Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

1.Короткий виклад доводів пред`явленого позову. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 19 листопада 2014 року вона уклала з ПАТ «Київобленерго» договір про користування електричною енергією №200882614, за яким ПАТ «Київобленерго» зобов`язалось постачати позивачу електричну енергію до будинку по [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалась своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію. У виконання цього договору позивачу був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також був облаштований трифазний лічильник типу NP-06 TD ME.3FT №10161969 для обліку спожитої електричної енергії. В подальшому найменування ПАТ «Київобленерго» було змінено на ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні електромережі». 19 лютого 2021 року відповідач надіслав [PERSON] sms-повідомлення з інформацією про виникнення у неї заборгованості по оплаті послуг з постачання електричної енергії в розмірі 4287 гривень 36 копійок за особовим рахунком № [NUMBER] . [PERSON] посилається на те, що в січні 2021 року у неї була відсутня заборгованість по оплаті вказаних послуг. Крім того, номер її особового рахунку не змінювався. Ці обставини свідчать про те, що у позивача відсутня заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії. ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» не тільки не виправило недостовірну інформацію, а навпаки передало її колекторському агентству «Credit Express», яке неодноразово телефонувало позивачу та вимагало від нього погашення помилково визначеної заборгованості. Тому [PERSON] просить суд визнати незаконною заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії в розмірі 4287 гривень 36 копійок за рахунком №400929031. 2.Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2021 року (а.с.28) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року (а.с.31-32) матеріали цивільної справи були передані на розгляд Бориспільському міськрайонному суду. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 серпня 2021 року (а.с.56-57) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 вересня 2021 року (а.с.58) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 20 травня 2022 року (а.с.146-147) було відмовлено адвокату Жигалюк Ю.С. у залученні до участі у розгляді цивільної справи в якості представника позивача для здійснення представництва інтересів [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 15 липня 2022 року (а.с.204) було залучено ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 3.Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що після перевірки приладу обліку спожитої електричної енергії та звіряння розрахунків ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» анулювало [PERSON] заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії та скасувало особовий рахунок № [NUMBER] . Ці обставини свідчать про відсутність предмета спору, а також про очевидну надуманість (штучність) пред`явленого позову. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, оскільки він не ґрунтується на ст.16 ЦК України. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» Андрієвська О.В. не з`явилась у судове засідання та надіслала письмові пояснення (а.с.226-236), в яких вона посилається на те, що починаючи з 1 січня 2019 року ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» є оператором системи розподілу, а ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» постачальником електричної енергії споживачам. На відповідача, як адміністратора комерційного обліку, покладається обов`язок визначення обсягу спожитої електричної енергії та передачі ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» даних, необхідних для формування платіжних документів. 25 березня 2021 року ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» передало ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» оновлену інформацію про обсяг електричної енергії, спожитої за особовим рахунком № [NUMBER] . В переданій інформації обсяг спожитої електричної енергії був визначений в розмірі 0 кВт, а оплата за послуги з постачання електричної енергії була нарахована в розмірі 0 гривень 00 копійок. Така ж інформація була відтворена в рахунку за електроенергію №6129415011 від 25 березня 2021 року. Ці обставини свідчать про відсутність предмета спору та виникнення підстав для закриття провадження у цивільній справі. Крім того, [PERSON] обрала спосіб захисту, який взагалі не передбачений чинним законодавством України. Тому представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» Андрієвська О.В. просить суд відмовити у задоволенні позову. 4.Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 19 листопада 2014 року [PERSON] уклала з ПАТ «Київобленерго» договір про користування електричною енергією №200882614 (а.с.8а-8г), за яким ПАТ «Київобленерго» зобов`язалось постачати позивачу електричну енергію до будинку по [ADDRESS] , а позивач зобов`язався своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію. У виконання цього договору [PERSON] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також був встановлений трифазний лічильник типу NP-06 TD ME.3FT №10161969 для обліку спожитої електричної енергії. 26 квітня 2018 року в Єдиному державному реєстрі було зареєстровано ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». На підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), №429 від 14 червня 2018 року вказаному господарському товариству була видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачам. 3 вересня 2020 року до Єдиного державного реєстру також був внесений запис про зміну найменування ПрАТ «Київобленерго» на ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі». На підставі п.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» вказане господарське товариство набуло статус оператора системи розподілу електричної енергії. 21 липня 2020 року ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» надіслала позивачу sms-повідомлення, зі змісту якого вбачалось, що станом на 21 липня 2020 року у [PERSON] виникла заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії в розмірі 1808 гривень 64 копійок за особовим рахунком № [NUMBER] . 25 листопада 2020 року ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» вдруге надіслала позивачу sms-повідомлення, зі змісту якого вбачалось, що станом на 25 листопада 2020 року розмір заборгованості [PERSON] по оплаті послуг з постачання електричної енергії за особовим рахунком № [NUMBER] збільшився до 2827 гривень 20 копійок. 19 лютого 2021 року ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» втретє надіслала позивачу sms-повідомлення, зі змісту якого вбачалось, що станом на 19 лютого 2021 року розмір заборгованості [PERSON] по оплаті послуг з постачання електричної енергії за особовим рахунком № [NUMBER] збільшився до 4287 гривень 36 копійок. Наведені обставини, що викладені в попередніх трьох абзацах, підтверджуються прінт-скріном з мобільного телефону позивача (а.с.13). Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії», Законом України «Про захист прав споживачів» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП №310 від 14 березня 2018 року. 5.Норми права, якими керується суд при вирішення спору. Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.53 Закону України «Про ринок електричної енергії» функції адміністратора комерційного обліку покладаються на оператора системи передачі. Адміністратор комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до правил ринку, кодексу комерційного обліку та інших нормативно-правових актів надає дані комерційного обліку електричної енергії іншим учасникам ринку. Згідно з п.4.3, п.4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №310 від 14 березня 2018 року, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та (або) наданих послуг. Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Відповідно до п.7, п.10 ч.1 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач має право: на доступ до інформації щодо діяльності на ринку електричної енергії у порядку та обсягах, визначених правилами ринку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; отримувати від відповідного електропостачальника інформацію, передбачену законодавством та умовами договору постачання електричної енергії споживачу. Згідно з абз.2 ч.3 ст.60 Закону України «Про ринок електричної енергії» захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України «Про захист прав споживачів», «Про захист економічної конкуренції», іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Згідно з п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» під продукцією розуміється не тільки будь-який виріб (товар), а також робота чи послуга, що виготовляються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ч.6 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як неодноразово роз`яснював Верховний Суд, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 6.Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту рахунку за електроенергію №6818269562 від 31 січня 2021 року (а.с.10) вбачається, що станом на кінець січня 2021 року у [PERSON] була відсутня заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії. За січень 2021 року їй була нарахована лише оплата за вказані послуги в розмірі 1599 гривень 75 копійок. 12 лютого 2021 року позивач сплатив ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» грошові кошти в розмірі 1599 гривень 75 копійок. Ця обставина підтверджується копією квитанції №0.0.2012761730.1 від 12 лютого 2021 року (а.с.11). Аналіз наведених письмових доказів свідчить про те, що станом на 19 лютого 2021 року у [PERSON] була відсутня заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії. Тому інформація в sms-повідомленні, надісланому позивачу 19 лютого 2021 року, є недостовірною. Зі змісту листів ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні електромережі» від 25 березня 2021 року (а.с.194, 195) вбачається, що порушення права [PERSON] на достовірну інформацію про оплату нею послуг з постачання електричної енергії сталось у зв`язку з тим, що ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» помилково відкрило позивачу ще один особовий рахунок, безпідставно нарахувало йому заборгованість по оплаті вказаних послуг та передало недостовірну інформацію ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». Ці обставини свідчать про те, що на підставі ч.1, п.4 ч.2 ст.53 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.4.3, п.4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №310 від 14 березня 2018 року, за пред`явленим позовом повинно відповідати саме ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», а не ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 20 вересня 2021 року у цивільній справі №638/3792/20, предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, з приводу яких виник спір. Так, в спірних правовідносинах, що виникли між [PERSON] та відповідачем, предметом спору є констатація (встановлення) незаконності заборгованості позивача по оплаті послуг з постачання електричної енергії, визначеної станом на 19 лютого 2021 року, а не зобов`язання ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» усунути порушення права позивача на достовірну інформацію про оплату ним послуг. Відтак, подальше анулювання відповідачем помилково відкритого особового рахунку та скасування безпідставно нарахованої [PERSON] заборгованості по оплаті послуг з постачання електричної енергії жодним чином не усувають незаконність дій ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі». Тому суд критично оцінює посилання представника відповідача Гайдаманчука О.В., представника ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» Андрієвської О.В. на відсутність предмета спору. Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться копії рахунку за електроенергію №6129415003 від 25 березня 2021 року (а.с.113, 237) та складений в односторонньому порядку (тобто, не підписаний [PERSON] ) акт звіряння розрахунків від 21 листопада 2021 року (а.с.114). В цих письмових доказах міститься інформація про відсутність у позивача заборгованості по оплаті послуг з постачання електричної енергії станом на 25 березня 2021 року, тоді як предмет доказування полягає у перевірці достовірності інформації про виникнення у [PERSON] заборгованості по оплаті вказаних послуг станом на 19 лютого 2021 року. Тому рахунок за електроенергію №6129415003 від 25 березня 2021 року та акт звіряння розрахунків від 21 листопада 2021 року не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. Очевидно, що ні договором про користування електричною енергією №200882614 від 19 листопада 2014 року, ні ст.16 ЦК України, ні Законом України «Про ринок електричної енергії» не передбачений такий спосіб захисту права споживача як визнання незаконною заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії. Водночас, чинне законодавство України також не містить заборону щодо застосування такого способу захисту права. Тому пред`явлення [PERSON] позову про визнання незаконною нараховану їй заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії ґрунтується на ч.6 ст.55 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Навпаки, звернення позивача до суду з таким позовом має на меті забезпечення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, а також запобігання допущення відповідачем аналогічних порушень в подальшій господарській діяльності. Досягнення таких цілей узгоджується з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача належить визнати незаконною заборгованість [PERSON] по оплаті послуг з постачання електричної енергії в розмірі 4287 гривень 36 копійок, визначену станом на 19 лютого 2021 року за особовим рахунком № [NUMBER] . 7.Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно з ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Відповідно до ч.1 ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Згідно з ч.1 ст.606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Зі змісту попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат від 12 березня 2021 року (а.с.16) вбачається, що вартість професійної правничої допомоги, визначеної позивачем, становить 11700 гривень 00 копійок. Однак в матеріалах цивільної справи міститься копія довіреності від 27 листопада 2019 року (а.с.26), якою [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх установах та укладати договори про надання правової (правничої) допомоги. В той же день [PERSON] , діючи на підставі вказаної довіреності від імені та в інтересах [PERSON] , уклав з адвокатом Жигалюк Ю.С. договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с.24), за яким адвокат Жигалюк Ю.С. зобов`язалась надавати собі, [PERSON] , правову допомогу, а також здійснювати представництво власних інтересів під час розгляду цивільної справи. У зв`язку з тим, що відбулось поєднання адвоката та клієнта в одній особі, на підставі ч.1 ст.606 ЦК України договір про надання правової (правничої) допомоги від 27 листопада 2019 року припинив свою дію ще в день його укладення. Тому ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 20 травня 2022 року було відмовлено адвокату Жигалюк Ю.С. в залученні до участі у розгляді цивільної справи в якості представника позивача для здійснення представництва інтересів [PERSON] . З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Outcome: approved