Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Короткий зміст вимог [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, мотивуючи тим, що перебувають у шлюбі з 18.11.2008, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Наприкінці 2020 року шлюбні відносини між ними погіршилися. На теперішній час заявники разом не проживають через протилежні погляди на життя та виховання дітей, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, шлюб фактично перестав існувати. Кожен з подружжя живе своїм життям, подальше шлюбне життя суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей. У зв`язку з вищевикладеним просять розірвати шлюб та залишити проживання дітей з тим із батьків, з яким вони фактично проживають. Аргументи учасників справи В судове засідання [PERSON] не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви від 16.08.2022 заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, згідно заяви від 25.08.2022 заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони знаходяться в шлюбі з 18.11.2008, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.11.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 659. Від шлюбу мають дітей: -[PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.03.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 174; -[PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.04.2018 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 396. Сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з кінця 2020 року у зв`язку з протилежними поглядами на життя та виховання дітей. Згідно п.1.3, 1.4 Договору від 18.07.2022, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С., місцем проживання [PERSON] батьки визначили місце проживання матері за адресою: [ADDRESS] ; місцем проживання [PERSON] батьки, з урахуванням бажання [PERSON] , визначили місце проживання батька за адресою: [ADDRESS] . Позиція суду У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. У відповідності до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини та статті 16 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині 1 підпункту «с». Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам заявників, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати. За відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд вважає за можливе місце проживання дітей залишити з батьком та матір`ю згідно умов договору від 18.07.2022, що відповідає висновкам ВС КЦС, викладених у постанові від 15.01.2020 у справі № 200/952/18.

Outcome: approved