Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Заявники звернулися до суду в порядку окремого провадження з спільною заявою про розірвання шлюбу в якій зазначили, що 29 грудня 2007 року між ними, [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №134. Від шлюбу заявники мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданої заяви заявники зазначили, що одруження виявилося невдалим, їм не вдалося створити нормальних сімейних стосунків, фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться понад один рік Враховуючи вищезазначене, заявники вважають, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлюють їх примирення, тому просять їх шлюб розірвати. Заявники в судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви в яких розгляд справи просять провести у їх відсутність, подану заяву про розірвання шлюбу підтримують. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 29 грудня 2007 року між ними, [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №134 (а.с.8). Заявники по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). 12 липня 2022 року між заявниками по справі, [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір щодо здійснення батьківських прав, умови сплати аліментів та визначення місця проживання дітей, який посвідчено приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Чистяковим А.О. Відповідно до умов вищевказаного договору вбачається, що заявниками по справі було досягнуто згоди щодо того, що [PERSON] буде проживати разом з батьком [PERSON] , який зобов`язується утримувати сина в повному обсязі, без отримання аліментів зі сторонни матері [PERSON] . (а.с.10-11). На даний час заявники по справі подружні стосунки не підтримують, шлюб носить формальний характер. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно положень ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливе, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права кожного з подружжя, а також їх дитини. Згідно ч.8 ст.294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, заявнику [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу - [PERSON] .

Outcome: approved