Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, про стягнення коштів за розпискою від 23.03.2021 року, посилаючись на те, що останній безпідставно відмовляється повертати отримані за даною розпискою кошти, тоді як строк виконання зобов`язання настав ще у жовтні 2021 року. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, проте останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити : стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 500 доларів США та відсотки за користування позикою в сумі 100 доларів США. Не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивачки на розгляд справи за відсутності відповідача (заочний розгляд), суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Оголосивши заяву представника позивачки, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами 23.03.2021 року було досягнуто домовленості та [PERSON] отримав гроші в сумі 500 доларів США у якості позики, яку зобов`язувався повернути до жовтня 2021 року. У випадку прострочення виконання зобов`язання сторони обумовили сплату позивальником відсотків за користування коштами в сумі 100 доларів США. Дані обставини підтверджені розпискою, оригінал якої долучений до матеріалів справи (а.с. 38). \~ \~ \~ \~Як вказує позивачка, відповідач на даний час ухиляється від добровільного виконання взятих на себе зобов`язань. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц. Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Наявність оригінала розписки у позивачки (позикодавиці) згідно зі ст. 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1ст. 526 цього Кодексу). Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. При цьому, суд враховує, що у\~постановах Великої Палати Верховного Суду:\~723/304/16-ц від 23.10.2019 року;\~№ 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року\~та у постанові\~№ 373/2054/16-ц\~від 16.01.2019\~року зроблено\~висновок,\~який зводиться до того, що позика може бути видана у іноземній валюті. При цьому, повертати позичальник теж повинен саме іноземну валюту. При цьому суди у судових рішеннях по стягненню таких боргів не повинні визначати суму стягнення в українській гривні, а можуть вказувати виключно іноземну валюту у якій була видана позики.\~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушень, визначених змістом зобов`язання. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~При задоволенні вказаного позову, судом також враховується висновок, який був зазначений у постановах Касаційного цивільного суду:\~658/3251/16-ц від 11.12.2019 року;\~№ 658/3251/16-ц від 23.10.2019 року, про те, що якщо сторони у договорі позики визначили розмір процентів, що підлягають сплаті за користування коштами, то суд повинен стягувати саму ту суму процентів, яка передбачена договором. \~ \~ \~ \~ З врахуванням того, що позов задовольняється повністю, то і судовий збір має бути стягнуто у повному обсязі на користь позивачки (ч.1 ст.141 ЦПК України). Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд також приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивачки на підставі положень ч.2 ст.141 ЦПК України. У відповідності\~до ч.8\~ст.141\~ЦПК України: Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представником позивачки долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 12.04.2022 року, де визначена вартість витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. та долучено копію квитанції на цю суму і акт приймання-пеердачі наданих послуг (а.с. 40-46)

Outcome: approved