Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «ІНСТАФІНАНС» про визнання договору недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач листом від 18 травня 2021 року повідомив її про укладення договору кредитної лінії від 29 жовтня 2020 року № ID0477924 та наявність у неї заборгованості по цьому договору. Разом з тим, вона ніколи не підписувала зазначений договір та не уповноважувала нікого на такі дії від свого імені. На її банківську карту ніколи не зараховувалися кошти та в інший спосіб фактично вона кошти не отримувала. 29 жовтня 2020 року було використано її персональні дані та без її відома сформований та проставлений електронний цифровий підпис на договорі кредитної лінії та додаткових угодах до нього, за якими невідомими особами було отримано два платежі у розмірі 300 гривень та 5200 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір кредитної лінії від 29 жовтня 2020 року № ID0477924, укладений між нею та ТОВ «ІНСТАФІНАНС». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 30 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просив відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що між сторонами ніколи не укладався спірний договір. У результаті дій невстановлений осіб позивач стала жертвою шахрайських дій, а з нею й ТОВ «ІНСТАФІНАНС», яке фактично понесло збитки. Після виявлення зазначених подій оспорюваний договір був занесений в Реєстр Шахрайства відповідача та вилучений з роботи управління стягнення боргів. Відповідач не має договірних відносин з позивачем за оспорюваним договором, а отже не має грошових вимог до [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ІНСТАФІНАНС» є неналежним відповідачем, оскільки взаємовідносин по договору між сторонами не існує. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи та наданих копій документів вбачається, що 29 жовтня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «ІНСТАФІНАНС» було укладено договір кредитної лінії № ID0477924. Позивач зазначає про те, що вказаний договір вона не укладала та згоду на його укладення не давала. Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що між сторонами ніколи не укладався спірний договір. У результаті дій невстановлений осіб позивач стала жертвою шахрайських дій, а з нею й ТОВ «ІНСТАФІНАНС», яке фактично понесло збитки. Після виявлення зазначених подій оспорюваний договір був занесений в Реєстр Шахрайства відповідача та вилучений з роботи управління стягнення боргів. Відповідач не має договірних відносин з позивачем за оспорюваним договором, а отже не має грошових вимог до [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ІНСТАФІНАНС» є неналежним відповідачем, оскільки взаємовідносин по договору між сторонами не існує. Вбачається, що стороною відповідача не заперечується факт того, що позивачем договір кредитної лінії від 29 жовтня 2020 року № ID0477924 з товариством не укладався. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Стороною відповідача не заперечується факт відсутності волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 908 гривень судового збору. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 07 липня 2021 року між адвокатом Лапошою Д.Ю. та Шестак Н.І. укладено договір про надання правової допомоги. Крім того, у матеріалах справи міститься додаткова угода до договору від 28 липня 2021 року, акт № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 16 серпня 2021 року, копія квитанції № 0.0.2235211571.1 від 18 серпня 2021 року про оплату за послуги адвоката Лапоша Д.Ю. за актом № 1 в сумі 5000 гривень, ордер від [PERSON] на адвоката Лапоша Д.Ю. Вбачається, що позивачем наданий суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Разом з тим, позивачем надані суду докази оплати нею витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню частково в розмірі 5000 гривень.

Outcome: approved