Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

14.08.2020 року між позивачем (Кредитодавець) та відповідачем-1 (Позичальник) було укладено Договір споживчого кредиту (далі - Договір), згідно з п. 1 якого Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти у кредит на умовах строковості, зворотності, платності, забезпеченості, в сумі 16 000, 00 грн. для оформлення документів на будинок, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (відсотки) відповідно до умов Договору. Датою надання кредиту вважається дата видачі Позичальнику суми кредиту готівкою через касу Кредитодавця, а при безготівкових розрахунках - дата списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів (відсотків) вважається дата оформлення Кредитодавцем прибуткових касових ордерів на отримані суми, а при безготівкових розрахунках - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця (п. 1.5. Договору). Пунктом 3.5.2. Договору на відповідача-1 покладено обов`язок здійснювати платежі по поверненню кредиту та сплати процентів (відсотків) в порядку, визначеному розділом 6 цього Договору, з урахуванням положень пунктів 4.2. та 4.3. цього Договору. Згідно з п. 4.1. Договору строк дії Договору - 18 місяців з 14.08.2020 по 13.02.2022. Це є строком, в межах якого Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти (відсотки), передбачені умовами Договору (строк, на який надається кредит). За умовами п. 4.2. Договору якщо на дату закінчення строку, вказаного в п. 4.1. Договору, є неповернутий залишок кредиту і Кредитодавець до закінчення цього строку не звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором, строк дії цього Договору автоматично продовжується на 24 місяці, тобто до 13.02.2024 р. з урахуванням положень п. 4.3. цього Договору. Якщо додатковими договорами до цього Договору сторони не узгодили інший графік повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) на період після закінчення строку, зазначеного в п. 4.1. цього Договору, неповернена після закінчення цього строку сума кредиту надалі сплачується Позичальником рівними частинами щомісяця до 16 числа кожного місяця та має бути повністю повернена до закінчення строку, вказаного в п. 4.2., на який продовжено строк дії Договору. В дати повернення кредиту також сплачуються проценти (відсотки) які нараховуються в порядку, визначеному розділом 6 цього Договору (п. 4.3. Договору). Пунктом 6.1. Договору визначено, що нарахування процентів (відсотків) за Договором здійснюється за строк користування кредитом. Проценти (відсотки) нараховуються у відсотках від суми кредиту з дня надання кредиту Позичальнику (списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця або видачі готівкою) до дня погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Кредитодавця або внесення в касу Кредитодавця готівкою). Пунктом 6.2. Договору визначено порядок обчислення процентів (відсотків) за користування кредитом: процентна ставка за договором нараховується щомісяця на залишок заборгованості за кредитом. Процентна ставка за договором становить шістдесят сім цілих та вісім десятих процентів (відсотків) річних. Тип процентної ставки є фіксованим. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 41,37, загальні витрати за кредитом - 9 929, 08 грн., загальна вартість кредиту - 25 929, 08 грн. До загальної вартості кредиту включені: загальний розмір кредиту за цим Договором та проценти (відсотки) за користування кредитом впродовж погодженого в п. 4.1. строку дії Договору (за графіком розрахунків, наведеним у п. 6.4. Розділу 6 цього Договору). До загальних витрат за кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті Позичальником у разі невиконання його зобов`язань за цим Договором, та платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які Позичальник зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів Позичальника чи за рахунок кредиту. До загальної вартості кредиту, вказаної в п. 6.2. Договору, не включені проценти (відсотки) за користування кредитом протягом строку, погодженого в п. 4.2. Договору (п. 6.3. Договору). За умовами п. 6.4. Договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця згідно з графіком у період з 10 по 16 число кожного місяця у період з вересня 2020 року по січень 2022 року по 1 437, 00 грн. щомісяця та у лютому 2022 року - 1 500, 08 грн. Прострочення платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків), передбачених та нарахованих згідно з п.6.2. та п. 6.4. Розділу 6 Договору не зупиняє подальше нарахування процентів (відсотків), крім випадку прийняття окремого рішення про це Кредитора (п. 6.5 Договору). Згідно з п. 6.6. Договору сторони дійшли згоди, що при порушенні Позичальником строків сплати чергових платежів, вказаних в п. 6.4. цього Договору (в графіку платежів), а у випадку продовження строку дії Договору згідно з п. 4.2. - платежів, вказаних в п. 4.3. Договору, розмір процентів (відсотків) за користування кредитом складає 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення. Для забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором позивач (Кредитодавець), відповідач-1 (Позичальник) та відповідач-2 (Поручитель) уклали Договір поруки № 1143/20 від 14.08.2020 (далі - Договір поруки), згідно з п. 1.1. якого Поручитель добровільно бере на себе обов`язки перед Кредитодавцем відповідати за зобов`язаннями Позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 1143/20 від 14.08.2020 у повному обсязі цих зобов`язань: на суму основного боргу та інших зобов`язань Позичальника (штрафів, пеней та ін.). Згідно з п. 2.1. Договору поруки відповідальність Поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором з будь-якої причини. В тому числі і смерті. Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитодавцем. Поручитель відповідає за зобов`язаннями Позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплату процентів (відсотків) за його використання, за сплату додаткових процентів (відсотків), а також відшкодування збитків, завданих Кредитодавцю невиконанням чи неналежним виконанням Позичальником умов кредитного договору (п. 2.2. Договору поруки). Відповідно до п. 2.6. Договору поруки у випадку невиконання зобов`язань Поручитель та Позичальник відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники, при цьому Кредитодавець має право вимагати виконання зобов`язань як від усіх боржників разом, так і від кожного з них окремо, як в цілому, так і в частині боргу. Якщо Поручитель чи Позичальник не задовольнять вимогу Кредитодавця в повному обсязі, то інша сторона (відповідно Позичальник чи Поручитель) несе перед Кредитором відповідальність в розмірі невиконаного зобов`язання. Сторони Договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником узятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви, відповідно до ст. 554 ЦК України (п. 3.1. Договору). За умовами п. 4.1. Договору поруки строк його дії - з 14.08.2020 року по 14.08.2030 року. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання згідно з п.п. 1.1., 1.3., 1.5. Договору та надав відповідачу-1 кредит в сумі 16 000, 00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 102 від 14.08.2020 року. Проте, відповідач-1 належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за кредитом в сумі 12 229, 08 грн. та заборгованість за процентами в сумі 9 462, 82 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу приписів ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України). Положеннями ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідачі належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконали, суд дійшов висновку про те, що відповідачами були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Таким чином, відповідний борг в сумі 21 691, 90 грн., з яких 12 229, 08 грн. основного боргу та 9 462, 82 грн. відсотків за користування кредитом, який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий солідарно з відповідачів в судовому порядку. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з частиною 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до частини 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України). Разом з цим відповідачі не скористались правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідачі були позбавлені можливості у порядку частини 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідачі неналежним чином виконували взяті на себе обов`язки, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Outcome: approved