Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просить суд: - визнати його, [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Білгород-Дністровський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції міста Одеси внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] [INFO] , який народився у Дніпропетровський області м. Нікополь, (свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополь Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №560 від 06.06.2012 року), зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », [INFO] ; - визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою проживання батька: [ADDRESS] . Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що з жовтня 2011 року він та відповідачка [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цивільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із тим, що на момент народження дитини позивач [PERSON] був неповнолітнім, актовий запис про народження дитини було зареєстровано зі слів матері, а саме, дані дитини в книзі актів про народження внесені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України вказані як « [PERSON] ». При цьому, батьком дитини зазначений [PERSON] , однак такої особи не існує. Дані про батька дитини є вигаданими відповідачкою. В теперішній час сторони звернулись до відділення ЗАГС з метою реєстрації народження їх спільного сина та зазначення позивача [PERSON] батьком, однак у реєстрації народження дитини за походженням від батька [PERSON] було відмовлено, з огляду на те, що на час зачаття дитини позивач був неповнолітнім. Позивач вказує, що він та відповідачка є особами ромської національності, та притаманним для осіб ромської національності є те, що шлюби відбуваються між ними дуже в ранньому віці. В обґрунтування позову зазначає також, що на теперішній час відповідачка [PERSON] має намір виїхати на лікування за кордон, натомість неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідач бажає залишити із собою, при цьому мати дитини не заперечує проти визначення місця проживання сина з батьком, оскільки вважає, що стосунки між батьком та сином є ліпшими ніж між матір`ю та ним. Позивач самостійно утримує сина та забезпечує усім необхідним для дитини. На підставі наведеного просить задовольнити позов. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 28.07.2022 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 03.08.2022 року сторони у судове засідання не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явився, відповідно до поданої ним заяви від 03.08.2022 року просить справу розглядати у його відсутність та задовольнити позов у повному обсязі. 03.08.2022 року відповідачка [PERSON] надала до канцелярії суду заяву відповідно до якої зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без її участі. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом було встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали однією сім`єю та перебували у фактичних шлюбних відносинах чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з жовтня 2011 року, вели спільне господарство. Під час поживання однією сім`єю у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . На момент народження дитини, [PERSON] та [PERSON] не перебували у шлюбі, позивач [PERSON] був неповнолітнім. Актовий запис про народження дитини було зареєстровано зі слів матері, а саме, дані дитини в книзі актів про народження внесені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України вказані як « [PERSON] ». При цьому, батьком дитини зазначений [PERSON] , однак, як зазначає позивача, такої особи не існує. Дані про батька дитини є вигаданими відповідачкою. Вказані обставини визнані відповідачкою [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються також письмовими поясненнями свідків: [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . В теперішній час сторони звернулись до відділення ЗАГС з метою реєстрації народження їх спільного сина та зазначення позивача [PERSON] батьком, однак у реєстрації народження дитини за походженням від батька [PERSON] було відмовлено, з огляду на те, що на час зачаття дитини позивач був неповнолітнім. Позивач вказує, що він та відповідачка є особами ромської національності, та притаманним для осіб ромської національності є те, що шлюби відбуваються між ними дуже в ранньому віці. Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначає також, що на теперішній час відповідачка [PERSON] має намір виїхати на лікування за кордон, натомість неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідач бажає залишити із собою, при цьому мати дитини не заперечує проти визначення місця проживання сина з батьком, оскільки вважає, що стосунки між батьком та сином є ліпшими ніж між матір`ю та ним. Позивач самостійно утримує сина та забезпечує усім необхідним для дитини. Під час розгляду справи відповідачка [PERSON] позов [PERSON] визнала у повному обсязі. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved