Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку, [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки. [INFO] дочці виповнилось\~ 18 років. Згідно розрахунку № 16225 від 17 лютого 2022 року виданої відділом державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУМЮ (м.Київ), загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 лютого 2022 року становить 182 747,00 грн. Згідно розрахунку позивача сума неустойки (пені), яку відповідач зобов`язаний сплатити складає 32 817,40 грн. Посилаючись на те, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця села Лосятин Васильківського району Київської області, на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2017 року до повноліття доньки у розмірі 32 817,40 грн. та заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01 лютого 2022 року становить 182 747,00 грн. 25 травня 2022 року відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 16 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено розгляд справи 12 липня 2022 року о 09:00 год. 12 липня 2022 року учасники справи в судове засідання не з`явились. Від позивача [PERSON] \~ 12 липня 2022 року до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, однак у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення йому повідомлення розгляд справи було відкладено до 30 серпня 2022 року 14:00 год. В судове засідання 30 серпня 2022 року відповідач [PERSON] не з`явився. Рекомендований лист від 17 червня 2022 року повернувся до суду не вручений з відміткою засобів поштового зв`язку причина повернення «за закінченням терміну зберігання». Рекомендований лист від 14 липня 2022 року повернувся до суду не вручений з відміткою засобів поштового зв`язку причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У відповідно до ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України, суд вважає на можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . 14 березня 2006 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення суду від 22 лютого 2006 року у цивільній справі № 2-1037/2006 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, було видано виконавчий лист. Згідно із довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам № 16225 від 17 лютого 2022 року, виданою відділом державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), по вказаному виконавчому листу рахується заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01 лютого 2022 року становить 182 747,00 грн. Встановлені судом обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першійстатті 196 СК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідальність платника аліментів за їх прострочення обмежується 100 відсотками заборгованості за аліментами, що узгоджуються з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20). Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується». З матеріалів справи вбачається, що станом на час пред`явлення позову відповідач аліменти не сплачував, тому розмір заборгованості необхідно обраховувати за період з період з червня 2017 року по лютий 2022 року. Розмір заборгованості зі сплати аліментів в цей період складає 182 747 грн. (довідка державного виконавця від 17 лютого 2022 року). Перевіривши наданий позивачем детальний розрахунок пені судом встановлено, що починаючи з червня 2017 року по лютий 2022 року загальна сума пені за несплату аліментів становить 32 817,40 грн. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та вчасно подати докази до суду першої інстанції. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина сьома статті 81 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) викладено висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. При цьому, матеріали справи не містить доказів на спростування доводів позивача, які є обґрунтованими та узгоджуються із матеріалами справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за весь строк прострочення сплати аліментів, який починає свій перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Суд, при розрахунку пені приймає до уваги останній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом № 16225 від 17 лютого 2022 року, що наявний у матеріалах справи, який на момент розгляду справи є дійсним, та з якого вбачається, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з червня 2017 року по лютий 2022 року становить 182 747 грн. Отже, суд перевіривши розрахунок пені наведений позивачем та враховуючи положення ст. 196 СК України, приходить до висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка за період з червня 2017 року по лютий 2022 року становить 32 817,40 грн., тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості по аліментах суд зазначає наступне. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений\~ статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Відповідно до частин третьої, восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 537/4755/16-ц (провадження № 61-20760св19), від 17 листопада 2021 року у справі № 569/14819/19 та узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Таким чином, заборгованість за аліментами визначена в порядку виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2006 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, підлягає примусовому виконанню в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Отже, вимога позивача [PERSON] про стягнення вищевказаної заборгованості за аліментами у цій справі може спричинити подвійне стягнення аліментів, а тому суд приходить до висновку про відмову у позові в цій частині. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору та вимоги ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial