Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Слісаренко Л.Л.. з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд: стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у сумі 39970,94 грн; стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у сумі 39970,94 грн; Вимоги позову обґрунтовані тим, що 14 червня 2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №70/2012, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 630 000,00 грн на строк з 14 червня 2012 року по 13 червня 2019 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи з 16,9 % річних. 14 червня 2012 року в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором було укладено договір поруки № П-70/2012 з [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з позичальника заборгованості. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року у справі № 755/28036/13-ц позов задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 70/2012 від 14 червня 2014 року станом на 19 вересня 2013 року в сумі 602043,72 грн, стягнуто по 1720,00 грн судового збору з кожного та 30420,00 грн з [PERSON] штраф за невиконання умов договору застави. Рішення набрало законної сили 26 лютого 2014 року, а виконавчий лист видано 23 квітня 2014 року. Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору та рішення суду, відповідно до ст. 625 ЦК України банк має право вимагати від позичальника/боржника сплатити трьох процентів річних від простроченої суми, а саме: заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 13 квітня 2018 року по 29 червня 2020 року, що становить 39 970,94 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 02 липня 2021 року копію ухвали суду про відкриття провадження у справі доставлено до електронної скриньки позивача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем [PERSON] отримано 17 жовтня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем [PERSON] отримано не було, конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження повернувся до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». 15 вересня 2021 року на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] повторно було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами, які на час ухвалення даного рішення також не отримані та конверт разом з документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст.279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2014 року по цивільній справі №755/28036/13-ц позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 70/2012 від 14 червня 2012 року станом на 19 вересня 2013 року в сумі 602 043,72 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» штраф за невиконання умов договору застави (транспортного засобу) від 14 червня 2012 року та кредитного договору № 70/2012 від 14 червня 2012 року по страхуванню заставного майна в сумі 30 420,23 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» судовий збір в сумі 1 720,50 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» судовий збір в сумі 1 720,50 грн. (а.с.17-18,19). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що «14 червня 2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №70/2012, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 630 000,00 грн. на придбання автомобіля на строк з 14.06.2012 року по 13.06.2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом в межах строку кредитування у розмірі 16,9 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни , визначені договором - за ставкою 21,9 % річних (а.с. 6-9). Про перерахування позивачем кредитних коштів у розмірі 630 000 грн. за придбання відповідачем [PERSON] автомобіля на поточний рахунок ТОВ "Віннер-Автомотів" свідчать виписка/особовий рахунок за 14.06.2012 року та виписка/особовий рахунок з 14.06.2012 року по 19.09.2012 року (а.с. 21-23). Відповідач [PERSON] зобов`язувався повертати кредит щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/84 від суми отриманого кредиту, що становить 7 500 грн., а також щомісячно сплачувати проценти, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п. 1.4 договору (п. п. 3.1, 3.2 кредитного договору). Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого позивачем, відповідно до умов договору, нарахована заборгованість станом на 19.09.2013 року на загальну суму 602 043,72 грн., що включає: строкову заборгованість по кредиту у розмірі 517 500,00 грн., прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 62 165,60 грн., поточну заборгованість по процентам у розмірі 5 250,99 грн. та прострочену заборгованість по процентам у розмірі 17 127,13 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 19, 20). З метою забезпечення зобов`язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, між останнім, як позичальником, ПАТ АБ «Укргазбанк», як кредитором, та [PERSON] , як поручителем, 14 червня 2012 року було укладено договір поруки № П-70/2012 (а.с. 11-12). Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Згідно п. 1.4 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник - за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором.» Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2014 року по цивільній справі №755/28036/13-ц набрало законної сили 26 лютого 2014 року. 23 квітня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва на виконання вищевказаного рішення видано два виконавчих листи (а.с. 20, 21). Згідно інформації про виконавче провадження, в проваджені приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Корольова М.А. перебувало ВП №58988216, відкрите на підставі виконавчого листа від 23 квітня 2014 року №755/28036/13-ц, стягувач - ПАТ АБ «Укргазбанк», боржник - [PERSON] (а.с. 22-24) та в провадженні Дніпровського РВ ДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перебувало ВП №43951564, відкрите на підставі виконавчого листа від 23 квітня 2014 року №755/28036/13-ц, стягувач - ПАТ АБ «Укргазбанк», боржник - [PERSON] (а.с. 25-28) Постановою заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кенюк Л.В. від 25 червня 2020 року закінчено виконавче провадження №43951564 з примусового виконання виконавчого листа №755/28036/13-ц, виданого 23 квітня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» в сумі 602 043,72 грн у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 76-77) Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 10 липня 2020 року закінчено виконавче провадження №58988216 з примусового виконання виконавчого листа №755/28036/13-ц, виданого 23 квітня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором №70/2012 від 14 червня 2012 року станом на 19 вересня 2013 року в сумі 602 043,72 грн у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в солідарному порядку боржником [PERSON] (а.с. 78-79) Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі не скористалась процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, в якому викласти свої заперечення та надати докази на підтвердження належного виконання рішення суду про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У рішенні суду визнано грошові зобов`язання держави, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню». Як убачається зі змісту позовної заяви та наданого розрахунку (а.с.29), заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, 3% річних за період з 13 квітня 2018 року по 29 червня 2020 року (включно) з урахування повного виконання рішення суду 29 червня 2022 року становлять 39 970,94 грн. Разом з тим, судом встановлено, що рішення суду було виконано боржником [PERSON] 25 червня 2020 року, а отже, враховуючи положення ч.1 ст.13 ЦПК України, справедливим є стягнення 3% річних за період з 13 квітня 2018 року по 24 червня 2020 року включно. Виходячи з розміру простроченої суми заборгованості, помноженої на 3% та кількості повних днів прострочення та поділених на кількість днів в році та на 100, розмір 3% річних складає - 39 724,55 грн (602 043,72 грн*3*278/365/100 + 601 209,45 грн*3*350/365/100+ 601 209,45 грн*3*176/366/100). Виходячи з наведеного з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню 3% річних в сумі 39 724,55 грн. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних. В порядку ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з мінімального визначеного законом розміру судового збору на дату звернення з позовом до суду, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі по 1 135,00 грн з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial