Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» 25.01.2021 р. звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , надавало власникам житлових та нежитлових приміщень комунальні послуги. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивачем відповідачу надавались послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які позивач зобов`язувалась. В свою чергу, відповідач зобов`язувався оплачувати послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, зобов`язання відповідача щодо своєчасної оплати за спожиті послуги виконані не були, у зв`язку із чим, за період з липня 2017 року по серпень 2020 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 16090,28 грн., збитки від інфляції у сумі 775,45 грн., три проценти річних у сумі 496,69 грн., що разом становить 17362,42 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2021 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачам надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.03.2021 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року було скасовано заочне рішення по вказаній справі та розгляд справи призначено в загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, якою просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на їх необґрунтованість, та розгляд справи провести за її відсутності. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 31.05.2017 № 14 Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» передано на обслуговування жилий будинок адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Як встановлено ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 ч. 1 ст. 1Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до постанови ВСУ від 20.04.2016 р. № 6-2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Як визначено у ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, згідно рахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, у відповідача за період з липня 2017 року по серпень 2020 року перед позивачем утворилась заборгованість в загальному розмірі 17362,42 грн., яку не була сплачено [PERSON] (а.с. 12, 13). Проте, як вбачається з матеріалів справи власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 10.02.2017 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О. являється ТОВ «КЖБК» (а.с. 114-115). Вказане свідчить про те, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 117362,42 грн., оскільки відповідач в зазначений період не був власником квартири, не був зареєстрований у вказаній квартирі та не був споживачем комунальних послуг. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» не підлягають задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову по суті заявлених вимог та встановлених відповідно до цих вимог обставин, застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності чинним законодавством не передбачено. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed