Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

10 грудня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 грудня 2007 року АТ «Уксоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 44.06-101137/3, відповідно до якого позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит в сумі 28 000 доларів США, а відповідач зобов`язується в порядку, та на умовах що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит. В свою чергу позичальник за кредитним договором неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 22.10.2021 року має заборгованість за кредитом в розмірі 14 681,01 доларів США та за відсотками в розмірі 9 480,62 доларів США. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 14.12.2007 року між кредитором та іпотекодавцем, якою є [PERSON] , укладено іпотечний договір № 44.02-1497/3, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS] , ринкова вартість якої становить 393 700,00 грн.\~ відповідно до пункту 9 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому, з наступних випадків: 1) у випадку невиконання основного зобов`язання; 2) у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки; 3) у інших випадках, передбачених законодавством України. Відповідно до іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким\~ вважатиметься застереження, що міститься у іпотечному договорі або на підставі окремого договору, який може бути укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем урахуванням вимог чинного законодавства України. Згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення АТ «Укрсоцбанк», де в п.1.2 визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування банку на ПАТ «Укрсоцбанк», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на АТ «Укрсоцбанк». За таких обставин представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 13,8 кв.м., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 44.06-101137/3 від 14.12.2007 року, заборгованість станом на 22.10.2021 року становить 24 162,63 доларів США, а саме сума заборгованості за кредитом 14 682,01 доларів США; сума заборгованості за відсотками 9 480,62 доларів США, на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк», 03150, місто Київ, вулиця велика Васильківська, 100, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, п/р № [NUMBER] , шляхом проведення аукціону згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності; стягнути з [PERSON] , [INFO] витрати по сплаті судового збору в сумі 5 905,50 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2021 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 11 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 лютого 2022 року на 14.00 год. 17 лютого 2022 року на адресу суду надійшла заява від представника АТ «Альфа-Банк» - адвоката Зеленої Н.Ю. про проведення судового засідання, призначеного на 21.02.2022 року за відсутності представника АТ «Альфа-Банк». У зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи підготовче засідання у справі, призначене на 21.02.2022 року відкладено на 06.04.2022 року на 14.30 год. 06 квітня 2022 року на адресу суду надійшла заява від представника АТ «Альфа-Банк» - адвоката Зеленої Н.Ю. про відкладення судового засідання, призначеного на 06.04.2022 року у зв`язку з проведенням бойових дій на території України. Задоволивши клопотання представника позивача, підготовче засідання у справі, призначене на 06.04.2022 року відкладено на 02.06.2022 року на 11.00 год. 02 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява від представника АТ «Альфа-Банк» - адвоката Луньової А.Г. про проведення судового розгляду справи за відсутності представника АТ «Альфа-Банк». Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в підготовчі засідання у справі, призначене на 17 лютого 2022 року, 06 квітня 2022 року та 02 червня 2022 року не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 21 лютого 2022 року повернулося на адресу суду з відміткою про його вручення особисто відповідача 17.01.2022 року. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з судовою повісткою про призначення підготовчого засідання на 06 квітня 2022 року, повернулося на адресу суду 24 березня 2022 року через відсутність адресата за вказаною адресою. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з судовою повісткою про призначення підготовчого засідання на 02 червня 2022 року, повернулося на адресу суду 14 квітня 2022 року через відсутність адресата за вказаною адресою. Третя особа [PERSON] в підготовчі засідання у справі, призначене на 17 лютого 2022 року, 06 квітня 2022 року та 02 червня 2022 року не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно. Рекомендовано повідомлення про вручення поштового відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 21 лютого 2022 року повернулося на адресу суду 17 лютого 2022 року за закінченням терміну зберігання. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з судовою повісткою про призначення підготовчого засідання на 02 червня 2022 року, повернулося на адресу через тимчасово відсутній обмін. Ухвалою суду від 02 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 06 липня 2022 року на 14.00 год. У зв`язку з неявкою в судове засідання, призначене на 06 липня 2022 року відповідача та третьої особи, судовий розгляд у справі відкладено на 25 серпня 2022 року на 14.00 год. В судове засідання, призначене на 25 серпня 2022 року сторони не з`явилися. Представник позивача в заяві від 02 червня 2022 року просила суд проводити судовий розгляд без представника АТ «Альфа-Банк». Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення з судовою повісткою про призначення розгляду справи на 25.08.2022 року повернулося на адресу суду 25.07.2020 року через відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 21.12.2021 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , станом 08.12.1998 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 14 грудня 2007 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 44.06-10-1137/3, відповідно до п.1.1 якого, кредитор зобов`язується надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання.. Згідно п.1.1.1 даного договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі платою 13,5 відсотків річних в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 28 000 доларів США з наступним графіком зниження максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 13 грудня 2022 року. Додатком № 1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 44.-6-10-1137/3 від 14 грудня 2007 року сторонами погоджено графік зниження максимального ліміту заборгованості. Додатком № 2 до даного договору банком сформовано лист-заявку на кредит/транш № 1 від 14 грудня 2007 року, згідно з якою перераховано [PERSON] 14.12.2007 року кошти в сумі 12 000 доларів США згідно договору про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії. 14 грудня 2007 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержатем) та [PERSON] (іпотекодавцем) укладено іпотечний договір № 44.02-1479/3 (з майновим поручителем), згідно з п.1.1 якого іпотекодавеь передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 44.06-10-1137/3 від 14 грудня 2007 року, укладеним між іпотекодержателем та позичальником однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.4.1 даного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.4.5.1 іпотечного договору, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, у тому числі на підставі рішення суду. Відповідно до п.4.6 іпотечного договору, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення\~ суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. 21 вересня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 44.06-10/1137/3 від 14.12.2007 року, відповідно до п.2 якого станом на дату укладення цього договору про внесення змін, заборгованість за договором кредиту складає: заборгованість за кредитом в сумі 22 365 доларів США; заборгованість по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом в сумі 3 045 доларів США 20 центів; заборгованість по нарахованим та не сплаченим комісіям в сумі 514 доларів США 23 центів. Додатковою угодою № 1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 44.06-10-1137/3 від 14 грудня 2007 року, складеною 11 червня 2008 року між сторонами договору, сторони дійшли взаємної згоди з 11.06.2008 року доповнити додаток № 1 до договору відновлювальної кредитної лінії п.4. Реєстром № 314 рекомендованих поштових відправлень, що пересилаються в межах України від 13 жовтня 2021 року підтверджено пересилання АТ «Альфа-Банк» поштових відправлень [PERSON] та [PERSON] . Розрахунком вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № 44.06-10-1137№ від 14.12.2007 року, встановлено, що заборгованість [PERSON] перед АТ «Альфа-Банк» станом на 22.10.2021 року становить 24 162,63 долари США, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 14 681,01 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 9 480,62 доларів США. Протоколом № 4/2-19 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року оформлено рішення, згідно з п.2.3 якого, визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «альфа-Банк» з дати, визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року (з дати затвердження передавального акту цими загальними зборами АТ «Альфа-Банк» за рішенням єдиного АТ «Укрсоцбанк». Пунктом 1.2 рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк», з дати, визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року ( з дати затвердження передавального акту цим рішенням АТ «Укрсоцбанк» та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк». При вирішенні справи суд виходить з наступного: Щодо позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За умовами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Положення Закону України «Про іпотеку» не передбачають та не вимагають від іпотекодержателя кожного разу перед зверненням до суду надсилати іпотекодавцю (та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця) письмову вимогу про усунення порушення. Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Крім того, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Також із матеріалів справи вбачається, що на забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії від 14 грудня 2007 року № 44.06-10-1137/3 між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно: квартира [ADDRESS] . (а.с.5-8). За таких обставин вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії від 14 грудня 2007 року № 44.06-10-1137/3 (а.с.9-16) є обґрунтованими. Щодо розміру заборгованості за договором У цій справі на підтвердження розміру заборгованості [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії від 14 грудня 2007 року № 4.06-10-1137/3, Банк надав суду розрахунок (а. с. 24-28), відповідно до якого станом на 22 жовтня 2021 року розмір заборгованість складає: 24 162,63 доларів США, з яких: 14 682,01 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 480,62 доларів США - заборгованість за відсотками. Будь-яких заперечень щодо указаного розрахунку розміру заборгованості відповідачем та третьою ослобоню до суду не подано. За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тобто, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Після закінчення строку дії кредитного договору кредитор має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, якщо зобов`язання залишається невиконаним, разом із тим таких вимог в контексті цього позову не заявлено. Вказані висновки узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає. Отже, заборгованість за процентами має залишитись на рівні, нарахованому Банком до закінчення строку кредитування. З огляду на викладене та з урахуванням позовних вимог Банку у цій справі, загальний розмір боргу [PERSON] перед банком за договором відновлювальної кредитної лінії від 14 грудня 2007 року № 4.06-10-1137/3 на погашення якого позивач просить звернути\~ стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] , складає 24 162,63 доларів США, з яких: 14 682,01 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 480,62 доларів США - заборгованість за відсотками. Щодо зупинення виконання рішення суду Верховний Суд врахував, що згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 201/9754/17 Частиною першою статі 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про законність його вимог, тому суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі. Судовий збір, згідно з вимогами частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у справі, пов`язані за сплатою судового збору в розмірі 5 905,50 грн.

Outcome: approved