Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Представник Ладижинського дитячого будинку-інтернату звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи [PERSON] недієздатною, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на повному державному утриманні в Ладижинському дитячому будинку-інтернаті з 08.02.2007, та 22.02.2022 остання була оглянута Вінницьким обласним центром медико-соціальної експертизи, внаслідок чого їй було встановлено першу "А" групу інвалідності з дитинства безтерміново. Так як [PERSON] самостійно здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки не спроможна, тому вони змушені звернутися до суду з даною заявою Просить визнати [PERSON] року народження, проживаючу за адресою: [ADDRESS] , недієздатною. Представник заявника в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без присутності представника закладу, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Заінтересовані особи - представники Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради та опікунської ради Ладижинської міської ради в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду спави, про що свідчать довідки про доставку електронного листа, про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю з дитинства першої «А» групи з 22.02.2022 - безтерміново, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК Серія 12 ААГ №022210 від 22.02.2022 (а.с.5). Згідно копії наказу від 08.02.2007 №2 (а.с.6) [PERSON] , [INFO] зараховано до Ладижинського дитячого будинку-інтернату для розумово-відсталих дітей з 08.02.2007. Згідно довідки Ладижинського дитячого будинку-інтернат від 29.03.2022 №121 (а.с.4) [PERSON] , [INFO] дійсно перебуває в Ладижинському дитячому будинку-інтернаті на повному державному забезпеченні з 08.02.2007 по даний час. Діагноз: Глибока розумова відсталість внаслідок спастичного церебрального паралічу. Судомний синдром, рідкі напади. Затримка розвитку. Потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №142 від 26.05.2022 (а.с.29-30) [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості з відсутністю відхилень в поведінці (F73.0), судомний синдром. Внаслідок свого захворювання [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч.1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги заяви обгрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved