Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - відповідач, КП «Київтеплоенерго») про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що є власником квартири [ADDRESS] . Позивач користується послугами з центрального опалення квартири, що надаються відповідачем. [PERSON] вчасно сплачувала кошти за надані їй послуги та не мала заборгованості за оплату останніх. Однак, в одному із рахунків, що надійшов споживачу була зазначена заборгованість у сумі 30 365,59 грн. Позивач вважає виникнення даної заборгованості незаконним та просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та списати з особового рахунку [PERSON] заборгованість за спожите центральне опалення надане за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.08.2021 вказану цивільну справу передано до Деснянського районного суду м. Києва за підсудністю, оскільки позов подано в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», а позивачка зареєстрована згідно даних електронного реєстру територіальної громади м. Києва за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.11.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав, що оскільки по будинку на [ADDRESS] було виявлено відсутність індивідуальних засобів обліку теплової енергії, зокрема в квартирі [ADDRESS] , відповідачем здійснено перерахунок та перерозподіл обсягу теплової енергії, використаної на потреби централізованого опалення за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, враховуючи Методику розрахунку кількості теплоти спожитої на опалення (Методика № 359), а саме: від обсягу теплової енергії спожитої будинком на потреби централізованого опалення віднято обсяг Гкал на потреби опалення МЗК, обчислений відповідно до вказаної Методики, а також суму фактичних показань вузлів розподільного обліку теплової енергії будинку. Отриманий залишок Гкал розподілене між квартирами без таких вузлів. У задоволенні позовних вимог представник відповідача просив відмовити. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2021 цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2022 прийнято дану цивільну справу до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено її розгляд в судовому засіданні. В судове засідання, яке відбулося 02.08.2022, сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, будь-яких заяв/клопотань про відкладення розгляду справи або з інших процесуальних питань від них не надходило, а також враховуючи строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи за відсутністю сторін, які були належним чином повідомленими про день та час судового засідання, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 02.07.2003 №1103-С/КІ. Позивач вважає, що своєчасно та в повному обсязі сплачує комунальні послуги, однак відповідачем на його адресу надіслано повідомлення про існування заборгованості з централізованого опалення в сумі 30 365,59 грн. за період з 27.10.2018 по 05.04.2019, що не відповідає дійсності, адже вона вчасно та згідно надісланих відповідачем щомісячних рахунків сплачувала кошти по наданим послугам, заборгованості не має. На запит представника позивача про таку заборгованість Комунальний Концерн «Центр комунального сервісу» надав відповідь про те, що у вересні 2019 року КП «Київтеплоенерго» надав доручення концерну щодо закриття в програмному комплексі ознаки наявності КЗОТЕ у квартирах, які фактично не були обладнані індивідуальними засобами обліку теплової енергії, у зв`язку із чим у вересні 2019 року по житловому будинку за вказаною адресою було здійснено перерозподіл обсягу спожитих послуг з централізованого опалення та перерахунок за вказані послуги за період з 27.10.2018 по 05.04.2019, зокрема по особовому рахунку квартири [ADDRESS] , а саме донарахування на суму 30 326,59 грн. За змістом статей 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Так, відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно із статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. КП «Київтеплоенерго», отримавши в користування на праві господарського віддання основні засоби виробництва та постачання теплової енергії м. Києва, з 01 травня 2018 року набуло статусу виконавця послуги з централізованого опалення. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] обладнано засобом обліку теплової енергії СВТУ-10М №7236 (з останньої метрологічною повіркою 03.08.2018 та терміном її проведення 4 роки), що встановлений на загальному тепловому вводі будинку та обліковує сумарну витрату теплової енергії на потреби централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Також житловий будинок за адресою: [ADDRESS] обладнано будинковим засобом обліку холодної води, що йде на потреби централізованого постачання гарячої води. Вказаний засіб обліку пройшов повірку 03.08.2018, згідно свідоцтва № 24-1-2К/4364, за результатами якої встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ 3339-96 «Теплолічильники. Загальні технічні вимоги». Міжповірочний інтервал складає 4 роки та діє до 03.08.2022 Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом. Згідно з частиною першою статті 3 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 8 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами стст. 9-11 цього Закону. Пунктом 1 частини другої статті 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно із пунктом 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які були чинні станом на час виникнення спірної заборгованості та звернення із позовом до суду, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. У разі встановлення в квартирі вузла розподільного обліку теплової енергії сума до сплати розраховується на підставі показань такого вузла, до якого додається обсяг енергії витраченої на обігрів МЗК. Відповідно до частини четвертої статті 11 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі. Після отримання показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкового засобу облік, КП «Київтеплоенерго» здійснює коригування плати за надану послугу ЦО в наступному розрахунковому періоді шляхом зміни обсягів спожитої кожним споживачем послу, що відображається в платіжному документі наступного за здійснення коригування розрахункового періоду. Внаслідок проведення коригування усі недообліковані обсяги спожитої теплової енергії без врахування сумарних витрат за показаннями всіх вузлів розподільного обліку теплової енергії та витрат на опалення МЗК перерозподіляються між мешканцями житлового будинку без вузлів розподільного обліку теплової енергії. Як зазначив у відзиві відповідач, у період з червня по серпень 2019 року КП «Київтеплоенерго» були проведені масові роботи з перевірки наявності та коректності роботи вузлів розподільного обліку теплової енергії у квартирах будинку за адресою: [ADDRESS] та контрольне зняття показань. Після вказаної перевірки у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» за вказаною адресою знято ознаку наявності всіх вузлів розподільного обліку теплової енергії по квартирам, які фактично не були обладнані такими вузлами, зокрема квартира [ADDRESS] та здійснено перерозподіл показань будинкового засобу обліку теплової енергії за опалювальний період 2018-2019 роки: від обсягу теплової енергії спожитої будинком на потреби централізованого опалення віднято обсяг Гкал на потреби опалення МЗК, обчислений відповідно до вказаної Методики, а також суму фактичних показань вузлів розподільного обліку теплової енергії будинку. Отриманий залишок Гкал розподілене між квартирами без таких вузлів. Отже, оскільки відповідачем було встановлено, що квартира [ADDRESS] не має індивідуального засобу обліку теплової енергії, та враховуючи те, що з листопада 2018 року кількість теплової енергії витрачена на опалення МЗК у цьому будинку визначалась як для будинків, квартири яких 100% обладнано квартирними засобами обліку теплової енергії, на підставі пункту 2.1.3 Методики № 359, відповідачем було здійснено перерозподіл обсягу теплової енергії та, відповідно, перерахунок коштів за отриману послугу централізованого опалення для позивача, що відобразилось відповідному рахунку на оплату та була зазначена у графі «Перерахунок». Відповідно до змісту стст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Особа, права якої порушено може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, визначеним законом або договором. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини або інші способи захисту, що дозволяють відновити порушене право. Перелік способів захисту визначений ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частин 1 та 2 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Аналіз частини 2 статті 14 Цивільного кодексу України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту скасування заборгованості за централізоване опалення, без вирішення питання про цивільно-правові наслідки вчинення таких дій. Такий спосіб захисту як здійснення перерахунку та списання з особового рахунку заборгованості ст. 16 Цивільного кодексу України не передбачено. Засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02)). Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного прав. Однак, такий спосіб захисту, як здійснити перерахунок та списати з особового рахунку заборгованість, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а тому не підлягає розгляду в судовому порядку. Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed