Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування, що розташований по [ADDRESS] , вказуючи на те, що він являється спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Кривоозерською державною нотаріальною конторою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) їй відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначене спадкове майно, так як свідоцтво про право особистої власності на будівлю не містить печатки та підпису посадової особи органу місцевого самоврядування, який його видав, тому просить про задоволення позову. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер \~ \~ \~ \~ [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бурилівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 09 вересня 2002року (а.с.12). Спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є позивач як дитина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Бурилівською с/радою Кривоозеського району Миколаївської області 08 вересня 1986 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , що належав йому згідно свідоцтва про право власності на будівлі, видане Бурилівською сільською радою народних депутатів 24 квітня 1990 року. (а.с.13). Відповідно до положень п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленого ВКПП "ДЕЛЕН", спадковий житловий будинок побудований в 1975 році (а.с.14-18). Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Отже, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] , не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті [PERSON] , як об`єкт права власності - нерухоме майно. У відповідності до нормативних положень ЦК України - статей 1216, 1218, 1222, 1268 право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач. Тому наявні\~підстави для\~визнання права\~власності на\~житловий будинок\~садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , за позивачем в порядку спадкування за законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином,\~право на\~спадщину є\~самостійним майновим\~правом,\~яке виникає\~на підставі\~факту її\~прийняття та\~підлягає захисту\~в передбачений\~законом спосіб,\~і через\~відмову нотаріуса\~у видачі\~спадкоємцю свідоцтва\~про право\~на спадщину.\~Даний спір\~підлягає розгляду\~в судовому\~порядку,\~оскільки іншим\~шляхом його\~вирішити не\~можливо,\~а набуття\~позивачем права\~власності нажитловий\~будинок з\~господарчими будівлями\~та побутовими\~спорудами не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved