Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

29 липня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 06 березня 2021 року у Вознесенському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №49. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та з червня 2021 припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, через що виникали непорозуміння. Спір щодо місця мешкання дитини та поділу спільного майна відсутній. У зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна, просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 06 березня 2021 року у Вознесенському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №49. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved