Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.01.2022 розірвано шлюб між сторонами, однак у них є спільна дитина син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Батько дитини проживає окремо, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Однак, усі витрати на дитину несе позивач самостійно. А відтак просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 09.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив щодо встановлення аліментів в твердій грошовій сумі, однак не в такому розмірі, як просить позивач. Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язкуутримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи із зазначеного положення у разі відсутності домовленості між батьками щодо способу утримання спір з приводу стягнення аліментів вирішується судом. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18.01.2022 року шлюб розірвали, однак мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із пояснень відповідача, батько дитини не працює. Доказів протилежного позивачем не надано. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає із матір`ю, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім?ї та прописки №1705 від 17.05.2022, та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання сина. Позивач [PERSON] працює сестрою медичною-анестезист згідно довідки КНП ЛОР Львівський онкологічний регіональний лікувальний центр №67 від 05.07.2022 року. Крім цього відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №066756 являється особою із третьою групою інвалідності. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоров`я, матеріальне становище сторін та дитини, те, що відповідач не працює, хоча є працездатним, має задовільній стан здоров`я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, наявністю на утримання у відповідача обох батьків пенсійного віку, матері, яка є особою із 2 групою інвалідності, спільний син сторін проживає та перебуває на утриманні позивача. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] офіційно не працює, можливість для нього сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, позивачкою не доведена. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення частково, а саме, слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, що на даний час становитиме більш, ніж половину суми необхідної для забезпечення першочергових потреб малолітньої (більш, ніж половина прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку), починаючи з 23 травня 2022 року і до досягнення ним повноліття. Суд вважає необгрунтованою вимогу в частині стягнення аліментів у розмірі 5000 грн., оскільки позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про щомісячні витрати на утримання дитини у зазначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України та

Outcome: partial