Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

В\~лютому 2022\~року\~за підсудністю до Обухівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якій просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 35286,65 грн. та моральну шкоду в розмірі 80000 грн., всього 115286,65 грн. та на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Свої вимоги\~позивачі \~обґрунтовують\~тим, що 16 травня 2021 року о 10.20 год. водій [PERSON] за сприятливих умов, сухому асфальтному покритті, керуючи технічно-справним транспортним засобом марки Renault д.н.з. [NUMBER] рухався автодорогою Н-01 сполученням Київ-Знам`янка в межах села Григорівка Обухівського району Київської області в напрямку м. Обухів Київської області на вул. Заводська с. Григорівка Обухівського району Київської області, здійснюючи маневр лівого повороту проявив неуважність, не стежив за дорожніми умовами, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на їх зміну діючи з необережності проявляючи самовпевненість легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та порушив вимоги п.п. 2.3 б, п.2.3. д, 10.1, 16.13 ПДР побачивши, що в зустрічному напрямку рухається автомобіль, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, в момент виникнення небезпеки не зупинив керований ним транспортний засіб, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем Skoda Oсtavia д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та пасажирами [PERSON] та [PERSON] , 2016 року народження. 30.06.2021 року слідчим СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області винесено постанову про закриття кримінального провадження. 29.09.2021 року постановою Обухівського районного суду Київської області визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Третьою особою у справі позивачу [PERSON] , як власнику автомобіля Skoda Oсtavia відшкодовано 100000 грн., тобто залишається не відшкодованими 29453 грн. З місця ДТП було евакуйовано автомобіль позивачки на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів, за що вона сплатила 4500 грн. вартість послуг евакуатора. Нею витрачені кошти на лікування у розмірі 1333 грн. 30 коп. Крім того, з моменту ДТП до 21.07.2021 року позивач не мала можливості користуватися власним автомобілем, що завдало певних незручностей та призвело до моральних переживань. Крім того, моральних страждань також зазнала дитина позивача, що була в салоні автомобіля під час ДТП. Позивач [PERSON] , який був за кермом автомоібля під час ДТП також зазнав моральних страждань, які оцінив в 50000 грн. 23 лютого 2022 року судом постановлено ухвалу про призначення справи до підготовчого судового засідання. 11 липня 2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачі не з`явились, подали заяву в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали. В судове засідання представник відповідача [PERSON] не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, визнав позов в частині моральної шкоди [PERSON] на суму 15000 грн. та позивача [PERSON] на суму 5000 грн. У задоволеннні іншої частини позову просив відмовити. Представник третьої особи ПАТ «Україннська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заяв, клопотань суду не направив. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2021 року о 10.20 год. на автодорозі Н-01 сполученням Київ-Знам`янка в межах села Григорівка Обухівського району Київської області в напрямку м. Обухів Київської області на вул. Заводська с. Григорівка Обухівського району Київської області сталася ДТП за участю транспортного засобу Renault д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Skoda Oсtavia д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] з пасажирами [PERSON] та дитиною [PERSON] , 2016 року народження. 30 червня 2022 року постановою слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області кримінальне провадження №1202111123000463, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито за відсутністю в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. 29 вересня 2021 року постановою Обухівського районного суду Київської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №361/07-21 складеного оцінювачем [PERSON] ТОВ «Клевер Експерт» на замовлення [PERSON] вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Skoda Oсtavia реєстраційний номер [NUMBER] становить 129453,35 грн., а вартість матеріального збитку без ПДВ 114844 грн. 11 коп. З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №156764636 та Додатку №1 вбачається, що транспортний засіб Renault д.н.з. [NUMBER] застраховано в страховій компанії ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Сторонами визнається, що третьою особою виплачено позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 100000 грн. Компенсувати витрати на лікування третя особа відмовилась. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Поняття джерела підвищеної небезпеки закріплено у статті 1187 ЦК України. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності\~\~що передбачено статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначена правова позиція закріплена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду\~\~від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20. Таким чином відповідач у справі, як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, мав обов`язок відшкодувати позивачу, як потерпілому, в порядку визначеному ст. 1194 ЦК України різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди. Разом із тим, із страхового полісу ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» де забезпеченим транспортним засобом є Renault д.н.з. [NUMBER] вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлено 130000 грн., доказів того, що шкода позивачу [PERSON] , як власнику пошкодженого транспортного засобу спричинена у більшому розмірі і перевищує вказаний ліміт позивачем доказово не обгрунтовано. Із матеріалів справи вбачається, що відповідальність відповідача у вказаних правовідносинах була застрахована страховиком\~ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс» і доказів того, що заявлена позивачем у справі сума витрат на лікування в розмірі 1333 грн. 30 коп. не могла бути виплачена страховиком в порядку ст.3, 23, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем до суду подано не\~\~було. А тому стягнення вказаних коштів із відповідача у справі\~\~суперечить меті,\~\~визначеній у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, суд приймає до уваги, що у постанові Обухівського \~районного суду від 29.09.2021 року у справі №3723498/21 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності відсутні відомості, що за наслідком порушення відповідачем у справі ПДР України при вчинення ДТП, що мала місце 16.05.2021 року учасникам ДТП було завдано\~\~шкоди здоров`ю, а згідно постанови про закриття кримінального провадження віж 30.06.2021 року та висновків судово-медичної експертизи №106 від 09.06.2021 та №107 від 07.06.2021, №118 від 30.06.2021 року у [PERSON] та, відповідно, [PERSON] тілесні ушкодження не виявлені.\~\~ Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема у постановах: від 05 червня 2018 року (справа № 910/7449/17, провадження № 12-104гс18); від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18); від 03 жовтня 2018 року (справа № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18); від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19);\~\~від 11 грудня 2019 року (справа № 465/4287/15, провадження № 14-406цс19). У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), Велика Палата Верховного Суду, у пунктах 136, 137 указаної постанови зазначила, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Таким чином суд вважає, що шкода, заподіяна життю чи здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та шкода, заподіяна майну в межах страхової суми підлягає відшкодуванню страховиком, а тому покладення на [PERSON] обов`язку\~\~відшкодування майнової шкоди в межах розміру ліміту страхового відшкодування та шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого суперечить вище вказаним нормам матеріального права та правовим позиціям, викладених в постановах Верховного Суду. Щодо вимог позивача [PERSON] про відшкодування 4500 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу Skoda Oсtavia з місця ДТП, то суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки самим позивачем суду подано суперечливі докази про вартість послуг евакуатора. Так, згідно акту №21 від 21.07.2021 року варітсть послуг, наданих ФОП [PERSON] щодо транспортування автомобіля Skoda Oсtavia д.н.з [NUMBER] з місця події становить 4500 грн., тоді як згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 16 травня 2021 року ФОП [PERSON] надавав позивачу [PERSON] послуги з перевезення того ж автомобіля з с.Григорівка в с.Борисів, при цьому ціна завантаженя 1000 грн., а вартість виконаних робіт 2000 грн. Будь-яких доказів оплати вартості жодних із вказаних послуг позивачем не надано. Щодо цивільного позову позивачів в частині відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого кожному із цивільних позивачів спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку із протиправною поведінкою [PERSON] , порушенням їх життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, ступеня вини відповідача, глибини страждань кожного з позивачів, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода на користь [PERSON] 30000 грн., [PERSON] 7000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial