Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

10.08.2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції 18.11.2007 року, актовий запис №2610. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Також позивач просить суд спільних з відповідачкою малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] залишити проживати разом із ним, оскільки протягом останнього року вони мешкають з батьком, спір щодо визначення місця їх проживання між сторонами відсутній. 19.08.2022 року судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 30.08.2022 року позивач\~не з`явився,\~надав до суду письмову заяву, в якій просив суд\~розглянути справу\~без його участі, позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, також подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводилось без їх участі та не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції 18.11.2007 року, актовий запис №2610, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . На теперішній час позивач з відповідачкою шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна між ними немає, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, наполягають на розірванні шлюбу, примиритися не бажають. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинились, спільне життя суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними має бути розірваний. Щодо вимог про залишення проживання малолітніх дітей разом із батьком суд виходить з наступного. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після припинення спільного проживання подружжя залишились проживати із батьком, який і займається їх вихованням. З матеріалів справи вбачається відсутність конфлікту між сторонами щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дітей та їх реалізації. Також відповідачка подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти залишення дітей проживати після розірвання шлюбу разом з позивачем. Виходячи з вищезазначеного та, враховуючи, що збереження сім`ї між сторонами неможливе та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, відсутність спору між сторонами щодо визначення місця проживання та порядку утримання їх спільних дітей, визнання позову відповідачкою, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1984,80 гривень. На підставі викладеного та,

Outcome: approved