Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. В обґрунтування заявлених вимог\~вказувала,\~що [INFO] помела її свекруха [PERSON] , в с. Рівне Шахтарського району Донецької області, де було видано лікарське свідоцтво про її смерть. \~Отже свекруха заявниці померла на тимчасово окупованій території, тому на даний час заявник позбавлена можливості реєстрації в законному порядку факту смерті в органах РАЦС, оскільки видане лікарське свідоцтво про смерть є недійсним з тих підстав, що воно видане на окупованій території, тому не має юридичної сили. Заявник до судового засідання не з`явилась, у заяві просила провести розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи у судове засіданні не з`явився, за невідомих суду причин. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість задоволення заявлених вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 53, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.\~17\~Закону\~України\~«Про\~реєстрацію\~актів\~цивільного\~стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. На підставі п. 8 ч. 1 ст. 315\~ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд встановив, що державна реєстрація смерті [PERSON] була проведена на території України, яка входить до\~Перелікутериторіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 19 липня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75. За положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, оцінюючи надані заявником документи про смерть, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів . Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини (справа Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016)), в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті. Натомість суд встановив,що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №710-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області» утворено Чістяківську міську громаду Горлівського району Донецької області, до складу якої включено, зокрема, село Рівне, яке до 12 червня 2020 року було підпорядковано Шахтарському району Донецької області.

Outcome: approved