Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача, яка вихованням та утриманням доньки не займається. Крім того. просить передати неповнолітню [PERSON] органу опіки та піклування Великосевернівської сільської ради для вирішення питання щодо подальшого влаштування дитини, стягнути з відповідача на користь тієї особи чи установи, де буде перебувати дитина, аліменти у розмірі ј частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судовий збір на користь держави. До судового засідання представник позивача [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання шляхом направлення судових повісток про виклик до суду та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзив до суду не подала. Суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, батько в свідоцтві про народження дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України - зі слів матері (а.с.7). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з відповідачем, бабусею та сестрами (а.с.21), часто хворіє, потребує догляду та лікування (а.с.42-46). Відповідач ухиляється від належного догляду за дочкою, а саме: не створює належних умов для проживання та виховання, не забезпечує здобуття загальної середньої освіти, не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини. При обстеженні умов проживання сім`ї відповідача [PERSON] , встановлений незадовільний санітарний стан в кімнатах, продукти харчування однотипні, взуття та засоби гігієни в обмеженій кількості, відсутня постільна білизна та меблі. Для виховання, розвитку та проживання дитини умови відсутні, що підтверджується актами обстеження житлово - побутових умов (а.с.30-32, 47). Неодноразові профілактичні бесіди з відповідачем, результатів не дали. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, ратифікованої Верховною Радою 27.02.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст.9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст.18 Конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Згідно із ч. ч. 2, 5 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами ; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно висновку органу опіки та піклування в особі Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великосеверинівської сільської ради від 25.11.2021 № 119, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Частини 2, 3 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Стаття 179 СК України встановлює, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Зі змісту ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України слідує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що відповідач не приймає належної участі у вихованні та утриманні дитини, не виявляє щодо неї батьківської уваги та турботи, що свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, а тому, виходячи із інтересів дитини, необхідно позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на її утримання. Крім того, суд вважає за необхідне, з метою недопущення порушення прав неповнолітньої на отримання аліментів, зобов`язати її законних представників, у разі їх відмови отримувати аліменти від [PERSON] , відкрити [PERSON] , [INFO] , особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду та здійснювати перерахування аліментів на відповідний особистий рахунок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1816 грн. На підставі ст.ст.150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved