Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з зазначеним позовом та просили суд визнати договір дарування, зареєстрований в реєстрі за № 799 від 14.08.2015 року 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] удаваним правочином; визнати, що між [PERSON] (податковий номер [NUMBER] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( податковий номер [NUMBER] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] ( податковий номер [NUMBER] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] ) замість договору дарування зареєстрованого в реєстрі за № 799 від 14.08.2015 року 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Колмаковою Н.В. фактично був укладений договір купівлі-продажу 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати, що відносини сторін: [PERSON] з однієї сторони і [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони, регулюються правилами щодо правочину, який ці сторони насправді вчинили, а саме, за договором купівлі-продажу, за яким [PERSON] одна сторона (продавець) передала нерухоме майно 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] другій стороні (покупцям), а покупці прийняли зазначене нерухоме майно і сплатили за нього продавцю 10000,00 доларів США; визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] недійсним; стягнути з [PERSON] у рівних частинах на користь [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 дол. США, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземної валюти 27,9450 грн. становить: 279450,00 грн. станом на 13.04.2021 року, які були внесені за купівлю-продаж нерухомого майна 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] у рівних частинах на користь [PERSON] та [PERSON] понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~В обгрунтування вимог посилались на те, що у червні 2015 року ними було вирішено придбати житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~18 червня 2015 року між [PERSON] та уповноваженим представником ТОВ «Група компаній «Титул» було укладено договір про надання послуг щодо надання консультацій, пошуку та огляду об?єкту нерухомості, консультування з питань оформлення права на об?єкт нерухомості та інше. \~ \~ \~ \~Позивачі зазначили, що 18 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду про намір укласти Договір купівлі-продажу об?єкта нерухомого майна, що [PERSON] колишня власниця житлового будинку вказала, що його вартість становить 10000 дол.США. 14.08.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Колмаковою Н.В. нотаріально було посвідчено договір дарування за № 799, укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] . Згідно зазначеного договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] і [PERSON] отримала в дар 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 59,7 кв.м, загальною площею 113,8 кв.м та надвірних споруд: літ. «В,З,К» - три сараї, літ. «Ж» літня кухня, літ. «Е» гараж, літ. «И» - вбиральня, №1-7 огорожа, І-ІІІ вимощення, розташованого на земельній ділянці площею 1451 кв.м. За вищезазначеним договором оціночна вартість майна складала 179832 грн. Позивачі зазначили, що в цей же день вони сплатили [PERSON] за подаровану ним вищевказану квартиру остаток у розмірі 9500,00 доларів США. Раніше 500 доларів США було передано при укладені угоди про намір укласти Договір купівлі-продажу об?єкта нерухомого майна від 18.06.2015 року. У подальшому ними було понесені витрати на здійснення капітального та поточних ремонтів, придбання будівельних матеріалів, а також підключення водопроводу, газу, електроенергії. Позивачі зазначили, що про правові відносини купівлі-продажу вказано у розписці від 29.04.2016 року де зазначено, що громадянка [PERSON] продала, а [PERSON] і [PERSON] купили недобудований будинок за адресою: [ADDRESS] . При відчуженні 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідачка не зазначила, що частина земельної ділянки знаходиться в зоні транспортної інфраструктури ТР-2 в червоних лініях [ADDRESS] , згідно з планом зонування території (зонінгом) м.Одеси, затвердженим рішенням Одеської міської ради № 1316-VІІ від 19.10.2016 року. Згідно відповіді Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 04.06.2020 року за №01-13/153/о-82пр-с розташування індивідуальних житлових будинків в зоні транспортної інфраструктури ТР-2 не передбачено. Позивачі також зазначили, що їм не було відомо, при укладанні правочину про відчуження 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що земельну ділянку на якій розташований житловий будинок перетинає червона лінія, та її неможливо буде оформити у приватну власність. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 12 травня 2021 року відкрито провадження за даним позовом за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.02.2022 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд справи по суті позову. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову, так як позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] є необгрунтованими і незаконними, викладене в позовній заяві не відповідає дійсності, застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин, У відзиві [PERSON] зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Щур Л.Д., реєстр. № 2-3090, їй належала ј частина житлового будинку в [ADDRESS] , зареєстрованого в ОМБТІ 17.08.1988 р. кн.46-13-6291. Отже відповідачка, як власник частини будинку, не обговорювала з позивачами умови укладення будь-якого договору щодо придбання всього житлового будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивачі звернулися до неї з проханням укласти договір щодо відчуження частки домоволодіння, щоб у них в м.Одесі було місце для проживання, можливість зареєструватися і влаштуватися на роботу. 14.08.2015 р. [PERSON] уклала з [PERSON] , [PERSON] договір дарування 1/16 частки житлового будинку за адресою : [ADDRESS] та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. А житловою площею 59,7 кв.м, загальною площею 113,8 кв.м та надвірних споруд літ. В,З,К сараї, літ. Ж літня кухня, літ. Е гараж, літ. И вбиральня, № 1-7 огорожа, І-ІІІ вимощення, розташованого на земельній ділянці площею 1451 кв.м. \~ \~ \~ \~До підписання договору дарування позивачами відчужувана частка житлового будинку була оглянута, претензій не було. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] підписали текст договору дарування, де зазначено Ми, сторони, стверджуємо, що цей договір не є фіктивним, удаваним і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки. \~ \~ \~ \~В договорі дарування є посилання на технічний паспорт, скадений ПП ДІЖЕН станом на 25.02.2014 р. Сторони свідчили, що будь-яких перепланувань в зазначеному нерухомому майні не існує. \~ \~ \~ \~ [PERSON] передала обдаровуваним ключі від будинку і воріт на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] користувались прийнятим майном більше шести років ( в позовній заяві зазначають нами було понесені витрати на здійснення капітального та поточних ремонтів, придбання будівельних матеріалів, а також підключення водопроводу, газу, електроенергії). \~ \~ \~ \~07.10.2015 р. [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Отже, сторони за договором дарування від 14.08.2015 р. повністю виконали свої зобов?язання, а тому відсутні підстави для визнання його удаваним і задоволення інших позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В позовній заяві [PERSON] , [PERSON] зазначили про [PERSON] , як про колишню власницю житлового будинку. Проте на теперішній час вона залишається власницею 3/16 частин житлового будинку в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивачі посилаються на розписку від 29.04.2016 р. про нібито продаж недобудованого будинку [ADDRESS] . Хоча недобудований будинок не може бути предметом договору купівлі-продажу. Будинок під [ADDRESS] не існує. Фактично [PERSON] продала позивачам будівельні матеріали, які в наступному вони використали на будівництво. Позивачі подали позов після закінчення строку, у межах якого могли звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, пропустили строк позовної давності без поважних причин, а це є підставою для відмови їм у позові відповідно до статей 256, 257, 258, 267 ч.4 УК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кічук І.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. 14.08.2015 р. між [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., реєстр. № 799, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар, в рівних частках кожна, 1/16 частку житлового будинку за адресою : [ADDRESS] та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. А житловою площею 59,7 кв.м, загальною площею 113,8 кв.м та надвірних споруд літ. В,З,К сараї, літ. Ж літня кухня, літ. Е гараж, літ. И вбиральня, № 1-7 огорожа, І-ІІІ вимощення, розташованого на земельній ділянці площею 1451 кв.м, за фактичним користуванням, право на яку не зареєстровано, кадастровий номер не присвоєний. В судовому засіданні 07.07.2022 року позивач [PERSON] підтвердила, що обдаровувані особисто прочитали текст договору, були згодні з викладеним у всіх пунктах договору і підписали його. В п.4 Договору дарування зазначено, що Обдаровувані свідчать, що відчужувана частка житлового будинку оглянута ними до підписання цього договору, недоліків, які перешкоджали б її використанню за цільовим призначенням не виявлено. Претенцій до [PERSON] щодо якісних характеристик відчужуваної частки житлового будинку [PERSON] не мають і приймають її в стані, придатному для використання за цільовим призначенням. \~ \~ \~ \~В п.9 Договору дарування зазначено: [PERSON] передав, а Обдаровувані прийняли дарунок до підписання цього договору, про що свідчить передача дарувальником обдаровуваним символів речі, що є підтвердженням прийняття обдаровуваними дарунку. [PERSON] , [PERSON] підписали текст договору дарування, де в пункті 10 зазначено, Ми, сторони, стверджуємо, що цей договір не є фіктивним, удаваним і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 07.07.2022 року підтвердила те, що відповідно зазначеного договору дарування [PERSON] передала обдаровуваним ключі від будинку і воріт на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] вселились в зазначений будинок, користувались житловим приміщенням, [PERSON] 07.10.2015 р. зареєструвала своє місце проживання за адресою [ADDRESS] , що підтверджується штампом на аркуші 13 в її паспорті громадянина України. Вищезазначене свідчить, що сторони за договором дарування від 14.08.2015 р. повністю виконали свої зобов?язання, а тому відсутні підстави для визнання його удаваним. Також відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позивачі посилаються на розписку від 29.04.2016 р. про нібито продаж недобудованого будинку [ADDRESS] . Хоча недобудований будинок не може бути предметом договору купівлі-продажу. Будинок під [ADDRESS] не існує. \~ \~ \~ \~В розписці не зазначена будь-яка сума і факт передачі грошей. [PERSON] не отримувала від позивачів 10000 доларів США або їх еквівалент на підставі договору дарування. \~ \~ \~ \~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~додали до\~позовної заяви\~лист Департаменту\~архітектури та\~містобудування Одеської\~міської ради\~від 04.06.2020\~р.,\~в якому\~зазначено,\~що вони\~звертались з\~проханням передачі\~земельної ділянки\~в оренду\~по [ADDRESS] \~для експлуатації\~і обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд.\~В листі\~зазначено,\~що згідно\~з планом\~зонування території\~м.Одеси,\~затвердженим рішенням\~Одеської міської\~ради №\~1316-VІІ\~від 19.10.2016 р., земельна ділянка за адресою [ADDRESS] розташована в житловій зоні Ж-1 (зона садибної житлової забудови), частина земельної ділянки розташована в зоні транспортної інфраструктури ТР-2 (дороги, вулиці та майдани), в червоних лініях пров.7-й Соляний. [PERSON] \~не має\~ніякого відношення\~до земельної\~ділянки за\~адресою [ADDRESS] .\~Договір дарування\~був укладений\~в серпні\~2015 р.,\~а тому\~рішення ОМР\~від 19.10.2016 р. не стосується зазначеного договору дарування. \~ \~ \~ \~Із викопіювання з плану зонування (зонінгу) з зазначенням червоних ліній пров. 7-й Соляний, доданого до позовної заяви видно, що червона лінія не проходить через будинок [ADDRESS] , який був предметом договору дарування, отже червона лінія ніяким чином не стосується спірного будинку [ADDRESS] . В п. 11 договору дарування є посилання на технічний паспорт, скадений ПП ДІЖЕН станом на 25.02.2014 р. Сторони свідчать, що будь-яких перепланувань в зазначеному нерухомому майні не існує. \~ \~ \~ \~Посилання позивачів на договір від 18.06.2015 р., укладений між [PERSON] і ТОВ «Група компаній «Титул», а також угоду від 18.06.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] про намір укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна є безпідставними, так як в зазначених документах передбачений строк дії до 18 липня 2015 р. В зазначений строк ці договір і угода не були виконані, а отже вони не стосуються договору дарування, укладеного 14.08.2015 р. \~ \~ \~ \~Позивачі не надали доказів укладення договору купівлі-продажу спірної 1/16 частки житлового будинку за адресою : [ADDRESS] , передачі грошей в сумі 10000 доларів США або еквіваленту в сумі 279450,00 грн. Крім того, позивачі без поважних причин пропустили строк позовної давності, у межах якого вони могли звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Це є підставою для відмови їм у позові. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ст. 258 ЦК України). Відповідно до ст.267 ч.4 УК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням наведеного представник відповідача просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Колмакова Н.В. в судове засідання не з?явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, а тому суд проводить розгляд справи у відсутності третьої особи. \~ \~ \~ \~Судом встановлено: \~ \~ \~ \~14.08.2015 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. був посвідчений договір дарування, реєстр. № 799, згідно якого гр. [PERSON] подарувала, а гр. [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар в рівних частках кожна 1/16 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з одного житлового будинку під літ. А житловою площею 59,7 кв.м, загальною площею 113,8 кв.м та надвірних споруд літ. В,З,К сараї, літ. Ж літня кухня, літ. Е гараж, літ. И вбиральня, № 1-7 огорожа, І-ІІІ вимощення, розташованого на земельній ділянці площею 1451 кв.м, за фактичним користуванням, право на яку не зареєстровано, кадастровий номер не присвоєний. Зазначена частка житлового будинку належала дарителю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.07.1988 р. Восьмою одеською державною нотаріальною конторою, реєстр. № 2-3090, зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі 46, на стор.13, номер запису: 6291. \~ \~ \~ \~ [PERSON] і [PERSON] особисто прочитали текст договору дарування від 14.08.2015 р. і підписали його, записане в договорі їм було зрозумілим. \~ \~ \~ \~ Обдаровувані свідчили, що відчужувана частка житлового будинку оглянута ними до підписання цього договору, недоліків, які перешкоджали б її використанню за цільовим призначенням не виявлено, претенцій до дарувальника не мали і прийняли відчужувану частку житлового будинку в стані, придатному для використання за цільовим призначенням, про що свідчить передача дарувальником обдаровуваним символів речі (ключів), що є підтвердженням прийняття обдаровуваними дарунку. В статті 235 ЦК України зазначено: 1. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. \~ \~ \~ \~Згідно до пункту 10 Договору дарування сторони, стверджували, що цей договір не є фіктивним, удаваним і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.11 Договору дарування сторони свідчать, що на день посвідчення цього договору технічна характеристика зазначеного нерухомого майна повністю відповідає технічній характеристиці, зазначеній у вищезазначеному правовстановлюючому документі та в технічному паспорті, скаденому ПП ДІЖЕН станом на 25.02.2014 р. Сторони свідчать, що будь-яких перепланувань в зазначеному нерухомому майні не існує. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] вселились в житловий будинок за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування від 14.08.2015 р. і користувались прийнятим нерухомим майном, зареєстрували своє місце проживання за адресою [ADDRESS] . Отже, сторони за договором дарування від 14.08.2015 р. повністю виконали свої зобов?язання, а тому відсутні підстави для визнання його удаваним. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно приписів ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. В статті 722 ЦК України зазначено 1. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. 4. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] про визнання того, що фактично був укладений договір купівлі-продажу 1/16 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Надана позивачами розписка від 29.04.2016 р. (а.с.22) не стосується спірного будинку або його частки, не містить відомостей про вартість і сплачену суму. В розписці зазначено про ділянку за адресою [ADDRESS] , яка не є предметом спірного правочину, датована через дев?ять місяців після укладення договору дарування. [PERSON] , [PERSON] не надали докази сплати ними відповідачці 10000,00 доларів США. Отже відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивачів зазначеної суми і еквівалента. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким за законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні надати докази разом з поданням позовної заяви. Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ст.89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропущення строків позовної давності. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому наслідки пропущення позивачами строків позовної давності не застосовуються. Позивачами не доведено удаваність спірного договору дарування та наміри сторін правочину на приховання через нього саме договору купівлі продажу нерухомого майна, так як при укладанні двустороннього правочину виникають права та обов`язки у сторін, в даному випадку право у відчужувача на отримання коштів, та обов`язок позивачів передати їх, за майно (1/16 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), що позивачами не доведено.

Outcome: dismissed