Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, з подальшими уточненнями розміру позовних вимог, де в свої вимогах покликається на те, що [PERSON] , підписавши заяву № б/н від 03.08.2012 отримав кредитну картку на якій встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 35 000.00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат згідно Умов. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого станом на 02.02.2022 року утворилася заборгованість у розмірі 42738.26 грн., з яких: 29747,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 12991.17 грн. - за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Оскільки, відповідач не виконував умов договору, то посилаючись на цивільно-правові норми позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.08.2012року в розмірі 42738.26 грн. та сплачені судові витрати. 12.05.2020 відкрито провадження у справі. 04.06.2020 [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволені позову АТ КБ «Прватбанк» про стягнення з нього кредитної заборгованості за договором б/н від 03.08.2012 за безпідставністю та пропуском строків позовної давності. Поданий відзив мотивує тим, що заяву б/н на отримання банківських послуг він подавав 03.08.2012 року, а з позовом про стягнення боргу за кредитним договором до нього представник банку звернувся тільки 23.04.2020. Тобто із пропущенням строку звернення в суд. Крім цього, зазначає, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору. 26.06.2020 представником АТ КБ Приватбанк подано відповідь на відзив, який зводиться до того, що сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто усіх істотних умов договору. Умови і правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією,яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. А відтак,вважають, що з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України, шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування). Щодо посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування, вважають неправдивими, оскільки відповідач регулярно користувався кредитною карткою банку, про що свідчить виписки по рахунку та свідчить про обізнаність відповідача щодо умов кредитування. Щодо строків позовної давності повідомили, що відповідно до правил користування платіжною картою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки(місяць та рік). Строк перевипущеної картки 10.2022 року. Позивач звернувся з позовом до відповідача до суду 04.04.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. У з`вязку із вищенаведеним просять позовні вимоги задоволити в повному обсязі. 02.07.2020 ухвалою Бродівського районного суду Львівської області провадження у даній справі зупинено на час перебування відповідача у складі Збройних Сил України. 07.10.2021 ухвалою про прийняття справи до свого провадження суддею Бунда А.О. цивільну справу прийнято до свого провадження. 12.01.2022 винесено ухвалу про поновлення провадження у справі та призначення судового засідання. 15.02.2022 представником АТ КБ «Приватбанк» подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бернацький П.В. подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав, вважає його безпідставним, необґрунтованим, таким, що не підлягає до задоволення. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів та відповідно до положень ст.247 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 03.08.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № б/н із [PERSON] згідно з умовами якого останній отримав кредит, який в подальшому збільшився до 35 000,00 грн. на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] не оспорював умови кредитування та отримання встановленого банком розміру кредитного ліміту. Згідно з наданим банком уточненим розрахунком, за вказаним кредитним договором станом на 02.02.2022 року утворилася заборгованість у розмірі 42738.26 грн., з яких: 29747,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 12991.17 грн. - за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Приписами ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відтак суд, вважає, що за своєю юридичною природою передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, проценти річних фактично є елементом суми боргу, починаючи з моменту виникнення прострочення сплати такого, тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягають проценти річних з розрахунку їх розміру, законодавчо встановленого у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме - 3% річних від простроченої суми, що складає 12991,17 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Окрім цього, з підстав визначених у ч.2 ст.625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача відсотки нараховані за прострочений кредит. Поряд з тим, стороною по справі було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. У відповідності до вимог п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Тому, з огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду з позовом , оскільки дане спростовується матеріалами справи, зокрема, розрахунком заборгованості за договором б/н від 03.08.2012 (а.с.165-168). На підставі ст.ст.16,526,527,530,625,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved