Як встановлено судом, підписанням Генеральної угоди сторони домовились, що з моменту виникнення порушення, зокрема при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості, зазначених у Генеральній угоді, умовах та правилах, більш ніж на 31 день, строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Вказане відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.11.2020 року (справа №\~328/3237/18, провадження № 61-15989св19). З наданого розрахунку та виписки з\~банківського рахунку\~за зазначеними\~картками,\~яка містить\~інформацію про\~рух коштів\~на балансі\~карткового рахунку\~відповідачавбачається, що після підписання Генеральної угоди [PERSON] частково виконував свої обов`язки, сплачував заборгованість, а саме: 31.12.2012 року сплатив 460 грн., 20.02.2013 року сплатив 460 грн., 25.03.2013 року сплатив 460 грн., 25.04.2013 року сплатив 460 грн., 22.05.2013 року сплатив 460 грн., 25.06.2013 року сплатив 460 грн., 25.07.2013 року сплатив 460 грн., 29.08.2013 року сплатив 517,50 грн., 25.09.2013 року сплатив 460 грн., 22.10.2013 року сплатив 460 грн., 27.11.2013 року сплатив 460 грн. та 25.12.2013 року сплатив 460 грн. В подальшому, до 25 січня 2014 року [PERSON] в порушення п.2.1 Генеральної угоди не сплатив щомісячний платіж у розмірі 459,56 грн., а отже за змістом п.2.2 Генеральної угоди порушив строки погашення заборгованості більше ніж на 31 день. Тобто, на думку суду, в даному випадку порушення зобовязання відповідачем мало місце . Згідно розрахунку банку, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 20\~700,41 грн., яка складається з: 8\~945,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10\~392,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1\~362,33 грн.\~- штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Таким чином, з урахуванням стягнутих приватним виконавцем коштів на підставі виконавчого напису , до стягнення підлягає сума 10114,98 грн. При цьому, суд не погоджується про зарахування банком коштів, примусово стягнутих приватним виконавцем, в рахунок погашення боргу [PERSON] за пенею, оскільки це є подвійною цивільною відповідальністю за одне і теж порушення всупереч ст.62 Конституції України. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257,258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Таким чином,саме з 26 січня 2014 року позивач дізнався про порушення своїх прав, що були допущені відповідачем у зв`язку з невнесенням чергового платежу на виконання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, а отже загальний строк позовної давності сплив 26 січня 2017 року. Однак банк звернувся з позовом до суду 12.05.2021 (а.с.2), клопотань про його поновлення до суду не подавав. За змістом статті 266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення як заборгованості за тілом кредиту, так і заборгованості за відсотками, штрафом, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.133,144\~ ЦПК\~України підстави для стягнення судових витрат із сторін відсутні. На підставі ст.ст. 207, 526, 549, 625, 626, 628, 629, 634, 938, 639, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed