Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Ломакін В.Є. діючи в інтересах свого повірителя, звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свій позов мотивував тим, що з його повірителя на користь відповідачки на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 січня 2014 року стягуються аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] , в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказуючи на те, що в його повірителя змінився сімейний та майновий стан, так як у [PERSON] народилося двоє дітей від [PERSON] , в 2013 та 2018 роках, ці неповнолітні діти та дружина проживають разом з ним, посилаючись на ст.. 192 СК України, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь відповідачки [PERSON] з ј на 1/8 частину. 04.11.2021 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Павелко Р.С. в інтересах останньої надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з позивача за первісним позовом [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Вказаний зустрічний позов мотивований тим, що за період з березня 2020 року по вересень 2020 року у позивача за первісним позовом перед його повірителькою малася заборгованість по аліментах в сумі 16822 грн. 00 коп., яку позивач за первісним позовом сплатив в травні 2021 року. Розмір пені в період з березня 2020 року по травень 2021 року становить 51860 грн. 48 коп., тому з урахуванням наявної заборгованості просить стягнути із позивача за первісним позовом 16822 грн. 48 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник адвокат Ломакін В.Є. не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відзиву на зустрічний позов суду не подали. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Направили суду відзив на первісний позов в якому просили відмовити в задоволенні первісного позову, вказуючи на те, що позивач за первісним позовом не надав доказів зміни (погіршення) свого матеріального стану. Також просили зустрічний позов задовольнити та стягнути із позивача за первісним позовом судові витрати та витрати на правову допомогу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до наступних висновків. Вирішуючи справу в частині позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, суд виходить із наступних встановлених обставин. Позивач та відповідач по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30.01.2014 року, справа № 548/88/14-ц, ухвалено, зокрема, стягувати щомісячно з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина: [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в місяць. 14 лютого 2018 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що до цього шлюбу в [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , а після укладення шлюбу [INFO] син [PERSON] . Згідно довідки Хорольського районного відділу ДВС північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) вбачається, що позивач з лютого 2020 року сплачував аліменти, виходячи із розміру доходу (середньої заробітної плати для непрацюючого по Хорольському районі). Згідно рішення Хорольського районного суду від 30 січня 2014 року відомості про місце роботи відповідача не зазначені, що свідчить про те, що останній як на час винесення рішення про стягнення аліментів так і на час утворення у нього заборгованості зі сплати аліментів не був офіційно працевлаштований. Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зістаттею 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150,180 СК Українибатьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК Україниспособи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК Українивизначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК Українивстановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року N\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справи\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні мається двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та другастатті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другоїстатті 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першоюстатті 89 ЦПК Українивизначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що позивач є непрацюючим. Докази надані відповідачем свідчать про те, що аліменти позивач сплачує, виходячи із розміру середньої заробітної плати для непрацюючого по Хорольському районі. Зміна сімейного стану позивача у зв`язку з народженням дитини підтверджена належними та допустимими доказами. За умови того, що позивач не працює, має на утриманні двох дітей в його новій родині, це однозначно свідчить про погіршення майнового стану позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Суд зазначає, що утримання неповнолітніх дітей є обов`язком батьків незалежно від того проживають вони з дітьми чи ні. Виконання цього обов`язку може здійснюватися як у примусовому порядку (шляхом стягнення аліментів), так і у добровільному порядку. Позивач виконує такий обов`язок шляхом примусового стягнення аліментів за рішенням суду у розмірі 1/4 на доньку від першого шлюбу. Сина та доньку від другого шлюбу він утримує без примусового порядку. Суд зазначає, що визначена законом частка заробітку (доходу) платника аліментів на трьох неповнолітніх дітей складає 1/2, тобто по 1/6 частині на одну дитину. Позивач має трьох неповнолітніх дітей. На доньку від першого шлюбу аліменти сплачує за рішенням суду в розмірі, що перевищує 1/4 частку доходу. Відтак, ураховуючи вказані положення законодавства та встановлені у справі обставини суд частково задовольняє позовні вимоги про зменшеня розміру аліментів, та вважає необхідним зменшити розмір стягуваних аліментів із ј частини до 1/6 частини. Відповідно дост.\~141\~ЦПК України з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню сума судового збору сплаченого позивачем. В частині зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд вважає за необхідне вазаний позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30.01.2014 року, справа № 548/88/14-ц, ухвалено, зокрема, стягувати щомісячно з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина: [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в місяць. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків, покладених на нього рішенням суду, утворилась заборгованість по аліментам, яка за період з лютого 2020 року по вересень 2020 року складала 16822 грн. 00 коп., яку відповідач за зустрічним позовом погасив в травні 2021 року. Згідност. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно дост. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості". Позивач ставить питання про нарахування і стягнення пені за прострочення слати аліментів за період з лютого по вересень 2020 року в розмірі 16882 грн. Правила нарахування пені заст. 196 СК Українивизначені в постанові ВП ВС від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц та постанові ВП ВС від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц. S = (А1х 1% х Q1) + (А2х 1% х Q2) + ... + (Авх 1% х Qn), де: S -загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів обраховується позивачем на момент подачі позову; А1- нарахована сума аліментів за перший місяць; О1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Ап- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зокрема, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, судом встановлено, що він проведений з урахуванням наведених норм, і сума пені за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з березня 2020 року по травень 2021 року дійсно складає 51860.48 коп., однак, з урахуванням того, що сума пені, яка підлягає стягненню, не може перевищувати 100 % заборгованості по сплаті аліментів, з відповідача підлягає стягненню 16822 грн. 00 коп., а тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави\~(ч.1\~ст.137 ЦПК України). Відповідно до частин 2-4\~статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи те, що первісний позов задоволено частково, з відповідачки за первісним позовом підлягає стягненню на користь [PERSON] 50 % сплаченого ним судового збору. Разом з тим, виходячи з того, що зустрічний позов задоволено повністю, адвокатом надано усі необхідні документи, що підтверджують понесення позивачкою за зустрічним позовом витрат на професійну правничу допомогу, з позивача за первісним позовом підлягає стягненню на користь позивачки за зустрічним позовом 5000 грн цих витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача за зустрічним позовом судового збору на користь держави.

Outcome: partial