Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, у розмірі 227 500,00 гривень. Свої позовні\~вимоги позивач\~обґрунтовує тим,\~що з\~01.01.2011\~року по\~19.02.2021\~рокуперебував у трудових відносинах із відповідачем. Зазначає, що за час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.04.2022 року. За висновком МСЕК від 24.05.2022 року йому вперше було встановлено 45% (30% - ХОЗЛ, 15% - туг.) втрати професійної працездатності, у зв`язку з професійним захворюванням та встановлені третя група інвалідності, безстроково. У зв`язку із ушкодженням здоров`я через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, у зв`язку з професійним захворюванням змінився його образ та якість життя. Ухвалою суду від 21.06.2022 року прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 19.07.2022 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнані частково, оскільки позивач маючи загальний стаж роботи на підприємстві 20 років 04 місяці, з них працював в шкідливих умовах праці 10 років 01 місяць. При прийомі на роботу позивача було ознайомлено про умови праці на підприємстві, в свою чергу Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Крім того позивачу первинно встановлено тільки 24.05.2022 втрату працездатності, а тому відсутні підтвердження тривалості страждань. Враховуючи тяжке матеріальне становище на підприємстві в зв`язку з введенням на території України воєнного стану, не заперечують проти стягнення на користь Позивача 36 562,50 гривень та просили провадити розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 16.08.2022 року відмовлено у розгляді справ з повідомленням (викликом) сторін. Відповідь на відзив від Позивача до суду не надходила. Згідно\~ст. 279 ЦПК України\~суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] тривалий час перебував в трудових відносинах з відповідачем, працюючи з 01.01.2011 р. по 01.01.2013 - підземний механіком сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Кривбасзалізрудком»; - з 02.01.2013 р. по 28.02.2018 р. заступником начальника підземної дільниці первісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 01.03.2018 р. по 12.03.2019 р. підземним майстром гірничого сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 11.01.2011 р. по 31.10.2011 р., з 13.03.2019 р. по 19.02.2021 р. підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Кривбасзалізрудком». 27 січня 2022 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини було встановлене професійне захворювання за діагнозом: 1.Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня. 2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеню, з легким зниженням слуху. По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12 квітня 2022 року де вказано, що [PERSON] працюючи підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Кривбасзалізрудком» виконував роботи в підземних умовах. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавши місце порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення, підпадав під вплив пилу фіброгенної дії та шуму, параметри яких перевищували нормативи (п.17 Акту) Крім того комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці позивача (п. 13 Акту), а саме на підставі інформаційної довідки про умови праці від 19.02.2021 р. №163/4.6-9 підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248 умови праці [PERSON] відносяться: -за вмістом пилу переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); -за показниками рівня шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі ); -за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); -за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умов праці працівника відноситься до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Причиною виникнення професійного захворювання є пил: Концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 1,18 разів і складала 2,27 -2,46 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 №1596; Шум: еквівалентний корегований рівень шуму на 11дБА перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Державні санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» та складав 91дБА при ГДР -80дБА. (п.18 Акту). За висновком Медико-соціальної експертної комісії від 124.05.2022 серії ААА№060385 позивачу встановлена втрата професійної працездатності первинно: в розмірі 45% (30 % - хронічне обструктивне захворювання легень, 15% - туговухість), безстроково та встановлені 3 група інвалідності безстроково. Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці», умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а такожсанітарно-побутовіумовиповиннівідповідативимогамзаконодавства. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Ст. 153 Кодексу законів про працю України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Відповідно до частини третьої ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З огляду на положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України, до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо- геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я, їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо). Згідно зі ст. 38 Гірничого закону України, до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. За\~п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість останнього вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання відчуває виражену задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, напади утрудненого дихання до 2р/добу, які виникають як при фізичному навантаженні та і спонтанно незалежно від часу на добу, сильний приступодібний сухий кашель та з виділенням слизового , в`язового харкотичння, біль у грудях та між лопатковій ділянці, запаморочення, головний біль, загальну слабкість, втому, біль та обмеження рухів вп/крижовому відділі хребта, погіршення розбірливості мови, зниження слуху на обидва вуха, шум у голові та у вухах. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово при застосуванні ліків. Наявність трудового каліцтва у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими медичними виписками, з яких вбачається, що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я. Зазначені обставини\~наступили у\~позивача у\~зв`язку\~із професійним\~захворюванням,\~що призвело\~до встановлення\~стійкої втрати\~професійної працездатності,\~що було\~встановлено судом,\~тому суд\~приходить до\~висновку про\~те,\~що позивачеві\~заподіяна моральна\~шкода.. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, що становить 45% та встановлення 3 групи інвалідності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійного характеру страждань позивача, який обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення. Враховуючи, час протягом якого позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів 10 років 01 місяць на підприємстві відповідача з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 120000,00 гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, що буде виваженою грошовою компенсацію тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Відповідно \~ Закону України «Про судовий збір»\~передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. На підставі\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача\~\~на користь держави у сумі 1200,00 грн. \~\~\~\~\~\~На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України,\~ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial