Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 27 червня 2022 року, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення їх дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування пред`явлених вимог [PERSON] вказала, що з 14 липня 2021 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Від шлюбу вони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час вона та малолітній син проживають разом за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] мешкає окремо. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами наразі є ускладненими, матеріальної допомоги на її утримання відповідач не надає, чим ставить її у скрутне становище. У свою чергу, [PERSON] має можливість надавати їй таку допомогу з огляду на достатній рівень доходів. Зауважила, що в розумінні ст.84 СК України право на утримання у неї виникло у зв`язку з тим, що вона є матір`ю їх спільної дитини. Ухвалою суду від 18 липня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] пред`явлені вимоги підтримала, відповідач [PERSON] - визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в заявленому позивачем розмірі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №488. Від шлюбно-сімейних стосунків сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 27 квітня 2022 року. На час ухвалення судом рішення по справі сторони в офіційно зареєстрованому шлюбі перебувають, однак шлюбно-сімейних стосунків не підтримують. Як вказувала позивач, що підтверджується актом з місця мешкання від 24 червня 2022 року, засвідченим ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР», та не оспорювалось відповідачем, [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] значаться зареєстрованими та проживають за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим та проживає за адресою: [ADDRESS] . Спір про визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Судовим розглядом встановлено, що питання надання матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дружини [PERSON] , з якою проживає їх малолітня дитина, між сторонами в позасудовому порядку не врегульовано. Відповідно до ч.ч.2,4,6 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на її утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обов`язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебуває/перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі чи фактичних шлюбних стосунках (ст.94 СК України) - кровного споріднення, чи наявність іншого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач, будучи матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , має право на її утримання відповідачем до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих позивачем доказів доведені факти перебування сторін в шлюбних стосунках, народження у них спільної дитини, батьківство якої відповідачем не оспорювалось. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України. Згідно зі ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи встановлені судом обставини, майнове становище позивача та відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу на утримання його дружини [PERSON] як матері їх спільної малолітньої дитини - [PERSON] , відсутність інших аліментних зобов`язань, а також визнання позову, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі із стягуванням з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 27 червня 2022 року і до досягнення їх дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Приймаючи рішення, суд зауважує, що право на утримання дружини не припиняється також і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.85 СК України право дружини на утримання може бути припинене раніше у випадку передання дитини на виховання іншій особі, виключення відомосте про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини та в інших випадках, передбачених законом. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved