Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Калабський С.В., звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, в обґрунтування якого зазначається, що за виконавчим листом Нетішинського міського суду Хмельницької області № 2-1786 від 18.11.2004 щомісячно стягувалися аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 26.10.2004 і до повноліття доньки. З липня 2020 року нарахування аліментів припинилося у зв`язку із досягненням донькою повноліття. Однак із 01.01.2019 їх донька є студентом медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної форми навчання із терміном навчання з 01.09.2019 по 30.06.2025. Із початку навчання позивач щомісячно несе витрати на утримання доньки, а саме на її харчування, одяг, гігієнічні потреби, а також оплату проживання доньки у гуртожитку університету у розмірі 8510 грн на рік. Вказані витрати позивач має нести до закінчення навчання донькою сторін. Відповідач із самого початку навчання доньки жодної участі в її утриманні не бере, добровільно аліменти на сплачує, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Позивач систематично зверталася до відповідача з проханням надати допомогу в утриманні доньки на час її навчання, однак [PERSON] , незважаючи на обіцянки надати таку допомогу, до теперішнього часу ці прохання ігнорує. У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2022 і до 30.06.2025, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. 18.07.2022 суддею було відкрите провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін на 10.08.2022, після чого розгляд справи був відкладений у зв`язку із неявкою відповідача для надання останньому часу для подання відзиву та реалізації інших процесуальних прав, позаяк копія відповідної ухвали разом із копіями позовної заяви та доданих до неї документів були отримані ним 02.08.2022 (а.с. 24, 27, 29). 23.08.2022 ухвалою суду на місці (без виходу до нарадчої кімнати) було задоволене клопотання представника позивача про допит [PERSON] в якості свідка (а.с. 34-35). Позивач у судовому засіданні підтримала позовну заяву та надала пояснення, зміст яких збігається з обставинами, викладеними у позовній заяві, зазначивши, що на теперішній час донька фактично проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні, а також потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, у той час як відповідач будь-якої матеріальної допомоги доньці не надає. Представник позивача у судовому засіданні також наполягав на задоволенні позову, зазначивши, що докази щодо розміру витрат, які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи, будуть подані стороною позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надійшло, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із повторною неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позов він не подав, а сторона позивача не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом 23.08.2022 була постановлена відповідна ухвала на місці (без виходу до нарадчої кімнати) (а.с. 34-35). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що сторони у справі є її батьками, проте свого батька вона не бачила з чотирьох років та перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, з якою на теперішній час фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Наразі [PERSON] продовжує навчання (у денній формі на бюджетній основі) у Івано-Франківському національному медичному університеті та перейшла на четвертий курс. Під час навчального року вона зазвичай проживає у гуртожитку у м. Івано-Франківськ, де зареєстрована, однак останнім часом через карантин та військовий стан більшість часу проживає разом із матір`ю у м. Нетішин. Заслухавши позивача, її представника та свідка, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час продовжує навчання (у денній формі на бюджетній основі) в Івано-Франківському національному медичному університеті з терміном навчання з 01.09.2019 по 30.06.2025 (а.с. 6, 7). [PERSON] перебуває на утриманні позивача [PERSON] , з якою була зареєстрована до початку навчання і фактично проживає на теперішній час за адресою: [ADDRESS] , позаяк саме позивач несе витрати на навчання доньки та зокрема за оплату гуртожитку, в якому проживає донька під час навчання, що підтверджується показаннями допитаної у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] та квитанцією № 2НСМ-38НМ-84ВВ-91АС від 11.02.2022, згідно з якою [PERSON] сплатила на рахунок Івано-Франківського національного медичного університету за гуртожиток 8510 грн (а.с. 8, 22-23). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка є донькою сторін і на даний час досягла віку 18 років (і в той же час їй не виповнилося 23 років), продовжує навчатися на бюджетній основі в Івано-Франківському національному медичному університеті, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, зокрема на оплату гуртожитку тощо. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, який суд враховує під час розгляду та вирішення цієї цивільної справи з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Отже суд враховує, що законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім доньці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Відповідач не з`явився до суду, не надав відзиву та будь-яких доказів, що підтверджують його непрацездатність, незадовільний стан здоров`я або інші обставини, що свідчать про неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги своїй повнолітній доньці у зв`язку із продовженням нею навчання. З урахуванням цього, беручи до уваги принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) [PERSON] щомісяця, починаючи стягнення з 21.06.2022 і до припинення\~навчання [PERSON] , але не більше, ніж до 30.06.2025 (в межах заявлених позовних вимог), позаяк до цього часу [PERSON] ще не виповниться 23 років. Водночас суд не вбачає підстав для стягнення аліментів із відповідача у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позаяк [PERSON] не є дитиною в розумінні чинного законодавства (ст. 6 Сімейного кодексу України та ст. 1 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989), оскільки досягла вісімнадцяти років та є повнолітньою, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, а позивач при зверненні з позовом до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial