Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

20.08.2021 року позивачка [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Романко В.Р. звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 000 грн., щомісячно з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22.07.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають сина, який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, спору щодо місця проживання дітей з відповідачем немає. Оскільки відповідач працездатний і має можливість утримувати сина, адже у нього немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Просить позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 4 000 грн. на сина, щомісячно з дня подачі заяви до суду і до настання повноліття. Крім того позивачка просить стягнути з відповідача витрати на юридичну допомогу у розмірі 7\~000 грн. Представник відповідача адвокат Скоробогатий М.В. подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги у розмірі 4000 грн. не визнав. Готовий сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина у твердій грошовій сумі розміром 2 500 грн.. Позовні вимоги в частині стягнення з нього витрат на юридичну допомогу у розмірі 7\~000 грн. не визнає та просить у цій частині відмовити. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву про проведення засідання у її відсутності та відсутності її представника, позов підтримує у повному обсязі та просить його задоволити. Представник відповідача подав клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони шлюб розірвали 22.07.2016 року, що підтверджується рішенням Буського районного суду Львівської області від 22.07.2016 року ЄУН № 440/625/16-ц, провадження № 2/440/507/2016. В шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за ч.2\~ст.150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.\~\~\~\~ Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини. Відповідно до ч.2\~ст.182 Сімейного кодексу України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17\~Постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. Позивач просить суд стягувати аліменти в твердій грошовій сумі для дитини відповідного віку, оскільки відповідач працездатний, інших утриманців не має, здоровий. В силу ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Згідно матеріалів\~справи після\~розлучення сторін\~28.09.2016\~року відповідачем\~було укладено\~договір дарування\~будинку,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Буського\~районного нотаріального\~округу Лукащук\~Н.О.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 570,\~відповідно до\~якого [PERSON] \~безоплатно передав\~у власність,\~а [PERSON] \~прийняв у\~власність,\~як дарунок,\~житловий будинок\~ [ADDRESS] .\~Крім того,\~28.09.2016\~року було\~укладено договір\~дарування земельної\~ділянки,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Буського\~районного нотаріального\~округу,Лукащук Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 573, відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку площею 0,2499 га, що розташована за адресою : с . Побужани , Буський район, Львівська область, цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4620685000:10:010:0022. Відповідач, на теперішній час немає фізичної можливості платити аліменти у розмірі 4 000 грн., а тому погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн. На підставі ч.ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved