Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між сторонами було укладено кредитний договір № KIQ0G00000063. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, зараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору,. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав. У зв`язку з чим станом на 05.10.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 454449.91 [Долар США]. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 10.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~12.01.2022 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому зазначено наступне. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2014 року у цивільній справі №372/6286/13-ц, яке набрало законної сили 27.06.2014 року, позов Публічного акціонерного товариства \~\~\~Комерційний банк Приватбанк до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KIQ0GA00000063 від 24.07.2007 року, в розмірі 161860,92 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до НБУ від 04.12.2013 року складає 1293268,77 грн. звернуто стягнення на квартиру. Враховуючи наявність такого рішення суду, зобов`язання за кредитним договором №KIQ0GA00000063 від 24.07.2007 припинилось із моменту набрання рішенням суду законної сили. Також сплили строки позовної давності. Просив у позові відмовити повністю та стягнути із позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 8000 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~01.07.2022 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому останнім зазначено, що раніше винесене рішення суду не припиняє дію кредитного договору та не позбавляє відповідача від відповідальності за взяті зобов`язання за договором. \~ \~ \~ \~25.07.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засідання просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (надалі - Відповідач) 24.07.2007 року уклали кредитний договір № KIQ0G00000063. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 66340,00 [Долар США] на термін до 24.07.2017 р., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору іпотеки, укладеного в забезпечення зобов`язань за вищезазначеним договором кредиту, [PERSON] передав в іпотеку АТ КБ «Приватбанк» належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2014 року у цивільній справі №372/6286/13-ц Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, та виселення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KIQ0GA00000063 від 24.07.2007 року, в розмірі 161860,92 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до НБУ від 04.12.2013 року складає 1293268,77 грн., Звернуто стягнення на квартиру загальною площею 52,50 м2, житловою площею 29,20 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №KIQ0GA00000063 від 24.07.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 27.06.2014 у цивільній справі № 372/6286/13-ц (провадження в суді апеляційної інстанції № 22-ц/780/3751/14) апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення вважати неподаною та повернути апелянту. Таким чином 27.06.2014 набрало законної сили рішення Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2014 у цивільній справі № 372/6286/13-ц (провадження № 2-232/14). Суд одразу звертає увагу, що позивач заявив неправомірну вимогу до позивача в частині стягнення відсотків за кредитним договором в розмірі 94\~688,86 доларів США з огляду на наступне. Верховний суд в своїй постановах неодноразово зазначав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тобто звернення до суду із відповідним позовом. Як вбачається із матеріалів цивільної справи рішення Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2014 року №372/6286/13-ц ухвалено на підставі позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , поданого 23.12.2013 року. З приводу застосування строку позовної давності до інших вимог, на який посилається представник відповідача, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство\~передбачає два\~види позовної\~давності:\~загальну і\~спеціальну.\~Загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом частини 1 статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, провадження № 12-143гс18). Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (частина третя статті 653 ЦК України). Виходячи з вимог частини 3\~статті 653\~ЦК України, а також враховуючи наявність рішення Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2014\~у цивільній\~справі №\~372/6286/13-ц (яке набрало законної сили 27.06.2014), зобов`язання за кредитним договором № KIQ0GA00000063 від 24.07.2007 припинилося з моменту набрання рішенням суду законної сили, тобто з 27.06.2014. Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. З урахуванням положень частини 2 та 3 статті 264 ЦК України, у день пред`явлення позову у цивільній справі № 372/6286/13-ц позовна давність перервалася та після переривання перебіг позовної давності почався заново. Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи наявність рішення Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2014\~у цивільній\~справі №\~372/6286/13-ц (яке набрало законної сили 27.06.2014), суд приходить до висновку, що саме у день пред`явлення позову у цивільній справі № 372/6286/13-ц позовна давність перервалася та після переривання перебіг позовної давності почався заново, і Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мав право впродовж строку позовної давності звернутися до суду за захистом своїх прав, проте своїм правом на пред`явлення позову позивач скористався тільки 12.11.2021 та пред`явив позов у цивільній справі № 372/4408/21 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № KIQ0GA00000063 від 24.07.2007. Отже, суд приходить до висновку, що є підстави для відмови у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у цивільній справі № 372/4408/21 у зв`язку зі спливом позовної давності, на підставі частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України, оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позовній заяві не зазначило поважних причин пропущення позовної давності та до позовної заяви не додано доказів таких поважних причин. Суд також звертає увагу на доказ, долучений до відзиву представником відповідача, а саме інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 06.01.2022 року, відповідно до якої позивач зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки, квартиру, яка передавалася [PERSON] у забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту. Відповідно до інформації із Реєстру реєстрація права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» відбулася на підставі договору іпотеки від 07.04.2016 року, іпотекодавець ТОВ «Естейт Селлінг». В зв`язку із тим, що позивач не надав суду будь-якої інформації про деталі юридичної долі квартири предмету іпотеки, не скористався своїм процесуальним правом у передбачений законом строк надати відповідь на відзив відповідача, суд погоджується із позицією представника відповідача і в частині того, що зі змісту позову та долучених до нього документів, як доказів, неможливо визначити розмір дійсної заборгованості [PERSON] за кредитним договором із врахуванням звернення стягнення на предмет іпотеки, яке мало місце 16.08.2016 року за ПАТ КБ «Приватбанк». Суду також не надано достатньо інформації задля висновку про реалізацію позивачем предмету іпотеки в позасудовому порядку, оскільки є рішення Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2014\~у цивільній\~справі №\~372/6286/13-ц (яке набрало законної сили 27.06.2014), в якому позивачеві надано право від імені позивача укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки. І інформація, надана представником відповідача із Реєстру нерухомого майна, не дає суду достатньо підстав стверджувати про конкретний спосіб реалізації ПАТ КБ «Приватбанк» предмету іпотеки. В зв`язку із чим суд не може застосувати правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої застосування ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» має наслідком втрату кредитором права вимоги у випадку позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки (постанова ВС від 20.06.2018 року, справа № 756/31271/15-ц). У зв`язку із відмовою у позові, суд відмовляє і стягненні судових витрат із відповідача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У якості доказів у більшості випадків достатньо надати суду договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги, платіжні доручення на оплату послуг адвоката та квитанції про оплату клієнтом цих доручень. Цю позицію підтримав у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №19/64/2012/5003 від 31.01.2019 р. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] у розмірі 8000 грн. 00 коп.

Outcome: approved