Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд заочного рішення звернулася [PERSON] та просила суд скасувати заочне рішення по справі ЄУН 371/1151/17 від 22 листопада 2017 року. В обґрунтування зазначених вимог вказала, що 22 листопада 2017 року Миронівським районним судом Київської області було прийнято заочне рішення, який частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з [PERSON] 12295,58 грн. заборгованість за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1600 грн. [PERSON] вказала, що крім анкети не підписувала жодних договорів, та не отримувала ні кредитного Договору ні Тарифів банку від позивача. Також зазначила, що відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається укладений, але навіть Анкета відповідачу надана не була. Більше того вона підписуючи Анкету, яка була їй незрозуміла, оскільки написана російською мовою, працівник Банку не роз`яснив їй, щодо правових наслідків та наступного тягаря у вигляді нарахувань (штрафи, пеня, тощо). Даний Договір є тільки на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» та є його власністю, отже впливу на будь-які договірні відносини Відповідач не мала. Так позивач збільшує кредитні ставки на власний розсуд. Позивач керується встановленням або змінами кредитного ліміту за своєю ініціативою. Про, що відповідач не був проінформований та свою згоду не давав. Позивач зазначає: 1363,37 грн. - тіло кредиту, 597,13 - відсотки за користування кредитом, але позивач не надав суду доказів отримання кредиту відповідачем, визначивши тіло кредиту на власний розсуд, надає лише Розрахунок заборгованості, який сам встановив. 10335,08 грн. - нараховано пені, яка взагалі нарахована з порушеннями, та є неможливою, оскільки перевищує суму вигаданого боргу приблизно в 75 разів, виходить кредитні кошти ПАТ КБ «ПриватБанк» нараховує у розмірі майже 750%. [PERSON] вказала також, що позивачем ненадані докази УМОВ та Правил банківських послуг. У Анкеті такі послуги відсутні, отже не відбувалась домовленість між сторонами про сплату відсотків, за користування кредитним коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Строки у відповідності ст. 530 ЦК України в Анкеті відсутній. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена за адресою вказаною в заяві, клопотань про відкладення розгляду справи не надала. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, до суду надав клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Миронівським районним судом Київської області 22 липня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було постановлено заочне рішення, яким із відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 15 лютого 2014 року в розмірі 12295 гривень 58 копійок, яка складається із 1363,37 грн. заборгованості за кредитом, 597,13 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом та заборгованість за пенею 10335,08 грн. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року заочне рішення суду було скасовано, справу призначено до перегляду цього рішення. Переглядаючи це рішення, суд виходить із того, що згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 15 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Для отримання платіжної картки відповідач заповнила заяву, в якій зазначила персональні дані, підтвердила факт ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг, отримала кредитну картку «Універсальна». Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, погодилася, що її заява разом з пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, за юридичною природою укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] договір є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до преамбули умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» публічно запропонував невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого опублікував умови та правила надання банківських послуг на своєму веб-сайті в мережі Інтернет. Зі змісту умов та правил надання банківських послуг вбачається, що послугою банку є надання кредиту особі, яка приймає ці умови і правила. Оскільки кредитний договір є двостороннім правочином, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента. Із змісту анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також самих умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, випливає обов`язок банку надати відповідачу банківську кредитну картку. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 Цивільного кодексу України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідач припинила сплачувати кредит, внаслідок чого станом на 10 серпня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 1363,37 грн., за відсотками 597,13 грн. та за пенею 10335,08 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, пенею та відсоткам за користування кредитом ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. З огляду на те, що в матеріалах справи наявні копії постанов приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. про закінчення виконавчих проваджень, із яких вбачається, що станом на 11 серпня 2022 року заборгованість відповідача по тілу кредиту, пенею та відсоткам за користування кредитом погашена, то суд приходить до висновку про відсутність необхідності повторного стягнення цих коштів та необхідності в рішенні лише встановити фактнаявності у [PERSON] , станом на 05 вересня 2017 року заборгованості за кредитним договором укладеним із Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 15 лютого 2014 року в розмірі 12295 гривень 58 копійок, та вважати її погашеною. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи справу, суд повинен звертати особливу увагу на наявність у позовній заяві обставин, передбачених пунктами 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК, а саме виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд відхиляє доводи представника позивача про наявність у відповідача заборгованості за штрафами в розмірі 1114,78 грн. (500 + 614,78), оскільки ні в позовній заяві, ні в наявних у матеріалах справи не зазначено за що саме вони нараховані (за які порушення та коли вони сталися). Позовна заява зводиться лише до цитування пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг та констатації факту наявності такої заборгованості. Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не містить інформації за який період та за які дії чи бездіяльність на відповідача накладено вказану суму штрафу. У розрахунку заборгованості зазначено, що 1114,78 грн. є «заборгованістю по судовим штрафам» (а.с. 7), але у матеріалах справи відсутні докази накладення на відповідача судом будь-яких штрафів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача, для з`ясування обставин справи у судове засідання не з`явився, пояснень щодо розрахунку заборгованості відповідача за штрафами не надав, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за штрафами в розмірі 1114,78 грн. є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. Посилання представника позивача на п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, судом до уваги не беруться, оскільки вони не підписані відповідачем. Судом не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку в момент її підписання. У самій заяві відповідача про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку домовленість сторін щодо розміру пені, підстав її нарахування та сплати відсутня. Зазначена позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-16цс15. При прийнятті рішення по справі суд не бере до уваги посилання відповідача на положення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки сума пені не перевищує заборгованість за тілом кредиту в 75 раз, як це вказує відповідач, ця сума перевищує заборгованість за тілом кредиту лише в 7,5 раз, при цьому ця заборгованість утворилася внаслідок неналежного виконання боржником узятих на себе кредитних зобов`язань протягом тривалого часу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1600 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № PROM9B5F7S від 19 серпня 2017 року. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного, ст. ст. 14, 525, 526, 527, 530, 610 - 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial