Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що 20 листопада 2011 року Оконською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 4. Від даного шлюбу вони мають двоє малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Вони фактично проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими. Фактично їх сім`я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім`я розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати, малолітніх дітей залишити у неї на проживанні. Позивач [PERSON] в судовому\~засіданні заявлені\~позовні вимоги\~підтримала з\~підстав,\~викладених у\~поданій до\~суду заяві,\~вважає,\~що їх\~шлюб носить\~лише формальний\~характер,\~а тому\~настоює на\~його розірванні\~та просила\~малолітніх дітей\~залишити у\~неї на\~проживанні.\~Підтвердила,\~що вона\~з відповідачем\~з квітня\~2022\~року проживають\~окремо,\~не підтримують\~шлюбно-сімейних\~відносин,\~спільного господарства\~не ведуть.\~Діти залишилися\~проживати разом\~з [PERSON] ,\~якою створені належні\~умови для\~проживання дітей\~за місцем\~її проживання\~в [ADDRESS] .\~Вона має\~відповідний дохід\~для їх\~утримання.\~Подальше проживання\~з відповідачем\~та збереження\~шлюбу є\~неможливими.\~ [PERSON] переконана, що надання терміну для примирення нічого не змінить в їх стосунках. З позовом до відповідача про розірвання шлюбу вона звертається другий раз, оскільки попередні завіряння [PERSON] змінити свою поведінку та ставлення до сім?ї не справдилися. В зв?язку з цим, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, додала, що з червня 2022 року син [PERSON] проживає за місцем проживання відповідача. [PERSON] , якому відомо про рішення органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей, не відпускає сина на проживання до позивача, налаштовує малолітню дитину проти [PERSON] . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, підтвердив, що спільне життя у відповідача з позивачем не склалося. Вони з квітня 2022 року проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання між ними немає. Проти розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не заперечував, оскільки переконаний, що їх сім`я розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу один до одного. Вважає, що син [PERSON] має залишитися на проживанні з відповідачем [PERSON] , оскільки, на його думку, з ним сину буде краще. Про рішення органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей відповідачу відомо, але він з вказаним рішенням не згідний, так як, на думку [PERSON] , саме з ним сину буде краще. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом положень ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 2 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. Згідно з ст. 11 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сім?ї разом з батьками або в сім?ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов?язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов?язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантуються кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров?я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно з ч. 1-3 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до до ч. 1-2 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 20\~листопада 2011\~року Оконською\~сільською радою\~Маневицького району\~Волинської області\~було зареєстровано\~шлюб позивача\~ [PERSON] \~з відповідачем\~ [PERSON] ,\~актовий запис\~№ 4.\~Від даного\~шлюбу вони\~мають двоє\~малолітніх дітей:\~дочку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Спільне життя\~у позивача\~з відповідачем\~не склалося.\~Вони з\~квітня 2022\~року проживають\~окремо,\~не підтримують\~шлюбно-сімейних\~відносин,\~спільного господарства\~не ведуть.\~Між ними\~відсутнє взаєморозуміння,\~вони втратили\~повагу одне\~до одного.\~Спору про\~їх місце\~проживання між\~ними немає.\~Діти залишилися\~проживати разом\~з позивачем\~ [PERSON] .\~За місцем\~проживання як\~позивача,\~так і\~відповідача створені\~належні умови\~для проживання\~дітей.\~Позивач [PERSON] \~цікавиться життям\~дітей,\~їх навчанням\~у школі,\~займається їх\~вихованням,\~не створює\~відповідачу перешкод\~у спілкуванні\~з дітьми.\~З червня\~2022\~року відповідач\~забрав сина\~ [PERSON] \~на проживання\~до себе\~і,\~незважаючи на\~рішення органу\~опіки та\~піклування щодо\~визначення місця\~проживання дітей,\~не відпускає\~сина на\~проживання до\~позивача,\~налаштовує малолітню\~дитину проти\~ [PERSON] .\~Зазначені обставини\~не оспорюються\~сторонами,\~а також\~це встановлено\~з досліджених\~судом в\~ході розгляду\~справи письмових\~доказів,\~зокрема,\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~від 20\~листопада 2011\~року,\~свідоцтв про\~народження дітей\~серії [NUMBER] \~від 11\~лютого 2020\~року та\~серії [NUMBER] \~від 11\~лютого 2020\~року,\~висновку органу\~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Маневицької\~селищної ради\~Волинської області\~про визначення\~місця проживання\~малолітніх дітей\~з одним\~із батьків,\~який затверджено\~рішенням виконавчого\~комітету Маневицької\~селищної ради\~Волинської області\~№ 114\~від 16\~червня 2022\~року. Наведені обставини\~дають суду\~підстави вважати,\~що сім`я\~між даним\~подружжям розпалась\~і збережена\~бути не\~може,\~а тому\~шлюб між\~ним слід\~розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам малолітніх дітей. Виходячи із\~інтересів малолітніх\~дітей,\~беручи до\~уваги їх\~вік,\~а також\~враховуючи бажання\~батьків та\~висновок органу\~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Маневицької\~селищної ради\~Волинської області\~про визначення\~місця проживання\~малолітніх дітей\~з одним\~із батьків,\~який затверджено\~рішенням виконавчого\~комітету Маневицької\~селищної ради\~Волинської області\~№ 114\~від 16\~червня 2022\~року,\~суд вважає\~за доцільне\~визначити місце\~проживання малолітніх\~дітей:\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з матір?ю\~ [PERSON] .\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~як ставлення\~батьків до\~виконання своїх\~батьківських обов?язків,\~наявність за\~їх місцем\~проживання належних\~умов для\~проживання дітей,\~так і\~особисту прихильність\~дітей до\~кожного з\~батьків,\~а також\~вік дітей,\~їх інтереси\~та бажання\~проживати з\~матір?ю.\~При вирішенні\~заявлених позовних\~вимог про\~визначення місця\~проживання дітей\~суд також\~бере до\~уваги,\~що батьки зобов?язані поважати дітей та їх вибір, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дітей, що позивач, відповідач та їх діти не позбавляються права на безперешкодне спілкування між собою. За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 908 гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви до суду, а також на рахунок ГУК у Волин.обл/смт Маневичі/22030101 (рахунок отримувача: UA188999980313191206000003560, код отримувача 38009371, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування суду - Маневицький\~районний суд\~Волинської області) 992 гривень 40 копійок судового збору, пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Outcome: approved