Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Позивач 14 січня 2022 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позов мотивований\~тим,\~що [INFO] померла\~її мати\~ [PERSON] .\~Після її\~смерті відкрилась\~спадщина на\~квартиру [ADDRESS] .\~20\~січня 2017\~року позивач\~звернулась із\~заявою про\~прийняття спадщини\~до Другої\~Дніпровської державної\~нотаріальної контори,\~проте їй\~було відмовлено\~в видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину у\~зв`язку з\~відсутністю документів,\~що підтверджують\~право власності.\~Вказана квартира,\~після сплати\~її вартості\~ЖБК №\~123\~«Прожектор» стала\~власністю бабусі\~матері позивача\~ [PERSON] ,\~яка була\~членом кооперативу.\~ [PERSON] ,\~відповідно до\~діючого на\~той момент\~Закону України\~«Про власність»\~стала власником\~квартири,\~а оскільки\~на той\~час реєстрація\~права власності\~була не\~обов`язковою,\~то вона\~не зареєструвала\~за собою\~право власності\~на квартиру.\~31\~липня 1979\~року [PERSON] \~склала заповіт,\~у якому\~пайовий внесок\~матері позивача\~ [PERSON] . 25\~березня 1985\~року [PERSON] \~вийшла із\~членів кооперативу,\~а замість\~неї до\~кооперативу вступила\~мати позивача\~ [PERSON] .\~ [INFO] [PERSON] \~померла.\~Після смерті\~ [PERSON] .\~ [PERSON] \~продовжувала жити\~у вказаній\~квартирі,\~користувалась нею,\~тобто фактично\~прийняла спадщину,\~проте свідоцтво\~про право\~на спадщину\~не отримувала\~та належним\~чином не\~зареєструвала своє\~право власності\~на квартиру.\~Спадкоємцями після\~смерті [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~є позивач\~та її\~сестра \~ [PERSON] ,\~які на\~момент відкриття\~спадщини були\~зареєстровані за\~адресою: [ADDRESS] . Згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. У судове\~засідання позивач [PERSON] не з`явилась, натомість її представник адвокат Хрипунов Д.Г. у своїй заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача\~Житлово-будівельного\~кооперативу №\~123\~«Прожектор» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Письмових заяв та/або відзиву від неї не надходило. Представник третьої\~особи \~Другої Дніпровської\~державної нотаріальної\~контори в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] народилась [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу із [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 31 липня 1979 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] пайовий внесок в житлово-будівельному кооперативі № 123 «Прожектор», що знаходиться в м.\~Дніпропетровську, вул. Д.Галицького, буд. 63, кв. 82. Згідно довідки голови ЖБК №123 «Прожектор» вбачається, що [PERSON] була членом кооперативу, якою повністю сплачено вартість квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 15 Закону Української РСР «Про власність» від 07.02.1991 року, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 12). Із матеріалів спадкової справи № 781/2016, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Постановою державного нотаріуса ДДДНК від 20 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують права власності (а.с. 15). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу № 123 «Прожектор», [PERSON] , третя особа Друга Дніпропетровська держнотконтора про визнання права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] відмовлено (а.с. 28-30). Постановою Дніпровського\~апеляційного суду\~від 23\~жовтня 2020\~року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року скасовано. Позовні вимоги [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу № 123 «Прожектор», [PERSON] , третя особа Друга Дніпропетровська держнотконтора про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , право власності на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м. (а.с. 26-28). В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час відкриття спадщини після померлої [PERSON] , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31 жовтня 1975 року та п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року (які були чинними на момент відкриття спадщини після [PERSON] ) доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги те, що [PERSON] протоколом загальних зборів членів ЖБК №123 «Прожектор» № 83 від 26 березня 1985 року прийнято в члени ЖБК № 123 «Прожектор», а [PERSON] померла [INFO] , то є всі законні підстави вважати, що спадкодавець [PERSON] фактично прийняла спадщину. Відповідно до ст. 15 Закону Української РСР «Про власність» від 07.02.1991 р., член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. А відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [INFO] померла [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] . В квартирі за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17, 19, 20). На загальних зборах членів ЖБК № 123 «Прожектор» 25 листопада 2017 року вирішено прийняти до складу членів кооперативу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Згідно відомостей КП «ДМБТІ» ДОР від 18 березня 2016 року станом на 31 грудня 2012 року відомості щодо реєстрації права власності за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с. 21). Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту її прав як спадкоємця шляхом визнання права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 963,73 грн. (а.с. 1) покладається на відповідачів рівними частками. На підставі викладеного та

Outcome: approved