Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 06 вересня 2019 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №\~2209. В обґрунтування позову зазначала, що 06 вересня 2019 року вона та [PERSON] уклали шлюб, дітей від шлюбу вони не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя у них не склалося, через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У зв`язку із цим з початку липня 2022 року сторони припинили ведення спільного господарства та почали проживати окремо. Примирення подружжя та збереження шлюбу є неможливим, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Хуторненко І.М. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов підтримують в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 06 вересня 2020 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №\~2209. Дітей від шлюбу вони не мають. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з липня 2022 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі до суду позову про розірвання шлюбу позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією №\~72 від 29 липня 2022 року. Враховуючи наведене вище, визнання позову відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу [PERSON] із державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп., така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved