Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Представник позивача Івано-Франківської міської ради 14.06.2022 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.06.2022 р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до ст. 12.189 Земельного кодексу України, п.п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 24.01.2020 р. №26-36, Положення про здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м. Івано-Франківську, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 28.08.2014 р. № 1508-47, із змінами від 07.06.2019 р. №141-26, 01 жовтня 2021 року проведено обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 2610100000:20:005:0127), на предмет дотримання вимог земельного законодавства, наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Земельна ділянка використовується для обслуговування нежитлової будівлі. За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки №406 від 01.10.2021 р. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер довід 277421763 від 30.09.2021 р.: власником нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 230208332610) є [PERSON] . Підстава для набуття права власності - свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Попереднім власником майна з 16.02.2005 р. був [PERSON] . Нежитлова будівля за адресою [ADDRESS] , розташована на земельній ділянці площею 0.0293 га. Земельна ділянка сформована, їй присвоєно кадастровий номер 2610100000:20:005:0127. Цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості для обслуговування виробничих приміщень. Дата державної реєстрації ділянки 01.07.201 р. (інформація ДЗК про права власності та речові права на земельну ділянку). Ділянка перебувала в оренді в [PERSON] до 20.06.2018 р. За даними листа Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 06.10.2021 року № 10698/5/09-19-24- 0516 [PERSON] користувався земельною ділянкою в 2018 р., та задекларував 6809,08 грн., в 2019-2021 р. не декларував. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року заборгованість позивача по орендній платі за користування земельною ділянкою, кадастровий номер якої 2610100000:20:005:0127, становить 5509,22 грн. Сума розрахована відповідно до Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 2021 р. від 04.10.2021 р. №1887. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 5509,22 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання 04.08.2022 р. не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Від представника позивача - Бахур Н.В. до суду надійшла заява в якій просила розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперекчувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання 04.08.2022 р. не з`явився повторно, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через сайт «Судова влада», що підтверджується матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 01 жовтня 2021 року інспектором з самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління самоврядного контролю Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради складено акт № 406 обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 2610100000:20:005:0127), на предмет дотримання вимог земельного законодавства, наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Земельна ділянка використовується для обслуговування нежитлової будівлі (а.с.8-10). Попереднім власником майна з 16.02.2005 р. був [PERSON] (а.с.18-20). Нежитлова будівля за адресою [ADDRESS] , розташована на земельній ділянці площею 0.0293 га. Земельна ділянка сформована, їй присвоєно кадастровий номер 2610100000:20:005:0127. Цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості для обслуговування виробничих приміщень. Дата державної реєстрації ділянки 01.07.201 р. (інформація ДЗК про права власності та речові права на земельну ділянку). Ділянка перебувала в оренді в [PERSON] до 20.06.2018 р. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер довід 277421763 від 30.09.2021 р.: власником нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 230208332610) є [PERSON] . Підстава для набуття права власності - свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (а.с.15-17,21). Згідно розрахунку позивача, за період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року заборгованість позивача [PERSON] по орендній платі за користування земельною ділянкою становить 5509,22 грн. (а.с.14). Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України). Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. З огляду на викладене [PERSON] , як користувач земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача у користь позивача слід стягнути безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 5509,22 грн. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути 2 481 грн. судового збору на користь позивача. На підставі ст. ст. 96, 152, 206 Земельного кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved