Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в\~Тернопільський міськрайонний\~суд Тернопільської\~області із\~позовом до\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Тернопільській області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 06.10.2018 року у м. Луганськ, що на даний час є територією проведення операції об`єднаних сил, а раніше територією проведення антитерористичної операції, померла її мати [PERSON] . Спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка позивач [PERSON] . Померла [PERSON] отримувала пенсію за віком, у зв`язку з чим перебувала на обліку в ГУ ПФУ у Жовтневому районі м. Луганська. Після смерті матері [PERSON] звернулася до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу. Також, як зазначає позивачка, з метою встановлення розміру недоотриманої за життя [PERSON] пенсії державний нотаріус Рудніцький А. Я. 09.06.2021 звернувся із запитом до ГУ ПФУ в Тернопільській області. Згідно довідки ГУ ПФУ в Тернопільській області від 16.06.2021, сума недоотриманої пенсії за період з 09.06.2018 по 31.10.2018 становить 11\~587,67 грн.. 16.07.2021 державним нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцьким А. Я. [PERSON] як спадкоємцю [PERSON] , яка померла [INFO] , видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмір 11\~587,67 грн.. 19.07.2021 [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про виплату недоодержаної [PERSON] пенсії та свідоцтвом про право на спадщину за законом. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ГУ ПФУ в Тернопільській області виплачено [PERSON] 8\~370,93 грн. недоотриманої пенсії за період з 19.07.2018 по 31.10.2018 (за останні три роки до дня звернення за отримання пенсії). Крім цього, позивач вказує, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , входить пенсія у тому розмірі у якому вона належала їй на момент смерті без обмежень будь-яким строком. Позивач вважає, що вина [PERSON] в неотриманні пенсії відсутня, оскільки підстав для припинення її виплати, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не було. Зазначає, що померла [PERSON] недоотримала пенсію за період з 01.08.2014 по 18.07.2018 розмір якої складає 77\~652,87 грн., з яких yf пенсію за період з 09.06.2018 по 18.07.2018 у сумі 3\~216,74 грн. видано свідоцтво про право на спадщину 16.07.2021. Тому просить визнати за нею - [PERSON] право власності на належну, але неодержану за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , пенсію у розмірі 74\~436,13\~грн. (77\~652,87 грн. - 3\~216,74 грн.) у порядку спадкування за законом та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь [PERSON] належну, але неодержану за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , пенсію у розмірі 77 652,87 грн. Ухвалю судді від 29 березня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Тому вважає, що аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини. Вказує, що члени сім`ї повинні були звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вказує, що сума виплаченої [PERSON] недоотриманої пенсії складає 8370,93 грн., тому що розрахована за період з 19.07.2018 року по 31.10.2018 року. Також зазначає, що допомогу на поховання та недоотриману пенсію, яка належала померлій [PERSON] , заявниця [PERSON] отримала. Таким чином, інші нараховані та невиплачені суми пенсії відсутні. Враховуючи вищезазначене, вказує, що стягнути належну, але неодержану за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , на користь [PERSON] пенсію у розмірі 77 652,87 грн. немає підстав. Позивачем подано відповідь на відзив, у якому представник позивача вказує, що викладені відповідачем у відзиві доводи є безпідставними. Зазначає, що на законодавчому рівні не визначено строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на отримання соціальних платежів. Крім цього, вказує, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отримання пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Також пояснює, що [PERSON] не отримала пенсію не з власної вини, а у зв`язку з тим, що виплату пенсії було призупинено на тимчасово окупованій території частини Луганської області. У судовому засіданні представник позивача адвокат Руденко О. А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, попередньо направив заяву, у якій просить проводити розгляд справи без представника ГУ ПФУ в Тернопільській області, щодо задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі із мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , у м. Луганськ, Луганської обл., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №01 та копією рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2020 року у справі № 607/16888/20. Позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 25.06.1956 року, актовий запис № 25 та копією довідки про укладення шлюбу № 229, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , № 46 від 16.09.1977 р., прізвище чоловіка після укладення шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.07.2021 державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцьким А. Я., зареєстрованого в реєстрі за № 329/2021, спадкоємцем недоотриманої пенсії у розмірі 11\~587,61, яка належала померлій [PERSON] , 1929 р. н., яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно копії листа ГУ ПФУ в Тернопільській обл. від 10.08.2021 року, [PERSON] померла [INFO] у м. Луганськ, на обліку у ГУ ПФУ в Тернопільській області не перебувала. Відповідно до заяви [PERSON] від 09.06.2021 про виплату допомоги на поховання [PERSON] зроблено запит на електронну пенсійну справу. Згідно даних, які вказані в електронній пенсійній справі, виплата пенсії проводилася по 01.08.2014. У червні 2021 року на підставі поданих [PERSON] документів оформлено разове доручення та виплачено допомогу на поховання. 09.06.2021 до ГУ ПФУ в Тернопільській обл. надійшов запит від нотаріуса Рудніцького А. Я. про розмір недоотриманої пенсії, яка належала [PERSON] . Сума недоотриманої пенсії 11\~587,67 грн., яка вказана в довідці від 16.06.2021 № 1900-0401-5/18251 на запит нотаріуса [PERSON] , розрахована за період з 09.06.2018 по 31.10.2018. У даній довідці зазначено, що розмір недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області спадкоємцем з усіма необхідними документами. 19.07.2021 [PERSON] звернулась із заявою про виплату недоодержаної пенсії та свідоцтвjv про право на спадщину. Відповідно до дати звернення, сума виплаченої [PERSON] недоотриманої пенсії складає 8370,93 грн. тому, що розрахована за період з 19.07.2018 по 31.10.2018. Відповідно до копії протоколу ГУ ПФУ в Тернопільській області про перерахунок пенсії за період з 01.08.2014 по 31.07.2018 [PERSON] належить до виплати\~77\~652,87\~грн. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 329/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , 05 травня 2021 року із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , 1929 р. н., яка проживала та була зареєстрована за адресою: м. Луганськ, звернулася дочка померлої [PERSON] . Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно ст.11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Аналогічна норма закріплена у ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця [PERSON] є місто Луганськ, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», включено до такого переліку. Місцем смерті спадкодавця також є м. Луганськ. Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ч.1 ст.1270 ЦК України. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 цього Закону. У даному випадку судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , проте з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину на недоотриману пенсію та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може .бути різною в .залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Суд враховує, що [PERSON] , 1929 року народження, проживала та померла [INFO] на окупованій території, яка непідконтрольна українській владі, оскільки вказане доводиться матеріалами цивільної справи, зокрема рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2020 року у справі № 607/16888/20. Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 16.07.2021 року [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії за період з 09.06.2018 по 31.10.2018 у розмірі 11\~587,67 грн., з яких відповідачем виплачено [PERSON] 8\~370,93 грн., тому з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь [PERSON] слід стягнути 3\~216,74 грн. (11 587,67 грн. - 8\~370,93 грн.) невиплаченої пенсії за період із 09.06.2018 по 19.07.2018, на яку нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Також з протоколу про перерахунок пенсії [PERSON] вбачається, що сума недоотриманої нею пенсії за період з 01.08.2014 по 31.07.2018 складає 77 652,87 грн., з яких на пенсію за період з 09.06.2018 по 18.07.2018 у сумі 3\~216,74 грн. видано свідоцтво про право на спадщину 16.07.2021. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на пенсію у розмірі 74\~436,13 за період з 01.08.2014 по 09.06.2018, що є підставою для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману [PERSON] пенсію за період з 01.08.2014 по 08.06.2018 у розмірі 74\~436,13 грн. та стягнення вказаної суми на користь позивачки, а також 3\~216,74\~грн. недотриманої пенсії за період із 09.06.2018 по 18.07.2018 р. на яку видано свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи, що в ході розгляду справи було достовірно встановлено, що спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно належала нарахована, але не отримана нею пенсія у розмірі 77\~652,87 грн. [PERSON] спадщину після смерті своєї матері прийняла, подавши нотаріусу у визначений строк з часу відкриття спадщини відповідну заяву, при цьому позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а саме визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на належну, але неодержану за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , пенсію у розмірі 74\~436,13 грн. та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь [PERSON] належну, але неодержану за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , пенсію у розмірі 77 652,87 грн., з яких 74\~436,13 грн. - сума на яку суд визнає право власності за законом та 3\~216,74 грн. - сума на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не виплачено позивачеві. Крім цього, суд зазначає, що відповідач або інші особи повинні довести, що їх дiями не було порушено їх права або права позивача. Однак, жодних доказiв зазначеними особами до суду не надано. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1520,90 грн. На підставі ст.ст. 1216, 1221, 1223, 1227, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,

Outcome: approved