Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Свою заяву мотивує тим, що вона є дочкою [PERSON] , [INFO] , і до одруження мала прізвище « [PERSON] ». Проте, [INFO] її батько, [PERSON] , помер, про що свідчить свідоцтво про смерть № [NUMBER] , видане на тимчасово окупованій території України, а саме: Куйбишевським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки 11.02.2022. З метою оформлення спадщини, 05.08.2022 вона звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою в порядку окремого провадження, про визнання факту смерті батька у встановленому законодавством порядку на території України, у відповідності до вимог ст.317 ЦПК України, щоб потім звернутися до нотаріуса. Також звертається до суду із заявою про визнання факту смерті бабусі - [PERSON] , [INFO] , у встановленому законодавством порядку на території України, так як після смерті [INFO] [PERSON] , матері покійного її батька - [PERSON] , [INFO] , останній спадщину не прийняв. Спадщина знаходиться на тимчасово окупованій території України, а саме по місцю смерті [PERSON] , [INFO] , в м. Донецьк. Вказує, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане на тимчасово окупованій території України, а саме: Куйбишевським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки 22.06.2022 року. Причина смерті-наслідки перенесення інфаркту, що підтверджується довідкою про смерть за №3239 від 17.06.2021 року. Однак зареєструвати факт смерті бабусі у встановленому законодавством порядку на території України та отримати свідоцтво про смерть у відповідності до законодавства України вона не може, оскільки смерть відбулася на тимчасово окупованій території України, і медичний документ про смерть [PERSON] , [INFO] , не приймається відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Черкаси для здійснення реєстрації смерті останньої, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення даного факту необхідне для захисту та реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи. А тому, просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки м. Донецьк Донецької області, яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в Куйбишевському районі м. Донецьк, причина смерті -наслідки перенесення інфаркту, що підтверджується довідкою про смерть за №3239 від 17.06.2021. Ухвалою суду від 09.08.2022 відкрито провадження в справі. У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] адвокат Вакуленко О.П. підтримав заяву та просив задовольнити її у повному обсязі. У судове засідання представник Черкаського міського відділу ДРАЦС не з`явився, до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у вирішенні заяви по суті покладалися на розсуд суду. Заслухавши думку представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть Донецької народної республіки від 22.06.2021 серії [NUMBER] , актовий запис № 714, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Донецьк, Куйбишевський район, ДНР. Крім того, відповідно до довідки про причину смерті (до форми №106/у № 3239, видається для поховання) від 17.06.2021 вбачається, що [PERSON] 1935 року народження, померла [INFO] через наслідки перенесених інфарктів головного мозку при церебральному атеросклерозі. Факт родинного зв`язку між заявницею [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується такими документами: свідоцтвом про одруженнясерії [NUMBER] від 11.03.2000, згідно якого [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище заявниці) 11.03.2000 уклали шлюб, після чого подружжю присвоєно прізвище [PERSON] ; свідоцтвом про народження заявниці [PERSON] серії [NUMBER] від 06.08.1981, батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу за № [NUMBER] від 10.03.1979 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після якого прізвище чоловіка стало- [PERSON] ; свідоцтвом про народження за № [NUMBER] від 13.11.1998 р.(видане повторно), згідно якого [PERSON] народився [INFO] в м. Донецьк, і його матір`ю є [PERSON] ; свідоцтвом про народження за № [NUMBER] від 09.10.1957 (видане повторно), згідно якого [PERSON] народилася [INFO] в м. Донецьк (Сталіно); свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 29.08.1957 року, згідно якого [PERSON] і [PERSON] одружилися 29.08.1957 року, і їм присвоєно прізвище - [PERSON] ; свідоцтвом про припинення одруження серії [NUMBER] від 08.08.1967 року, згідно якого [PERSON] і [PERSON] припинили (розірвали) шлюб, в зв`язку з чим, прізвище її стало - [PERSON] ; інформаційною довідкою про шлюб від 17.02.2022 року, згідно якої [PERSON] і [PERSON] 22.11.1967 року зареєстрували шлюб, запис №811, після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало [PERSON] ; свідоцтвом про розірвання шлюбу з [PERSON] від 17.08.1982 року, згідно якого, [PERSON] залишено прізвище [PERSON] ; Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом восьмим ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, частиною першою визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абзац 2 частини 1 вказаної статті). Отже, на теперішній час для проведення реєстрації факту матері заявниці необхідно встановити сам факт її смерті, оскільки вона померла на території Луганської області, яка розташована у районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75. Відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховною радою України тимчасово окупованими. Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому низкою відповідних законів було продовжено, та який діє станом на час розгляду вказаної справи. Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. До того ж, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною другою статті 319 ЦПК України визначено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г)рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Даючи оцінку допустимості у даній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В той же час з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia») та Консультативного висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії (Namibia case), суд, виходячи з інтересів громадян України, що проживають на окупованій території, а також того, що встановлення факту смерті особи має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, як виняток, під час розгляду справи в порядку ст. 317 ЦПК України, бере до уваги надані заявником документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України та оцінює їх разом з іншими доказами в сукупності та взаємозв`язку. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України.

Outcome: approved