Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

28 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь суму авансу. Позов обґрунтовано тим, що 25.07.2019 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] була складена розписка, відповідно до якої позивач мав намір придбати у свою власність квартиру в [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] , в строк до 01 серпня 2020 року за ціною, визначеною за усною домовленістю сторін. Як засіб забезпечення договірних зобов`язань щодо купівлі-продажу квартири позивачем була передана відповідачці сума, еквівалентна одній тисячі доларів, яка на момент передачі на 25.07.2019 року за курсом Національного Банку України складала 25 516,00 грн. В розписці передана сума визначена як завдаток та передбачені умови не повернення переданої суми в разі не укладення договору купівлі-продажу квартири в строк до 01 серпня 2020 року. В період з 01.08.2019 року по 31.10.2021 року позивач орендував у відповідачки вищезазначену квартиру. Після 01.08.2020 року відповідачка була не проти продовження строку для викупу квартири позивачем і його проживання в квартирі, проте договір купівлі-продажу квартири між сторонами не був укладений за їх спільною домовленістю. Спірна квартира була продана іншим покупцям 20.10.2021 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після продажу квартири, [PERSON] звертався до відповідачки з проханням повернути передані ним кошти, оскільки він так і не придбав квартиру, проте [PERSON] відмовилась повертати гроші. Позивач зазначає, що складена між ним та [PERSON] розписка не містить істотних умов попереднього договору купівлі-продажу квартири та не посвідчена нотаріально. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а була лише домовленість укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки суму авансу в розмірі 25\~516 грн. 00 коп. та судові витрати за подання позову. Ухвалою суду від 04 березня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 29 березня 2022 року представник відповідачки [PERSON] [PERSON] подав до суду клопотання про відмову позивачу у стягненні судових витрат, оскільки доказів на підтвердження сплати судових витрат на правову допомогу позивачем суду не надані, а причини неподання таких доказів не наведені, тому вважає, що підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 3 000 грн. відсутні. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, клопотань та заяв до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечив у повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 25 липня 2019 року [PERSON] написала розпису про те, що «отримала завдаток в сумі 1\~000 доларів США від [PERSON] як засіб забезпечення договірних зобов`язань про купівлю квартири в [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності. Якщо квартира не буде викуплена до 01 серпня 2020 року, завдаток поверненню не підлягає.» Одночасно з цим, [PERSON] 25 липня 2019 року написав розписку про те, що він «передав [PERSON] завдаток в сумі 1\~000 доларів США, як засіб забезпечення договірних зобов`язань про купівлю квартири в [ADDRESS] до 01 серпня 2020 року, якщо квартира не буде викуплена мною в обумовлений строк, завдаток поверненню не підлягає.» Дані розписки сторонами не оспорені, отже, суд розцінює їх як належні докази передачі коштів у даній справі. В подальшому, в обумовлений строк, відповідно до вимог ст. 657 Цивільного Кодексу України нотаріально посвідчений в письмовій формі договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений не був, однак грошові кошти в сумі 1\~000 доларів США відповідачка позивачу не повернула. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 546-547 Цивільного Кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов`язання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі, визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору купівлі-продажу. Згідно із ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Отже, оскільки письмового правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання договору купівлі-продажу у вигляді завдатку, попереднього договору та самого договору купівлі-продажу квартири в [ADDRESS] , які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, а саме ст. 657 Цивільного Кодексу України - нотаріально посвідчені в письмовій формі між сторонами укладено не було, то сплачені позивачем [PERSON] відповідачці [PERSON] кошти в сумі 1\~000 доларів США є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. А так як [PERSON] відмовляється повертати дані грошові кошти позивачу, то вказані грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Така ж правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду по цивільній справі № 509/4315/16-ц від 21 листопада 2018 року, яку відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховувати суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь суми авансу в розмірі 25\~516 грн. Щодо розподілу судових витрат по справі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved