Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

12 квітня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17 листопада 2007 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Новосавицькою сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 03. За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, після чого в сім`ї складалась психологічна несумісність, яка призводила до постійних сварок, що тяжким чином впливала на психічний стан та кожен раз спричиняло їй душевні страждання. З відповідачем по справі вони проживають за однією адресою та займаються веденням спільного господарства. У період шлюбу ними було придбано різноманітне майно, що є їх спільною сумісною власністю, тому має намір звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Після розірвання шлюбу, малолітній син [PERSON] буде проживати з ним. В подальшому має намір звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Тому він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 17 листопада 2007 року Новосавицькою сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 03. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява в якій він просить відкласти судове засідання та зазначив, що з позовом не згоден. Однак в наступні судові засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 листопада 2007 року у Новосавицькій сільській раді Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 17 листопада 2007 року Новосавицькою сільською радою Великомихайлівського району Одеської області. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають, відновлювати подружні відносини позивач не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 992,40 грн. на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved