Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Представник позивачки адвокат Кучмій Д.В. у липні 2022 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] . Після смерті матері позивачка прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину на земельні паї, а також земельну ділянку з кадастровим номером 5925086200:03:001:0150, яка розташована по [ADDRESS] , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку. Разом з тим, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинокз господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Вказаний будинок згідно з книгами по господарського обліку належав батьку позивачки [PERSON] , який помер [INFO] та після його смерті був успадкований матір`ю позивачки [PERSON] . Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить судвизнати за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м., з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Суми. Ухвалою суду від 07.07.2022 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 04.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки заявлений позов підтримав повністю з підстав указаних у ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився та подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Суми (а.с. 12, 13). За життя, [PERSON] , склала заповіт, якийбув посвідчений 20.06.2019 секретарем виконавчого комітету Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області Яковлєвою С.М. та зареєстрований у реєстрі за № 34. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 14, 59). Після смерті матері позивачка прийняла спадщину та 09.06.2022 отримала свідоцтво про право на спадщину, яке було видане державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. на земельну ділянку площею 0,0500 га із кадастровим номером 5925086200:03:001:0150, що розташована по [ADDRESS] (а.с. 16- 18). Відповідно до повідомлення та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.08.2022 за № 69710858, наданого державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за № 140/2021, де є заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] та 09.06.2022 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться у [ADDRESS] , та на земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Охтирського району Сумської області (а.с. 54-56). Отже, позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , а інших спадкоємців, крім позивачки, які б прийняли спадщину після її смерті судом не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В.від 26.01.2022 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок з будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документа посвідчуючого право власності на житловий будинок (а.с. 15). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи, що державним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії,зокрема, видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Згідно інформації, наданої старостою Солдатського старостинського округу Тростянецької міської ради від 30.06.2022 за № 40, [PERSON] була постійною мешканкою с. Ницаха Охтирського району Сумської області, тимчасово перебувала у м. Суми, де і померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . Згідно книги по господарського обліку № 9 за 1991-1995 роки особовий рахунок [NUMBER] житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] обліковувався за [PERSON] , який помер [INFO] . На момент його смерті з ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] (а.с. 20). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.08.1992 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у с. Новоукраїнка Тростянецького району Сумської області (а.с. 27). Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 10.08.2022 за № 69710895, 69710907, наданих державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заведена, заповіту від його імені не посвідчено (а.с. 54-56). Отже, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як вбачається із технічного паспорта та інформаційної довідки виданої Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 22.11.2021 за № 1328 за даними інвентаризації станом на 22.11.2021 по [ADDRESS] розташовані наступні будівлі та споруди:житловий будинок літ. "А" житловою площею 18,7 кв. м., веранда літ. «а», ґанок літ. «а1», сарай літ. «Б», сарай-прибудова літ. «б», навіс з обшивкою літ. «б1», погріб літ «пг», ворота № 1, огорожа № 2. Житловий будинок одноповерховий з однією житловою кімнатою, загальною площею 47,6 кв. м., побудований у 1957 році (а.с. 21-26). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Чинне законодавство, на час побудови житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] , не обмежувало строки видачі правовстановлюючих документів і реєстрації закінченого будівництвом житла. Відповідно до пункту 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року не підлягали реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі тощо. Судом установлено, що за даними погосподарського обліку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] , належав [PERSON] . Таким чином записи по господарського обліку підтверджують право власності [PERSON] на вказане господарство. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформила право власності на спадщину. Інших спадкоємців, крім [PERSON] , які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає, що позивачка прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набула право на спадкування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Разом з тим, через відсутність правовстановлюючого документа позивачка, згідно із положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», позбавлена можливості одержати у нотаріусасвідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право у порядку спадкування за заповітом слід визнати за нею рішенням суду.

Outcome: approved