Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила виключити з актового запису № 614 про народження [PERSON] , який народився [INFO] у місті Чернігів, складеного 30 березня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Відділ РАЦС), усі відомості про батька цієї дитини [PERSON] . В обґрунтування позову зазначала, що з 23 лютого 2002 року вона та [PERSON] перебували у шлюбі. У грудні 2017 року вона звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу між нею і відповідачем. 12 червня 2018 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. Із грудня 2017 року вона почала зустрічатися та проживати однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу із третьою особою у справі [PERSON] , від цих відносин [INFO] у неї народився син [PERSON] . Оскільки з моменту розірвання шлюбу між нею та [PERSON] не минуло 10 місяців, органами державної реєстрації актів цивільного стану батьком цієї дитини записано відповідача. Третя особа [PERSON] визнає своє батьківство відносно народженого нею 27 березня 2019 року сина, відповідач відмовляється у добровільному порядку звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану для виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про народження, тому вона змушена була звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Мурдій А.В. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути дану справу за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, вказував на те, що не являється біологічним батьком народженої позивачем [INFO] дитини [PERSON] , на момент зачаття цієї дитини він із позивачем [PERSON] не мав ніяких відносин та вони навіть не спілкувалися. Позов визнає повністю та проти задоволення його вимог не заперечує. Третя особа Відділ РАЦС у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності їхнього представника, при ухваленні у справі рішення покладається на суд. Також зазначав, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до ст. 133 СК України. Оскільки з моменту розірвання шлюбу між сторонами 10 місяців не минуло, батьком цієї дитини був записаний відповідач [PERSON] . Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю, просив суд позов задовольнити. Зазначав, що він та позивач у справі [PERSON] почали зустрічатися та стали проживати однією сім`єю ще за довго до розірвання рішенням суду шлюбу між сторонами. Під час спільного проживання з позивачем, у них [INFO] народився син [PERSON] , біологічним батьком цієї дитини являється саме він, [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 23 лютого 2002 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання цього шлюбу. 12 червня 2018 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у цивільній справі № 361/7723/17, що набрало законної сили 13 липня 2018 року, шлюб між сторонами розірвано. У цьому рішенні суду зазначено, що позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, у позовній заяві вказувала, що подружнє життя у сторін не склалося, оскільки у них виявилися несумісні характери та різні погляди на життя, у результаті чого між ними виникають постійні сварки та непорозуміння, шлюбних відносин сторони не підтримують та спільного господарство вони не ведуть із 2015 року. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 березня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у місті Чернігів, його батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , про що вказаним відділом державної реєстрації актів цивільного стану 30 березня 2019 року складений актовий запис за № 614 про народження цієї дитини. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 1 ст. 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. У ч. 1 ст. 126 СК України встановлено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), -звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Позивач [PERSON] , звертаючись у квітні 2019 року до суду із цим позовом, посилалася на те, що її колишній чоловік [PERSON] , відповідач у справі, не є біологічним батьком народженого нею [INFO] сина [PERSON] , під час державної реєстрації народження сина відомості про відповідача як батька цієї дитини внесені до актового запису про народження дитини на підставі ч. 2 ст. 122 СК України, оскільки після розірвання рішенням суду шлюбу між нею та відповідачем ще не сплинуло десяти місяців. Третя особа [PERSON] визнав батьківство відносно народженого 27 березня 2019 року позивачем [PERSON] сина [PERSON] , про що надав суду відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У ч. 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2018 року, ухваленим у цивільній справі № 361/7723/17, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений 23 лютого 2002 року розірвано. Зазначене вище рішення суду набрало законної сили 13 липня 2018 року, тому з цієї дати шлюб між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] вважається припиненим. Зі змісту цього рішення суду видно, що із 2015 року сторони не підтримують шлюбних відносин та спільного господарства вони не ведуть. 27 березня 2019 року, тобто через 8 місяців після припинення шлюбу між сторонами, позивач [PERSON] у місті Чернігів народила сина [PERSON] , батьком якого згідно із ч. 2 ст. 122 СК України записаний відповідач [PERSON] , оскільки ця дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення за рішенням суду шлюбу між сторонами. Батьківство щодо цієї дитини визнається третьою особою [PERSON] . Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] , визнання третьою особою [PERSON] біологічного батьківства щодо народженої [INFO] позивачем [PERSON] дитини (хлопчика) [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, із актового запису № 614, складеного 30 березня 2019 року Відділом РАЦС про народження зазначеної вище дитини, підлягають виключенню всі відомості про відповідача [PERSON] як батька цієї дитини. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved