Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 20 вересня 2021 року позивач М(Т)СБУ звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] із вимогою про стягнення майнового\~відшкодування (а. с. 1-2). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 22 травня 2020 року о 17 годині 30 хвилин по пр. Б. Хмельницького, 133 у м. Дніпрі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Honda Civic, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2020 року по справі № 932/632/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АО 5893573. Потерпілий своєчасно, зокрема, 25 травня 2020 року, звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди склала 18465 гривень 51 копійка. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилося на підставі: висновку експертного дослідження автотоварознавця № 209/20 А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС від 14 липня 2020 року, наказу № 3.1/161 від 27 липня 2020 року та довідки № 1 від 20 липня 2020 року. Загальний розмір витрат М(Т)СБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 19936 гривень 51 копійка. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки потерпілому у розмірі 18465 гривень 51 копійка, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1471 гривня. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 19936 гривень 51 копійка, яку він просить суд стягнути з відповідача разом із витратами на судовий збір у розмірі 2270 гривень. Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 09 годину 30 хвилин 30 листопада 2021 року (а. с. 42), яка надіслана відповідачу 13 жовтня 2021 року за вихідним № 22601/21-вих/2/204/2294/21 (а. с. 43). 17 березня 2022 року на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернуто конверт, яким [PERSON] надсилалася копія позовної заяви з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 65). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 89-93), в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме (а. с. 86), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2020 року (у справі 932/6328/20), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів громадян. Постанова набрала законної сили 23 червня 2020 року (а. с. 4 ). Із вказаної\~постанови вбачається,\~що 22\~травня 2020\~року о\~17\~годині 30\~хвилини,\~ [PERSON] в районі будинку 133 по пр. Б.Хмельницького у м. Дніпрі, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дороги автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306), та скоїв зіткнення з автомобілем «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вину в скоєному правопорушенні визнав в повному обсязі. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] не зареєстрована (а. с. 5-6). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Honda Civic, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] зареєстрована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», який є діючим членом М(Т)СБУ, за страховим полісом АО5893573 (діючий на 22 травня 2020 року) (а. с. 10). 22 травня 2020 року потерпілий [PERSON] з метою компенсації спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а. с. 9) та повідомленням про ДТП (а. с. 7-8). 14 липня 2020 року судовим експертом Пилипенком О.С. за дорученням М(Т)СБУ № 67952 про проведення авто товарознавчого дослідження складено висновок експертного дослідження автотоварознавця № 209/20 А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС (а. с. 13-27), за яким матеріальний збиток, заподіяний власнику Honda Civic, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 19584 гривні 09 копійок, а матеріальний збиток 18465 гривень 51 копійка (без урахування ПДВ). Вартість експертних послуг 1471 гривня (а. с. 32-33). Наказом М(Т)СБУ від 27 липня 2020 року № 3.1/161 прийнято рішення про відшкодування [PERSON] шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 18465 гривень 51 копійки (а. с. 28). Відповідно до платіжного доручення № 1480592 від 27 липня 2020 року [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 18465 гривень 51 копійка (а. с. 31). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як було встановлено судом, постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2020 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди є відповідач по справі\~ [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року у справі № 6040/14169/17. Відтак, в силу вказаних норм закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду. Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Відповідно до\~вимог ст. 3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до вимог п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з вимогами пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Разом з цим, при оцінці обставин справи необхідно виходити з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідач є\~винною особою\~у вчиненні\~вказаної дорожньо-транспортної\~пригоди,\~на момент\~вчинення якої\~не застрахував\~свою цивільно-правову\~відповідальність, через\~що завдану шкоду потерпілому відшкодовано МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 19936 гривень 51 копійка. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2270 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved