Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

У червні 2022 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшов позов [PERSON] до Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якому позивач просить суд визнати за ним, [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок «А-1», сарай «Б», сарай «В», літня кухня «В1», сарай «Г», гараж «Д», сарай «Е», погріб «е», вбиральня «Ж», огорожа «№1», ворота огорожі «№2». Короткий зміст позовних вимог Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина, яка складалась із належного їй житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказане спадкове майно фактично прийняв, але юридично не оформив син померлої - [PERSON] , який постійно проживав із своєю матір`ю на день її смерті. Однак, оформити право власності на відповідне майно [PERSON] не встиг за життя та [INFO] останній помер, а після його смерті спадщину прийняв позивач - [PERSON] , син померлого. Разом з тим, донька померлого [PERSON] - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого батька, подавши до нотаріуса відповідну заяву. Так, позивач звернувся до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М. із заявою для оформлення спадщини на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , проте йому було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на відповідний житловий будинок. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених та невизнаних прав на спадщину, яка складається із права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок «А-1», сарай «Б», сарай «В», літня кухня «В1», сарай «Г», гараж «Д», сарай «Е», погріб «е», вбиральня «Ж», огорожа «№1», ворота огорожі «№2». Процесуальні дії у справі На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 20 червня 2022 року вказана справа надійшла в провадження судді Шинкарчука Я.А. Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 22 червня 2022 року у даній цивільній справі відкрито провадження, яке вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, а також залишено без задоволення клопотання позивача про витребування доказів. 05 липня 2022 року позивачем надано суду клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 05 липня 2022 року задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Довгань Анни Михайлівни відомості про те, хто звертався до нотаріуса із заявами про прийняття чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та на день смерті мешкав за адресою: [ADDRESS] , чи є відомості про складання заповітів від його імені та чи видавалися будь-кому свідоцтва про право на спадщину, а також витребувано із Машівської державної нотаріальної контори відомості про те, чи відривалась спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та на час смерті постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] , чи звертався хто-небудь до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 07 липня 2022 року з Машівської державної нотаріальної контори до суду надійшла відповідь, в якій зазначено про неможливість подачі інформації із спадкової справи №45/2000 відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки остання передана до Полтавського обласного нотаріального архіву. 08 липня 2022 року від приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Довгань Анни Михайлівни надійшли відомості на виконання ухвали суду від 05 липня 2022 року про витребування доказів. 12 липня 2022 року позивачем подано до канцелярії суду клопотання про витребування доказів з Полтавського обласного державного нотаріального архіву. Так, на підставі ухвали суду від 12 липня 2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з Полтавського обласного державного нотаріального архіву: відомості про те, чи відкривалась спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та на час смерті постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] , чи звертався хто-небудь до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також чи є відомості про складання заповітів від її імені та чи видавалися будь-кому свідоцтва про право на спадщину; належним чином завірену копію свідоцтва про спадщину виданого 18 лютого 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за №234, із спадкової справи 45/2000. 02 серпня 2022 року з Полтавського обласного державного нотаріального архіву надійшли витребувані на підставі ухвали суду від 12 липня 2022 року докази. Ухвалою суду від 09 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначення слухання справи по суті. В судове засідання учасники справи не з`явилась. Від позивача до канцелярії суду надійшла заява, в якій останні просить проводити розгляд справи за всіма наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а слухання справи проводити у його відсутність. Від представника відповідача - Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в матеріалах справи міститься заява, за підписом сільського голови, в якій зазначено, що сільська рада просить суд розглядати дану справу у відсутність представника селищної ради. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, то суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у справі по суті за наявними у справі доказами. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.11.1998 Андріївською сільською радою Машівського району Полтавської області (а.с. 11 том 1). На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та згідно запису по господарській книзі №2, особовий рахунок № [NUMBER] , по [PERSON] старостату, в період з 1946 року по 05 листопада 1998 року вона була головою домоволодіння. Дану інформацію підтверджено довідкою за вих.№127/02-44-01 від 28.06.2022 виданою діловодом Андріївського старостинського округу Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Михайленко С.О. (а.с. 45 том 1). Разом із [PERSON] на день її смерті (станом на 05 листопада 1998 року) за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та мешкали син померлої - [PERSON] , [INFO] , та невістка - [PERSON] , [INFO] , вели спільне господарство (а.с. 30 том 1). Як встановлено судом із інформації з Полтавського обласного державного нотаріального архіву за вих. №1238/01-20 від 20.07.2022, спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , прийняв син померлої - [PERSON] . Відкрито 01.12.2000 спадкову справу №45/2000. 18 лютого 2000 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що складалась із земельної частки (паю) землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» Машівського району Полтавської області розміром 6,98 в умовних кадастрових гектарах, без права визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку пай серії ПЛ №0304683, виданого Машівською райдержадміністрацією Полтавської області 18 грудня 1997 року (а.с. 69-82 том 1). Однак, на інше спадкове майно, а саме, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за життя свої спадкові права не встиг оформити у встановленому законом порядку. Так, [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.06.2021 виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області (а.с. 10 том 1). На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] що підтверджено довідкою за вих.№104/02-44-01 від 30.05.2022 виданою діловодом Андріївського старостинського округу Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Михайленко С.О. (а.с. 29 том 1). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса звернувся його син - [PERSON] , а дочка померлого - [PERSON] відмовилась від спадщини, подавши відповідну заяву (а.с. 14 том 1). Дружина [PERSON] - [PERSON] , померла ще за життя спадкодавця, а саме, [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 січня 2011 року Андріївською сільською радою Машівського району Полтавської області, на підставі актового запису №02 (а.с. 12 том 1). Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем, підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданим 16.03.1970 Андріївською сільською радою Машівського району Полтавської області, на підставі актового запису № 8 (а.с. 8 том 1). Із наданої приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Довгань Анною Михайлівною інформації за вих.№73/01-16 від 07.07.2022 судом встановлено, що 29 травня 2013 року за реєстровим №1302, [PERSON] був складений заповіт на квартиру [ADDRESS] , на дочку спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка відмовилась від прийняття спадщини. Спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом, є син померлого [PERSON] . 13 січня 2022 року за реєстровими №14,15, видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 7,2075 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайлівської сільської ради Полтавського (до зміни адміністративно-територіального поділу - Машівського) району Полтавської області, та на земельну ділянку площею 7,1933 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайлівської сільської ради Полтавського (до зміни адміністративно-територіального поділу - Машівського) району Полтавської області (а.с. 55-57 том 1). Разом з тим, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом на спадкове майно, яке складалось із житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , позивач отримав відмову. Так, постановою приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Довгань Анни Михайлівни від 23 травня 2022 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки спадкоємцем не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме, відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на відповідне спадкове майно (а.с. 13 том 1). Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу, виготовленого 22 січня 2022 року ПП ПБТІ «Інвентаризатор» земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок літ. «А-1» площею 76,00 кв.м., 1962 року спорудження, а також сарай літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «В1», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», погріб літ. «е», вбиральня літ. «Ж», огорожа літ. «№1», ворота огорожі літ. «№2» (а.с.23-27 том 1). Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З 01 січня 2004 року набрав чинності ЦК України, а до 31 грудня 2003 року був чинним ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Разом із тим, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, приписи пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , саме коли діяв ЦК УРСР 1963 року. Із змісту статті 549 ЦК УРСР убачається, що дії, які свідчать про прийняття спадщини, повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 525 ЦК УРСР встановлювалось, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим ? день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування після смерті [PERSON] , а спадщина відкрилася [INFO] , то такі спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК Української РСР. У відповідності до частин першої, другої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно із статтею 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За правилами статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК Української РСР). Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Отже, з приведеного вище вбачається, що [PERSON] фактично вступив у володіння спадкового майна після смерті [PERSON] , оскільки за даними по господарської книги №1 (особовий рахунок № [NUMBER] ) був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки спірний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , було побудовано у 1962 році, питання набуття права власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У відповідності до довідки за вих.№127/02-44-01 від 28.06.2022 виданої діловодом Андріївського старостинського округу Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Михайленко С.О. судом встановлено, що згідно запису по господарській книзі №2, особовий рахунок № [NUMBER] , по Андріївському старостату, в період з 1946 року по 05 листопада 1998 року [PERSON] значилась головою домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 45 том 1). Згідно з даними технічного паспорту на житловий індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , виготовленого Полтавським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації 20 грудня 1990 року, будівництво спірного житлового будинку літ. «А-1» завершено у 1962 року (а.с.15-22 том 1). Такі ж дані містяться і у технічному паспорті виготовленому 22 січня 2022 року ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (а.с.23-27 том 1). Реєстрація (оформлення) права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них (надалі об`єкти), що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (надалі Порядок). Відповідно до Закону України від 15.04.2014 №1212-VII «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, статтю 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» доповнено частиною третьою, якою передбачено, що для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, сільським головою) або відповідною архівною установою. Згідно пункту 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Для проведення державної реєстрації прав власності на об`єкти, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Пунктом 43 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на об`єкти, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Отже, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок може бути підтверджено випискою із погосподарської книги, наданої виконавчим органом сільської ради, селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Враховуючи викладене та ту обставину, що у відповідності до запису по господарській книзі №2, особовий рахунок № [NUMBER] по Андріївському старостату, головою домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було записано [PERSON] (а.с. 45 том 1), зазначений житловий будинок став об`єктом права власності останньої. Відтак, спірний будинок входив до складу спадкової маси після смерті [PERSON] та був успадкований сином померлої - [PERSON] , хоча за життя відповідні права останнім не було оформлено. Спадщина ж після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилась вже після [INFO] , а відтак відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями статті 1257 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. За змістом статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно положень частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] виконав вимоги статті 1269 ЦК України, звернувшись до приватного нотаріуса із відповідною заявою, та вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька ? [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач звернувся до нотаріальної контори із питанням про отримання свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок, однак отримав відмову, оскільки був відсутній правоустановлючий документ про право власності спадкодавця на відповідне нерухоме майно. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, він був змушений звернутися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на викладене, суд вважає позивача таким, що в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів обставини, суд вважає наявні достатні підстави для визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме на: житловий будинок літ. «А-1», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «В1», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», погріб літ. «е», вбиральня літ. «Ж», огорожа літ. «№1», ворота огорожі літ. «№2», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, здійснивши правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд задовольняє вимоги виходячи з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективний, оскільки спрямований на відновлення його, відповідає змісту відповідного права й характеру його обмеження.

Outcome: approved