Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Роман Михайлович. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09.12.2005 року між нею та ВАТ КБ «НАДРА» у простій письмовій формі укладено Кредитний договір № 765/12-2005. На забезпечення вказаного Кредитного договору між сторонами 09.12.2005 року укладеного Договір іпотеки, яким передбачено право ВАТ КБ «НАДРА» в разі невиконання умов основного договору боржником ( [PERSON] ) звернутися стягнення на предмет іпотеки, об`єкт нерухомості. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 08.07.2015 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 765/12-2005 в розмірі 1 262 348 (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі триста сорок вісім) гривень. 29.06.2021 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна вчинила виконавчий напис №1322 про звернення стягнення з [PERSON] за період з 01.07.2018 року по 25.06.2021 року включно, суму у розмірі 2 083 531,61 грн. (два мільйона вісімдесят три тисячі п`ятсот тридцять одна гривня 61 копійка),а саме: 622 132,89 грн (шістсот шістдесят дві тисячі сто тридцять дві гривні вісімдесят дев`ять копійок) основного боргу, 920072,23 грн. (дев`ятсот двадцять тисяч сімдесят дві гривні двадцять три копійки) заборгованість за відсотками, 541326,49 грн.(п`ятсот сорок одна тисяча триста двадцять шість гривні сорок дев`ять копійок)-комісія\~ та\~ 2500 ( дві тисячі п`ятсот) грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Вказана сума заборгованості та правомірність проведення стягнення на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "Дніпрофінансгруп"нічим не обґрунтовані. Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Роман Романом Михайловича винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66159092 про примусове виконання виконавчого напису №1322від 29.06.2021 року, яким стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 2 083 531,61 грн. (два мільйона вісімдесят три тисячі п`ятсот тридцять одна гривня 61 копійка), а саме: 622 132,89 грн (шістсот шістдесят дві тисячі сто тридцять дві гривні вісімдесят дев`ять копійок) основного боргу, 920 072,23 грн. (дев`ятсот двадцять тисяч сімдесят дві гривні двадцять три копійки) заборгованість за відсотками, 541 326,49 грн.(п`ятсот сорок одна тисяча триста двадцять шість гривні сорок дев`ять копійок) - комісія\~ та\~ 2500 ( дві тисячі п`ятсот) грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм законодавства, що створює імовірність безпідставного притягнення позивача до цивільно-правової відповідальності, виконавчий напис вчинено поза межами строків встановлених законом, в супереч вимогами про безспірність, на підставі неналежного документу, проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження за вказаним виконавчим написом грубо порушує права позивача. Нотаріус у спірному виконавчому написі зазначив, що заборгованість виникла за Договором іпотеки посвідченим\~ 09.12.2005 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я. за реєстровим №3894. Вказує, що договір іпотеки не передбачає можливість стягнення грошової суми з боржника та не є документом, що встановлює заборгованість. У приватного нотаріуса не було жодних законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами тому виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус не мав права вчиняти оскаржуваний виконавчий напис, адже відсутня обов`язкова складова безспірності заявлених вимог, тому відсутні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так, нотаріус визначив суму заборгованості в розмірі\~ 2 083 531,61 грн. (два мільйона вісімдесят три тисячі п`ятсот тридцять одна гривня 61 копійка), а саме: 622 132,89 грн (шістсот шістдесят дві тисячі сто тридцять дві гривні вісімдесят дев`ять копійок) основного боргу, 920 072,23 грн. (дев`ятсот двадцять тисяч сімдесят дві гривні двадцять три копійки) заборгованість за відсотками, 541 326,49 грн.(п`ятсот сорок одна тисяча триста двадцять шість гривні сорок дев`ять копійок) - комісія\~ та\~ 2500 ( дві тисячі п`ятсот) грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Одночасно як вбачається з рішення апеляційного суду Закарпатської області про дострокове стягнення заборгованості від 08.07.2015 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 765/12-2005 в розмірі 1 262 348 (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі триста сорок вісім) гривень. З вказаних підстав просить визнатим таким що не підлягає виконанню виконавчий напис та стягнути з Відповідача судові витрати. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 09 лютого 2022 року, в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Своїм правом на подачу відзиву останній не скористався, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Крім того інформація щодо розгляду справи наявна на офіційній сторінці Виноградівського районного суду в мережі Інтернет на веб-сайті судової влади. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач не подав та клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна також повідомлялась належним чином про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 09 лютого 2022 року, в ухвалі про відкриття провадження третій особі був наданий строк на подачу пояснення на позовну заяву. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна надала заяву про розгляд справи без її участі, пояснення на позовну заяву та витребувані докази на виконання ухвали суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.01.2007 року між [PERSON] \~ та відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра" (далі-Банк) 09.12.2005 року було кредитний договір\~ №765//12-2005 (далі-Договір), відповідно до якого [PERSON] \~ отримала кредит у розмірі 22500,00 доларів США. (а.с. 13-16) В якості забезпечення вимог за Договором, 09.12.2002 року між [PERSON] та Банком укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого [PERSON] передала в іпотеку житловий будинок (а.с.17-17зв.). Так, пунктом 3.3.1. та п.3.4. Договору передбачено, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється на рахунок Банку згідно з графіками повернення кредиту та сплати відсотків, які є невід`ємними частинами Договору. У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк Надра (надалі- ПАТ КБ Надра) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 08.07.2015 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 765/12-2005 в розмірі 1 262 348 (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі триста сорок вісім) гривень (а.с.21-24). Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною 29.06.2021 року вчинено виконавчий напис, зареєстрованого в реєстрі за №1322, про стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815) з боржника [PERSON] заборгованості яка виникла за Договором іпотеки посвідченим\~ 09.12.2005 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я. за реєстровим №3894, який укладений між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», в забезпечення за Крединим договором №765/12-2005 від 09.12.2005 року. та згідно виписки з рахунку боржника від 25.06.2021р. становить 2 083 531,61 грн.(а.с.102). Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.07.2018 року по 25.06.2021 року. Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. 21.07.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №66159092 про примусове виконання виконавчого напису №1322 від 29.06.2021 року (а.с.26-27). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина першастатті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Крім того, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18) та у постанвоі від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другоюстатті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. За змістомстатті 1056-1 ЦК Українив редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першоїстатті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зістаттею 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), зроблено висновок, відповідно до якого встановлено, що якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Як встановлено судом, виконавчий напис вчинено за період з 01.07.2018 року по 25.06.2021 рік, та за цей період стягнуто відсотків 920 072,23 грн. У цій справі кінцевий строк повернення кредитних коштів, які позивач повинен був сплати ПАТ "КБ "Надра" за кредитним договором, правонаступником якого є відповідач, спливав 08 грудня 2025 року. Однак, у жовтні 2014 року ПАТ КБ Надра, правонаступником якого є відповідач, скористалось правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №765/12-2005 від 09.12.2005 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та Позивачем, шляхом пред`явлення позову, що підтверджується судовими рішеннями у справі № 299/3831/14-ц. Таким чином право на нарахування відсотків за кредитним договором №765/12-2005 від 09.12.2005 року, забезпеченого Договором іпотеки посвідченим\~ 09.12.2005 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я. за реєстровим №3894, який укладений між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» припинилось у жовтні 2014 року. Інститут позовної давності полягає у наданні особі, цивільне право якої порушено, певного строку саме для звернення до суду за захистом цього права, в тому числі за допомогою державного примусу. Перебіг позовної давності обчислюється за загальним правилом від дня, коли особа довідалася (могла довідатись) про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, з моменту в період з 08 липня 2015 року (дата ухвалення судового рішення про дострокове стягнення заборгованості) до дня вчинення виконавчого напису ані ПАТ "КБ "Надра", а ні відповідач у справі (правонаступник) не зверталися до позивача із позовом про стягнення заборгованості на підставі кредитного договору №765/12-2005 від 09.12.2005р., забезпеченого договором іпотеки. Тобто, після пред"явлення позову про дострокове стягнення заборгованості (жовтень 2014 року), яким банк змінив строк погашення заборгованості, до моменту вчинення оскаржуваного виконавчого напису минуло більш ніж 7 (сім) років. Згідно частини 1 статті 88 закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Набуття права вимоги Відповідачем як правонаступником за договором про відступлення права вимоги № GL48N718070_І_6 від 30.07.2020 року не є свідченням безспірності вимог, так само й те, що іпотека, якою забезпечене основне зобов"язання залишилась чинною. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитний договір № 765/12-2005 від 09.12.2005 року, а так само і договір іпотеки, яким забезпечено виконання основного зобов"язання, за якими відбулося відступлення права вимоги, не є доказом наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, підстави для стягнення мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказаний в оскаржуваному виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним, а виконавчий напис вчинений відповідно до чинного законодавства України. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову, а також за подання заяви про забезпечення позову, вказані витрати мають бути стягненні з відповідача у зв"язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved