Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.01.2005 позивач є власником кв. [ADDRESS] . У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстрований колишній чоловік доньки позивача, який з липня 2020 року у вказаній квартирі не мешкає, оскільки поїхав до своїх батьків у смт Брусилів Житомирської обл. Відповідач у спірному житловому приміщенні не з`являється, комунальні платежі не сплачує. Позивач перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чинить. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в поряду загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 15.04.2022 о 12.00 год. 15.04.2021 справу знято з розгляду у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, пошкодження адміністративної будівлі Дарницького районного суду с. Києва за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, 5-А, а також у зв`язку із перебування судді у відпустці. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач це його зять, після фактичного розірвання шлюбних відносин з його донькою у липні 2020 року, відповідач поїхав до своїх батьків у смт Брусилів Житомирської обл. Жодного разу в квартирі не з`являвся, його особистих речей у квартирі також немає, платежі за житлово-комунальні послуги не сплачує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву від нього не надходив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. [PERSON] є співвласником кв. [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 10.01.2005. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва в кв. [ADDRESS] зареєстрований, крім позивача та членів його сім`ї, відповідача [PERSON] , [INFO] . Згідно з письмовими заявами, складеними мешканцями буд. [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] , відповідач не проживає в кв. [ADDRESS] з липня 2020 року. Заочним рішенням Дарницького районного суду від 05.04.2021 у справі № 753/2141/21 шлюб між донькою позивача [PERSON] та зятем позивача [PERSON] розірваний. Крім того, в судовому засіданні, за клопотанням позивача був допитаний як свідок [PERSON] , який пояснив, що він є головою ОСББ буд. [ADDRESS] . Відповідач є колишнім зятем позивача. Після розірвання шлюбу з донькою позивача, приблизно два чи три роки відповідач не проживає у кв. [ADDRESS] . З цього часу свідок відповідача більше не бачив. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Отже, судом встановлено, що відповідач з липня 2020 року не проживає за місцем реєстрації, за комунальні послуги не сплачує, ремонті роботи не проводить, в приміщенні відсутні його особисті речі, позивач не чинив йому перешкод у користування квартирою. За таких обставин реєстрація члена сім`ї (відповідача у справі) у квартирі позивача перешкоджає власнику майна в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм житлом, а тому наявні підстави визнання їх такими, що втратили право користування квартирою. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою. З огляду на цю норму Закону рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Outcome: approved