Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотиввовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що видане представником Президента України на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації № 122 від 30.03.1993 року.\~ Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною сина позивача [PERSON] , шлюб між якими було розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2020 року по справі №299/2196/20. [PERSON] невістка позивача не проживає у будинку з серпня 2020 року. Після розірвання шлюбу забрала всі свої особисті речі та поїхала проживати до своїх батьків в с.Четфалва, Берегівського району. Добровільно знятися з реєстрації не бажає. Факт реєстрації відповідача, яка тривалий час фактично не проживає в житловому бидинку позивача, створює йому перешкоди у реалізації його прав власника. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду із даним позовом та просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подала. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що видане представником Президента України на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації № 122 від 30.03.1993 року (а.с.6). В даному житловому приміщенні значиться зареєстрованою відповідач [PERSON] (а.с.15) колишня дружина сина позивача [PERSON] , шлюб між якими було розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20.08.2020 року по справі №299/2196/20. Факт не проживання відповідача більше одного року у будинку, належному позивачу підтверджується довідкою Вилоцької селищної ради\~\~ № 02-10/600 від 18 квітня 2022 року (а.с.15). Окремої домовленості між сторонами про встановлення строку та інших умов відсутності відповідача не існує. Поважних причин відсутності таких як: тривале відрядження, переведення на інше місце роботи, військова служба тощо - немає. Відповідач не є наймачем житлового приміщення, договору найму чи оренди житлового приміщення ним не укладено. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує право останнього передбачене ст. 317 ЦК України, а саме: перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню майном, а також призводить до надмірного нарахування коштів за житлово-комунальні послуги, створює для позивача перешкоди в призначенні субсидії. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. За встановлених судом обставин позов підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем в сумі 992,40 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved