Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

у лютому 2020 року позивач звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, надає ці послуги в тому числі і відповідачу за адресою будинок [ADDRESS] , в якому відповідач [PERSON] є власноком квартири 46 за вказаною адресою. Між позивачем і відповідачем укладено договір № 58-А/46 від 16.08.2016 «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води» у якому погодили всі істотні умови, Відповідач регулярно отримує ці комунальні послуги, не відмовляється від них, та фактично споживає їх. Зазначає, що відповідач, отримуючи щомісячно рахунки за оплату наданих позивачем послуг, жодного разу не звернувся із запереченнями щодо сум боргу, що свідчить про визнання суми боргу, вартості послуг, їх об`ємів та якості. Отже, сума нарахованої заборгованості є безспірною. Відповідач систематично не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, сплачуючи їх частково, внаслідок чого на момент звернення позивача до суду утворилась заборгованість за надані послуги за період з жовтня 2015 року по грудень 2019 року в сумі 17672,30 грн. Крім того, з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від суми заборгованості за весь період прострочення виконання зобов`язань. Таким чином, ТОВ "Теплопостачсервіс" просило суд стягнути з боржника на їх користь зазначену вище заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду у розмірі 2102,00 грн. 6 лютого 2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Шкіраєм М.І. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Теплопостачсервіс», встановлено сторонам строки для подачі заяв по суті та для вчинення процесуальних дій. У зв`язку з рішенням Вищої ради Правосуддя від 21.05.2020 року суддю [PERSON] звільнено з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва. Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва справа № 752/2270/20 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 7 вересня 2020 року прийнято до провадження, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 26). Справа, призначена на 29.03.2021 року, не розглядалася у зв`язку з неявкою сторін, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Справа неодноразово відкладалася. У судовому засіданні 25.08.2022 року сторони відсутні. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, товариство з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" є виконавцем послуг з централізованого опалення та надає зазначену послугу в т. ч. відповідачам за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань ТОВ "Теплопостачсервіс" зареєстровано 01.06.2007 року № 1 068 102 0000 019992 ( а.с 13). Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила). Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК УРСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Отже, згідно з зазначеними нормами законодавства відповідачі зобов`язані оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру № 22 серія А від 13.08.2009 (а.с. 12). Відповідачі від мереж централізованого опалення у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та фактично споживав їх. Жодного разу не звертався до позивача із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках. Матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем послуг відповідачу, так само як і звернень останнього з приводу відмови від отримання таких послуг. Відповідно до ст.ст. 19-20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір із виконавцем про надання йому житлово-комунальних послуг. Із матеріалів справи вбачається, що додержуючись вимог законодавства 16.08.2016 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» і відповідачем [PERSON] укладено договір № 58-А/46 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у якому погодили у т.ч. умови про предмет договору та про порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, зокрема: за предметом договору - виконавець зобов`язався надавати споживачу послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, в споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги у строки та на умовах, передбачених договором; за порядком оплати послуг - календарний місяць і щомісячну оплату сторони визначили, як розрахунковий період і систему оплати послуг, згідно яких платежі за отримані послуги споживач вносить не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 6). Відповідач своєчасно не сплачув за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість. На підтвердження ТОВ «Теплопостачсервіс» надало суду розрахунок заборгованості. Відповідно до довідки про нарахування та сплату коштів за централізоване опалення № 48А-46Т від 30.12.2019 року вбачається, що за період з 01.10.2015 по грудень 2019 року борг відповідача становить 17672,30 грн (а.с. 8-9). Крім того, позивачем було пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в зв`язку з неналежним виконанням нею своїх зобов`язань. Згідно зі ст.509 ЦК України цивільні права та обов`язки вникають з підстав, передбачених законодавством, а в силу зобов`язання одна особа зобов`язана вчинити на користь іншої особи певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вирішуючи зазначені вимоги позивача, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Достатніх доказів на підтвердження не надання позивачем послуг або ж протиправності дій, в зв`язку з наданням послуг та, відповідно, нарахування плати за них, матеріали справи не містять. Таким чином, згідно з розрахунком нарахування суми інфляційних витрат та 3% річних №58А-46Т/1 від 02.01.2020 року (а.с. 10) позивач має право на відшкодування інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 6946,74 грн; 3 % річних нараховані на суму грошової заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 2553,12 грн. Разом з тим, за відсутності відзиву відповідача суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем розрахунки та підстави для позову, а також позбавлений можливості розглянути питання щодо застосування строків позовної давності до позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем надані докази на підтвердження обґрунтування позову в частині неналежного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті за житлово-комунальні послуги, а стороною відповідача вони не спростовані, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги із відповідача на користь позивача. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved