Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.10.1993. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося внаслідок того, що відповідач зловживає спиртними напоями, та вчиняє бійки і домашнє насильство. В результаті чого шлюбні відносини фактично припинені з січня 2021 року. Сторони спільне господарство не ведуть, мають роздільний бюджет. Вважає, що шлюб розпався і примирення неможливо, тому просила суд розірвати їх шлюб. Ухвалою суду від 22.07.2022 відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. Згідно з ч. 1\~ст. 174 ЦПК України\~при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8\~статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до\~ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України\~суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом клопотань не порушувалося. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15 жовтня 1993 року Демидівською селищною радою Млинівського району Рівненської області (а.с. 4). Відповідно до ст.ст. 105,\~110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою або заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним з подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України, при вирішенні спору про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам\~одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 114 СК України\~шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішенням про його розірвання, чинності. Відповідно до\~ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання кожного з них надалі підтримувати сімейні взаємостосунки, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 992,40 грн, який позивач просить стягнути з відповідача на її користь, а тому, у відповідності до положень\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позивач про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України, передбачено що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частиною 2 статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Позивач у позові просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати, та у позові зазначає, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат складається з судового збору в розмірі 992,40 грн та витрат на оплат професійної правничої допомоги в орієнтовному розмірі 2500,00 грн. При цьому в матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги від 30.06.2021, укладений між позивачем та керуючим адвокатським бюро «Волков та партнери» Волковим В.С., проте жодних доказів про те, що позивачем було здійснено оплату професійної правничої допомоги за вказаним договором суду надано не було. Також стороною позивача, на виконання вимог ч. 8 ст. 141, ч. 2 ст. 246 ЦПК України, жодних заяв чи клопотань суду подано не було. А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат у вигляді витрат на оплату професійної правничої допомоги. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved