Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 07 червня 2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис № 1363. В обґрунтування позовних вимог вказує, що за час подружнього життя з`ясувалось, що сторони мають різні погляди на життя, шлюб та інші цінності, виявилась несумісність їх характерів. Відносини між подружжям погіршились, вони не проживають як одна сім`я з березня 2022 року. Ухвалою суду від 27 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 17 серпня 2022 року. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У клопотанні зазначає, що на примирення не згоден, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. У клопотанні відповідач зазначає, що на примирення не згодна, шлюб просить розірвати та після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 07 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 1363, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 червня 2019 року. Дітей від спільного проживання у шлюбі сторони не мають. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач просить після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, шлюбні відносини фактично припинені, на примирення сторони не згодні, просять шлюб розірвати, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 496 грн. 20 коп. За правилами ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору, за винятком повернутої з державного бюджету суми судового збору, у розмірі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved