Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Київської міської ради, треті особи [PERSON] , ЦМУ МЮ (м. Київ), про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не склала, її донька [PERSON] не прийняла спадщину після смерті матері. Позивач у встановлений строк звернувся до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно. Оскільки державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори відмовила йому у видачі свідоцтва на право власності на спадщину за законом на 1/3 частину вказаної квартири у зв`язку із невідповідністю відомостям, які містяться в державному реєстрі актів цивільного стану громадян та документу, який підтверджує право власності на частину квартири, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на частину спірної квартири. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.06.1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, прізвище якої після укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.07.1998 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] у рівних часках (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). Як вбачається із копії спадкової справи № 02-14, заведеної після смерті [PERSON] , єдиним спадкоємцем померлої є її чоловік [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської нотаріальної контори Тютюн І.М. від 29.10.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю даних спадкодавиці (прізвища) в документі, який підтверджує право власності (свідоцтво про право власності на житло) відомостям з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, а відповідно не можливістю встановити факт належності спадкового майна померлій. Відповідно до інформаційної довідки, виданої КП «Київське міське бюро технічної інвентиризації» від 18.05.2021 року за № КВ-2021 № 15884, право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ДК КЖГ Мінського району м. Києва 07.07.1998 року (розпорядження № 1179), зареєстрованого в Бюро 14.07.1998 року, записано в реєстровій книзі за реєстровим № 1452. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 цього ж Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.ч. 1, 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої входять майнові права на частину спірної квартири, [PERSON] вважається власником з моменту її відкриття, а саме з 04.04.2021 року, реалізувати своє право на оформлення спадщини він не може, в зв'язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право власності на спадщину за законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на частину спадкової квартири.

Outcome: approved