Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 25 листопада 2017 року в Баранівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 100, сина [PERSON] , [INFO] , залишити їй на виховання, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , а також просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно до його повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 25 листопада 2017 року в Баранівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 100 . Під час спільного проживання у них з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Приблизно з березня 2020 року [PERSON] почав зловживати спиртними напоями, вчиняти сварки і бити її, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Їхня сім`я фактично розпалася. Причиною розпаду сім`ї є те, що відповідач не давав грошей на утримання сім`ї, ображав позивачку в присутності дитини, влаштовував скандали. На її прохання змінити поведінку чоловік не реагував. У зв`язку з такою поведінкою відповідача вони припинили шлюбні відносини, втратили один до одного почуття любові та поваги, їхня сім`я фактично розпалася. За таких обставин позивачка прийшла до висновку, що сім`ю неможливо зберегти і шлюб необхідно розірвати. Спір про місце проживання дитини відсутній. Відповідач не надає кошти на утримання сина, який залишився проживати з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] працездатний, працює не офіційно та отримує регулярний великий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, хоч зобов`язаний утримувати сина. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам у відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має. Позивач вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. в місяць на дитину буде найбільш доцільним, зважаючи на те, що відповідач приховує свій неофіційний великий дохід. Ухвалою судді Баранівського районного суду від 29.04.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті з повідомленням сторін, роз`яснено відповідачу наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 16 - 17 ). Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позову просила в разі неявки в судове засідання, розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомлений відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлено, що 25 листопада 2017 року між сторонами по справі Баранівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, було зареєстровано шлюб , про що складено актовий запис № 100 (а.с. 8 ). Позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , ( а.с. 9 ), який проживає з матір`ю ( а.с. 10 ). Неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує батьківського обов`язку по її утриманню, участі у його вихованні не бере. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За нормами ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивачка має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Вирішуючи позовну вимогу, щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд приходить до висновку про задовалення даних вимог частково виходячи із слідуючого. Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Позивачка в процесі розгляду справи не довела можливість відповідачем сплачувати аліменти в розмірі по 3000 гривень на дитину. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина, у розмірі по 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України. Разом з тим, суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення у даній справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст.192 СК України. При поданні позову позивачем сплачено 908,00 грн. судового збору, які підлягають до стягнення з відповідача на її користь, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України. На підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач при подачі позову до суду про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно стягнути із відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial