Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 17.05.2021 приблизно о 22 год. 25 хв., в м. Києві по пр. Героїв Сталінграда, 2-Г сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Ford Edge, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2021 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» відповідно до Полісу № ЕР/203044338. В порядку ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про страхове відшкодування. Відповідно до Звіту №16968 про оцінку колісного транспортного засобу «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , від 01.06.2021, вартість відновлювального ремонту становить 39 990,80 грн. 07.06.2021 АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у сумі 13790,80 грн. 02.11.2021 позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про доплату страхового відшкодування. 10.11.2021 на підставі вказаної заяви АТ «СГ «ТАС» здійснило доплату страхового відшкодування у сумі 1646,66 грн. Таким чином, різниця між спричиненим матеріальним збитком та виплаченою сумою страхового відшкодування становить 24553,34 грн., яку повинен відшкодувати відповідач. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає відшкодувати збитки, то позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у сумі 24553,34 грн., а також по сплаті судового збору - 908,00 грн. Ухвалою судді від 29.11.2021 було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. 10.02.2022 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Зазначив, що огляд автомобіля «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , та оцінка вартості матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля проводилися без його участі при наявності усіх необхідних контактних даних. В Акті огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) № 16968 від 25.05.2021 зазначено, що під час ДТП була пошкоджена ліва фара транспортного засобу «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , вартість, якої складає 27537,77 грн., у той же час, а загальна вартість відновлювального ремонту згідно Звіту №16968 від 01.06.2021складає 39990,80 грн. Разом з тим у схемі місця ДТП, складеної у день, коли сталася пригода, відсутні відомості про пошкодження передньої лівої фари. Як вбачається з акту огляду транспортного засобу від 25.05.2021 автомобіль «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , перекрашувався по усьому периметру, що доводить те, що раніше вказаний автомобіль вже потрапляв у ДТП і отримував пошкодження. Крім того, в Акті виконаних робіт від 20.06.2021 відсутні відомості щодо заміни фари, а зазначена вартість виконаних робіт не відповідає наданому розрахунку. 16.02.2022 позивачем до суду надіслано відповідь на відзив, в якому [PERSON] зазначає, що замовником проведення оцінки для визначення вартості матеріального збитку була страхова компанія відповідача - АТ «СГ «ТАС», при цьому діючим законодавством не передбачена обов`язкова участь іншого учасника ДТП при огляді пошкодженого транспортного засобу, а тому участь [PERSON] є необов`язковою. Крім того, відповідач самостійно повинен був надати своєму страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зі своїми контактними даними, тому доводи відповідача щодо проведення оцінки за його відсутністю є необґрунтованими. Щодо твердження відповідача про відсутність відомостей про пошкодження фари у схемі ДТП, долученому до протоколу про адміністративну відповідальність, позивач вказує на те, що поліцейський, який складає відповідну схему не є оцінювачем завданої шкоди, а лише фіксує факт настання дорожньо-транспортної пригоди з видимими (зовнішніми) пошкодженнями, при цьому, оцінка завданого збитку здійснюється відповідно до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затверджену Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, згідно якої і була проведена оцінка транспортного засобу Jaguar», номерний знак [NUMBER] , за результатами якої складений Звіт №16968 від 01.06.2021. При цьому, документальні підтвердження вартості ремонтних робіт та сума завданих матеріальних збитків відповідачем не спростовані. Додатково відповідач повідомив, що звертався до [PERSON] з претензією в порядку досудового врегулювання спору, проте, вказана претензія була проігнорована останнім. 07.07.2022 [PERSON] надано суду заперечення на відповідь на відзив, в яких позивач зазначає, що діючим законодавством передбачено відшкодування фактично понесених витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом, а не суми, зазначеної у розрахунках чи звіті, при цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат, а наданий Акт виконаних робіт від 20.06.2021 містить відомості, які не відповідають розрахункам, обсягу виконаних робіт, тощо. 13.07.2022 позивачем надіслані до суду письмові пояснення у справі, в яких він зазначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, при цьому оцінка здійснюється відповідно до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затверджену Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, а не суму фактично понесених витрат, як зазначає відповідач. Щодо невідповідності даних, вказаних в Акті виконаних робіт від 20.06.2021, наданим розрахункам позивач зазначає, що він не контролює первинну документацію суб`єкта господарської діяльності, зокрема ФОП [PERSON] , а тому не може нести відповідальність за наявність описок. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у заявах по суті, просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17.05.2021 приблизно о 22 год. 25 хв., в м. Києві по пр. Героїв Сталінграда, 2-Г сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Ford Edge, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2021 по справі №756/8275/21 (провадження № 3/760/4669/21), яка набрала законної сили 11.07.2021, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2021, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. На момент ДТП транспортний засіб «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , був застрахований у АТ «СГ «ТАС» (поліс № ЕР/203044338). Відповідно до Звіту №16968 про оцінку колісного транспортного засобу «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , від 01.06.2021, здійснену суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] , вартість відновлювального ремонту становить 39 990,80 грн., вказана сума зазначена також у ремонтній калькуляції. 07.06.2021 АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у сумі 13790,80 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача № [NUMBER] . Крім того, 10.11.2021 АТ «СГ «ТАС» здійснило доплату страхового відшкодування у сумі 1646,66 грн., що також підтверджується випискою з карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] . Згідно з Актом виконаних робіт від 20.06.2021 під час ремонту транспортного засобу «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , було виконано ремонтні роботи на загальну суму 39395,00 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. А згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування. Крім того, до такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 369/11812/18 від 11.11.2020 року; № 753/10416/17 від 05.11.2020 року; № 299/3583/15-ц від 04.11.2020 року; № 755/7666/19 від 15.10.2020 року; № 131/709/18 від 30.09.2020 року; № 583/3159/18 від 23.07.2020 року; № 525/1592/18 від 14.07.2020 року; № 200/12295/17 від 30.06.2020 року; № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року; № 201/12712/16-ц від 20.05.2020 року; № 756/2632/17 від 22.04.2020 року; № 447/819/16-ц від 08.04.2020 року; № 643/2224/17 від 18.03.2020 року; № 761/2941/17 від 10.03.2020 року; № 450/446/16-ц від 04.03.2020 року; № 755/5374/18 від 21.02.2020 року; № 648/4308/16-ц від 17.02.2020 року; № 916/2554/17 від 17.01.2020 року. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Так як вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує сплачений на користь позивача розмір страхового відшкодування, суд приходить до висновку про те, що з відповідача як винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та сплаченим страховим відшкодуванням. Зазначений висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2020 року, справа № 522/1251/15-ц, провадження № 61-9573св18. Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлено імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена також на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт. З огляду на це суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу, є акт виконаних робіт або рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини транспортного засобу; платіжне доручення, рахунок або товарний чек на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, а звіт про оцінку автомобіля є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17; від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. На підтвердження реальної суми витрат по ремонту пошкодженого автомобіля позивачем надано Акт виконаних робіт від 20.06.2021 по ремонту транспортного засобу «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , на суму 39 395,00 грн. та товарний чек № 20/06/07 від 20.06.2021, виданий ФОП [PERSON] на суму 39 395,00 грн., яким проводився ремонт належного позивачу автомобіля «Jaguar», номерний знак [NUMBER] . Сплачена позивачем сума за фактично проведений ремонт пошкодженого транспортного засобу «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , у розмірі 39 395,00 грн. не перевищує розмір відновлювального ремонту, визначений суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] . З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 23 957,54 грн., тобто у сумі, яка дорівнює різниці між фактичним розміром шкоди (фактичними витратами по ремонту автомобіля згідно з актом виконаних робіт та товарним чеком від 20.06.2021) та розміром страхового відшкодування (39 395 - 15 437,46), у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково. При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що огляд пошкодженого колісного транспортного засобу «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , проводився без його участі, оскільки законодавством не встановлено обов`язкової участі власника пошкодженого автомобіля та особи, винної у ДТП, у проведенні експертом (оцінювачем) огляду пошкодженого колісного транспортного засобу. Так, відповідно до п. 5.2 Розділу V «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату, у разі такої потреби. Тобто, вказана норма не містить імперативного припису щодо обов`язкової участі вищезазначених осіб, зокрема, особи, винної у ДТП. Суд також враховує той факт, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування розміру шкоду, спричиненої власнику автомобіля «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , визначеної як у звіті про оцінку колісного транспортного засобу № 16968 від 01.06.2021, складеному суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , так і в акті виконаних робіт по ремонту вказаного автомобіля. Клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для спростування вищенаведеного звіту та акту під час судового розгляду відповідачем не заявлено. Також, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що зафіксовані в акті огляду колісного транспортного засобу «Jaguar», номерний знак [NUMBER] , пошкодження не співпадають з пошкодженнями, зафіксованими на схемі місця ДТП, доданій до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до підпункту 5 частини 2 пункту 4 Розділу IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853), на зворотному боці схеми місця ДТП зазначається перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП. Таким чином, відповідно до Інструкції, поліцейський не є оцінювачем завданої шкоди та не встановлює ані розмір механічних пошкоджень ані розмір матеріального збитку, а фіксує виключно факт настання дорожньо-транспортної пригоди з видимими (зовнішніми) пошкодженнями. Натомість, оцінка завданого збитку здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року. Інші доводи відповідача, які наведені у відзиві, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 885,97 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial