Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 жовтня 1991 року Перовською сільською радою Сімферопольського району за актовим записом № 104. Позов мотивовано тим, що 12 жовтня 1991 року він уклав шлюб із відповідачкою [PERSON] , який був зареєстрований Перовською сільською радою Сімферопольського району Кримської АРСР, актовий запис № 104, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 жовтня1991 року. Спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося з причин того, що між ними виникають постійні непорозуміння та конфлікти з вини відповідачки. Сім`я остаточно розпалася. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, проживають окремо один від одного. Спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим, воно суперечить інтересам позивача та інтересам сім`ї. Позивач через канцелярію суду направив заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 16). Відповідачка через канцелярію суду направила заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовільнити (а.с. 17). Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони 12.10.1991 року зареєстрували шлюб у Перовській сільській раді Сімферопольського району Кримської АРСР, актовий запис № 104, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 12.10.1991 року, та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00035612116 від 20.05.2022 року (а.с. 3, 4). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, встановивши, що сторони припинили подружні стосунки, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, а позивач просить сплачений ним судовий збір залишити за ним, то позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved