Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

В листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона тривалий час проживає у маминій квартирі по [ADDRESS] . В цій квартирі зареєстровані: мати [PERSON] (з 01.02.2007р.), брат [PERSON] (з 01.02.2007р.) та [PERSON] (з 11.08.2021р., чоловік її матері і батько відповідача). 27 жовтня 2021 року її мати [PERSON] подарувала їй вищезазначену квартиру. Відповідач [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] , з жовтня 2013 року в квартирі по [ADDRESS] не проживає, кошти на оплату комунальних послуг та проведення поточних ремонтних робіт з того часу жодного разу не надавав. При цьому, ключі від квартири він має, доступ до неї у нього вільний, перешкод у користуванні квартирою йому ніхто і ніколи не чинив. З нею в цій квартирі проживає її син [PERSON] , [INFO] . Це її і сина єдине житло. Весь цей час, а саме протягом останніх 7-8 років утриманням квартири займається виключно вона та її мати, регулярно сплачують комунальні послуги та несуть додаткові витрати на поточні ремонти (заміна стояків, труб водопостачання та водовідведення тощо). Наразі комунальні платежі подорожчали, нести ці витрати їй стало важче. У зв`язку з цим, вона має на меті отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Для цього їй необхідно, щоб [PERSON] , який вже тривалий час не проживає у цій квартирі, знявся з її реєстрації. На її прохання вчинити такі дії, або нести солідарний обов`язок з сплати комунальних послуг, [PERSON] не реагує. З приводу реєстрації місця проживання пояснив, що не може виписатися, оскільки у нього відсутній військовий квиток. Крім того, він 22.04.2015 року змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Не проживання відповідача за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин більше одного року та здійснення ним перешкод для отримання нею соціальних пільг на утримання житла, порушує її право власності на житло (право володіння, користування та розпорядження ним). Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту її порушених прав. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням за адресою по [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачував за комунальні послуги, не ніс інших витрат по утриманню квартири, а тому вона, як власник житла вимушена звернутися до суду, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. З врахуванням наведеного позивач просить: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задоволити з підстав зазначених у позовній заяві, пояснивши, що відповідач не проживає у квартирі позивачки з жовтня 2013 року, в нього сім`я, дитина і він проживає в іншому житловому приміщенні. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, пояснивши, що це єдине місце проживання відповідача, іншого житла він не має. Відповідач виїхав на роботу, що є поважною причиною не проживання у квартирі. Він приймав участь в облаштуванні житла, тому підстав для зняття його з реєстрації немає. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 27.10.2021р.. До цього власником вказаної квартири була [PERSON] , якій квартира належала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.01.2007 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембіцькою І.М. за реєстровим № 39. Відповідно до довідки №С-03-54510 Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР від 01.11.2021 року у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] (з 01.02.2007р.), [PERSON] (з 01.02.2007р.) та [PERSON] (з 11.08.2021р.). Згідно актів від 26.10.2021р., 30.10.2021р., складених комісією у складі мешканців будинку [ADDRESS] , в квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , з жовтня 2013 року по даний час [PERSON] не проживає. Згідно акту від 02.11.2021 року [PERSON] , [PERSON] , підписи яких засвідчено директором УМК «Дубове», підтвердили факт, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2013 року. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію зміни імені № 00033489575 від 03.11.2021р. вбачається, що [PERSON] 22.04.2015 року змінив прізвище на [PERSON] . Згідно чеків АТ «Укрпошти» , долучених позивачем до позовної заяви, в період з квітня 2019р. по липень 2021р оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , здійснювала [PERSON] .. [PERSON] в період з червня 2017 по 11.02.2022 року неодноразово здійснював виїзд за кордон та в`їзд на території України, останній виїзд 11.02.2022 року. Вказані обставини підтверджуються: Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №281580143 від 27.10.2021 року; договором дарування від 27.10.2021р.; довідкою №С-03-54510 Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР від 01.11.2021 року; актами від 26.10.2021р., 30.10.2021р., 02.11.2021 року; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію зміни імені № 00033489575 від 03.11.2021р.; копіями чеків АТ «Укрпошти»; листом Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-5649/0/15-22 від 21.02.2022 року. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст.\~150\~ЖК УРСР, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дружить з [PERSON] 4 роки, часто була в неї в квартирі. За ці роки вона там її брата ніколи не бачила. Їй відомо, що брат жив там доки не женився, а потім жив у своєї жінки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] 18-20 років, буває в них на всі св`ята, знає [PERSON] , якого бачила 3 роки тому в матері на дні народження в кафе. В квартирі його не бачила років 5-6 і до цього він там не проживав. Після одруження він з дружиною знімали житло, а потім поїхав в Польщу, де і проживає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] не проживає в квартирі з дня одруження. Згодом він виїхав за кордон, потім виїхав туда з сім`єю. Останній раз вона його бачила на 50-ти річчі, три роки тому. В квартирі він не був 7 років. До неї він не приходив, комунальні послуги оплачувала вона. Від нього коштів на оплату комунальних послуг не надходило. Свідок [PERSON] суду пояснив, що після одруження вони жили на квартирі по вул.Зарічанській. Він переїхав з речами і більше там не проживав. З Польщі він до них не приїзджав, приїзджав до своєї сім`ї. Останній раз бачив його весною 2021 року в Німеччині. Коштів на оплату комунальних послуг від [PERSON] він не отримував. Відповідачем не\~надано суду\~належних та\~допустимих доказів\~на підтвердження\~того,\~що він\~періодично проживає\~в квартирі\~ [ADDRESS] , чи йому створювались перешкоди у проживанні у\~\~вказаній квартирі, а також, що між позивачем та ним були будь-які договірні відносини з приводу користування квартирою.\~\~ Згідно наданої відповідачем довідки [PERSON] від 24.01.2022 року, трудового договору від 01.05.2020р., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , був працевлаштований у компанії «Мартіспід» від 01.05.2020р. по 01.08.2021р. і отримував заробітну плату у розмірі 5200 злотих. Проте, це не спростовує доводів позивача та наданих нею доказів наданих на підтвердження не проживання відповідача у належній їй квартирі більше одного року. Також відповідачем надано його Заяву від 01.05.2020р. адресовану компанії «МартіСПІД», згідно якої він просить голову компанії щомісяця відраховувати від його заробітної плати 1200 злотих на користь [PERSON] з метою покриття витрат на утримання квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що такі кошти відраховувались [PERSON] для покриття витрат на утримання квартири, відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив\~\~право\~\~на\~\~користування \~квартирою [ADDRESS] , а позов слід задоволити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved