Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди. З урахуванням уточненої позовної заяви та доповнень до уточненої позовної заяви позивач просить суд: -визнати протиправним дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» в частині визначення об`єму та обсягу спожитого газу виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу за період з 01 березня 2017р. по 31 травня 2021р. щодо споживача [PERSON] по [ADDRESS] , зобов`язати його здійснити перерахунок за цей період виходячи з норм споживання встановленого Кабінетом Міністрів України; -визнати протиправним дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» в частині визначення об`єму та обсягу спожитого газу, та в частині нарахування плати за розподіл (доставку) виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу за період з 01.01.2020р. по 31.05.2021р. щодо споживача [PERSON] по [ADDRESS] , зобов`язати його здійснити перерахунок за цей період виходячи з норм споживання встановленого Кабінетом Міністрів України; -визнати незаконними дії акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» щодо відмови споживачу [PERSON] у встановленні індивідуального лічильника газу по [ADDRESS] ; -визнати за побутовим споживачем природного газу [PERSON] , по [ADDRESS] , права на забезпечення індивідуальним лічильником газу за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»; -стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» 5\~000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок погашення моральної шкоди на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» 5\~000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок погашення моральної шкоди на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він є споживачем природного газу в квартирі [ADDRESS] . Вся система взаємовідносин на ринку комунальних послуг відповідно до ст.42 Конституції України повинна базуватися на інтересах споживача. Вони полягають в тому, щоб (товар, послуга) надавалась належної якості та в необхідній кількості. Постановою Кабінету Міністрів від 30 січня 2019 року встановлено такі норми споживання газу для домогосподарств без лічильників: 3,29 кубометра за наявності газової плити та централізованого постачання гарячої води; 5,39 кубометрів за наявності плити, але без централізованого постачання гарячої води; 10,49 кубометрів за наявності плити та газового водонагрівача. Позивач зазначає, що він користується газовою плитою. Відсутнє централізоване постачання гарячої води. Усього за місяць за нормами споживання за послуги з газопостачання повинен заплатити 37,32грн.. За рік ця сума складає 447,84 грн.. Позивач стверджує, що сплачував кошти в повному обсязі, заборгованості не мав. За останні 5 місяців за період з 01.11.2020р. по 31.03.2021р. через АТ «Укрпошта» (особистой рахунок [NUMBER] ) згідно квитанціям №1015714082, 1016545922, 1016980475, 1017248916, 03202204467 сплатив за газопостачання 390 грн.(90+90+70+70+70), за цей період, по квитанціям №1015714100, 1016545970, 1016980497, 1017248933, 1018020227 сплатив за розподіл природного газу 115 грн.(20+20+25+25+25). Усього за 5 місяців сплатив 505,00 грн. Позивач зазначає, що сплачує майже втричі більше, ніж норми споживання, але все одно приходять попередження щодо наявності боргу. В липні 2020 року позивач отримав досудове попередження про те, що він має заборгованість перед АТ «Дніпропетровськгаз» у сумі 74,44 грн. 27.08.2020р. позивач звернувся до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» з запереченням щодо боргу та просив надати роз`яснення з чого складається сума боргу відповідно до норм споживання; безкоштовно встановити індивідуальний лічильник обсягу газу. Позивач отримав відповідь від 03.09.2020р. №49001 з-Лв-10698-0920. Згідно даної відповіді за адресою [ADDRESS] встановлено будинковий ВОГ. Усі квартири цього будинку вважаються забезпеченими комерційним обліком газу, як того, вимагають норми Закону. Позивач згоди на встановлення ВОГ не надавав. Та зазначає, що ніякого будинкового лічильника газу на будинок не встановлено. Зазначаючи моральну шкоду позивач виходить з наступного: діями відповідачів [PERSON] нанесено моральну шкоду; змінився образ життя, він не повинен сплачувати неіснуючі борги, які в декілька разів вище за отримані ним особисто послуги. Він не повинен сплачувати борги, які накопичувались на особистому рахунку № [NUMBER] в наслідок неправомірних дій відповідачів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в уточненій позовній заяві, в доповненнях до уточненої позовної заяви, у відповідях на відзив, у відповіді на відзив (на уточнену позовну заяву). В судовому засіданні представник відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз» Лещенко Г.О. просила суд відмовити в задоволенні позову, посилалась на обставини викладені у відзиві на позов (з урахуванням уточненої позовної заяви та доповнень до уточненої позовної заяви. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на уточнені позовні вимоги, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача надав суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу у відсутності їх представника. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року провадження по справі зупинено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2021 року про зупинення провадження у справі скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 18 січня 2022 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є споживачем послуг із газопостачання в квартирі [ADDRESS] , що вбачається з наданого суду копії досудових попереджень, копії відповідей від 03.09.2020р. №49001.3-Лв-10698-0920, копії відповіді від 03.12.2020р. №490-Лв-15470-1220, копій повідомлень про заборгованість, наданих суду квитанцій та не заперечується представниками відповідачів. Судом встановлено, що згідно відповіді від 03.09.2020р. 49001.3-Лв-10698-0920 на будинку [ADDRESS] , в якому проживає позивач, встановлено лічильник газу, а саме вузол обліку газу будинковий ВОГ. Розподіл природного газу побутовому споживачу [PERSON] здійснює оператор газорозподільної системи - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз» відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2498 фактом згоди приєднання до якого відповідно до пункту 1.3 цього договору був сплачений рахунок оператора ГРМ та споживання природного газу. Як вбачається зі змісту позову після встановлення даного лічильнику газу, нараховані спожиті об`єми газу значно збільшилися, нарахування за показаннями загальнобудинкового лічильника суттєво різняться від попередніх нарахувань та не відповідають фактичному споживанню газу особисто ним. Позивач 27 серпня 2020 року звернувся до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз» із заявою про встановлення індивідуального лічильнику обліку газу, але його не було встановлено. Як вбачається з матеріалів справи договір № 413/з щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів був укладений між Публічним акціонерним товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» та Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради «Управляючої компанії по обслуговуванню житлового фонду» від 16 вересня 2016 року. Згідно до Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно внутрішньобудинкової системи газопостачання підписаний 16 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» та Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Теплотехнік» визначені межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін по об`єкту багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту № 320 вузол обліку газу G 25 за адресою: [ADDRESS] ; 23, прийнятий в експлуатацію об`єктів системи газопостачання 28 лютого 2017 року. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Так, між сторонами виникли цивільні правовідносини та предметом позову є визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. Отже, спір між сторонами виник з приводу невідповідності дій відповідача положенням ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яка виражається у відмові встановлення індивідуальних лічильників газу. Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620 (далі Тимчасове положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. Крім того, відносини між сторонами у справі регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно із главою 1 розділу 1 Кодексу ГРС, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначено, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу Відповідно до вимог п.1 гл.5 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Що стосується вимог позивача щодо: -визнання протиправними\~дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз» в частині визначення об`єму та обсягу спожитого газу виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу за період з 12 травня 2018 року по 31 травня 2021 рік щодо споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , -зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз» здійснити перерахунок спожитого природного газу по особовому рахунку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за період з 12 травня 2018 року по 31 травня 2021 рік відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності індивідуальних лічильників газу; -визнання незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз» щодо відмови споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , права на забезпечення індивідуальним лічильником газу; -визнання за [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , права на забезпечення індивідуальним лічильником газу за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз», то суд вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Згідно зі\~статтею 3\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» державна\~політика у\~сфері житлово-комунальних\~послуг ґрунтується\~на таких\~принципах: забезпечення\~раціонального використання\~наявних ресурсів\~та сталого\~розвитку населених\~пунктів; створення\~та підтримання\~конкурентного середовища\~при виробленні\~та наданні\~житлово-комунальних\~послуг,\~забезпечення контролю\~у сфері\~діяльності природних\~монополій; забезпечення\~функціонування підприємств,\~установ та\~організацій,\~що виробляють,\~виконують та/або\~надають житлово-комунальні\~послуги,\~на умовах\~самофінансування,\~досягнення рівня\~економічно обґрунтованих\~витрат на\~виробництво таких\~послуг; регулювання\~цін/тарифів\~на житлово-комунальні\~послуги у\~випадках,\~визначених законом,\~з урахуванням\~досягнутого рівня\~соціально-економічного\~розвитку,\~природних особливостей\~відповідного регіону\~та технічних\~можливостей; забезпечення\~рівних можливостей\~доступу до\~отримання мінімальних\~норм житлово-комунальних\~послуг для\~споживачів незалежно\~від соціального,\~майнового стану,\~віку споживача,\~місцезнаходження та\~форми власності\~юридичних осіб\~тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг. Як наведено у статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до\~частини першої\~статті 10\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» ціни\~(тарифи)\~на житлово-комунальні\~послуги встановлюються\~за домовленістю\~сторін,\~крім випадків,\~коли відповідно\~до закону\~ціни (тарифи)\~є регульованими.\~У такому\~разі ціни\~(тарифи)\~встановлюються уповноваженими\~законом державними\~органами або\~органами місцевого\~самоврядування відповідно\~до закону. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~та п.1\~ч.2\~ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» \~споживач має\~право одержувати\~своєчасно та\~належної якості\~житлово-комунальні\~послуги згідно\~із законодавством\~і умовами\~укладених договорів.\~\~Індивідуальний споживач\~зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~8\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» виконавець\~комунальної послуги\~зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом N 3533-VI. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу IX Кодексу ГРС (Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі) комерційний вузол обліку встановлюється (організовується) в точці вимірювання, яка має збігатися з межею балансової належності (точкою комерційного обліку) між суміжними суб`єктами ринку природного газу. Точка вимірювання - місце встановлення комерційного вузла обліку (пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС). Межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу (пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС). Отже, вузол комерційного обліку встановлюється в точці, де відбувається приймання - передача природного газу. Відповідно до пункту 3.2. Типового договору приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача. Об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (пункт 5 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 ). Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. АТ «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз» є Оператором ГРМ. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2023 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Установлено, що позивач є споживачем природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відповідно до умов Типового договору та Кодексу ГРС визначення фактичного обсягу природного газу, спожитого побутовим споживачем, повинно здійснюватись за допомогою комерційного вузла обліку природного газу, який повинен встановлюватись на межі балансової належності (в точці приймання - передачі) об`єкта, яким є квартира позивача. Відповідно до п.1 ч.1 та п.1 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. \~Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 20 цього Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до пункту 1.3 Типового договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634 , 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до пунктів 1.1 Типового договору цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС. Судом встановлено, що позивач приєдналася до цього Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісяця споживає природний газ та щомісяця сплачує рахунки за спожитий природний газ. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом V. «Порядок обліку природного газу, що передається Споживачу», розділом VІ. «Порядок розрахунків», розділом VІI. «Права та обов`язки Сторін». Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на таких принципах: регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей. Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Судом встановлено, що нарахування за спожитий природний газ [PERSON] до 01 березня 2017 року здійснювалося згідно з нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженими постановою КМУ від 23 березня 2016 року № 203, за роздрібними цінами на природний газ, встановленими постановами Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758, від 22 березня 2017 року № 187. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року, визнано протиправною та нечинною постанову КМУ від 23 березня 2016 року № 203 Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників та пункт 1 переліку постанов КМУ, що втратили чинність, затвердженого постановою КМУ від 23 березня 2016 року № 204. Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №826/2507/18 (адміністративне провадження № К/9901/60944/18) вказані судові рішення залишені без змін. У постанові Верховний Суд зазначив, що з метою забезпечення принципу соціальної справедливості, дотримання балансу приватних та публічних інтересів, а також

Outcome: partial