Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.10.2004 року у розмірі 6995,36 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] (далі - Позичальник) звернулася до «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 18.10.2004 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник, приєднавшись до договору погодилась зі всіма його умовами, а банк в свою чергу, видав їй обумовлену суму коштів на засадах поворотності та платності. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, позичальник не належним чином виконувала обов`язки з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцями останньої є відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Позивачем 25.10.2021 року була направлена претензія кредитора до спадкоємців про погашення заборгованості спадкодавця у розмірі 6995,36 гривень, однак відповіді не отримали і тому, дану суму просить стягнути в примусовому порядку. 26 липня 2022 року представником відповідачів - адвокатом Посікірою Р.Р. подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Зазначає, що матеріали доданої до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» не містять підтверджень що Витяг з тарифів та Витяг з Умов розуміла [PERSON] та погодилась із ними, підписуючи анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанк, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Таким чином, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] жодного кредитного договору укладено не було, а відтак усі кошти, які сплачувались як проценти за користування кредитним лімітом не є процентами у розумінні ч.1 ст.1048 ЦК України, відтак сума вже сплачених процентів підлягає зарахуванню на погашення тіла кредиту. За період з 11.11.2004 року по 31.03.2020 року [PERSON] сплатила на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» 22816,23 гривень на погашення відсотків за використання кредитного ліміту. На даний час заборгованість по тілу кредиту відсутня, оскільки кредитного договору у розумінні ЦК України укладено не було, а відповідно 22816,23 гривень, які були безпідставно сплачені [PERSON] на погашення заборгованості по відсотках за користуванням кредитним лімітом підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту. Разом з тим, зазначив, що вартість правових послуг згідно договору про надання правової допомоги № 22/07-22 від 22.07.2022 року укладеного з відповідачами [PERSON] та [PERSON] становить 10000,0 гривень, які просить стягнути з позивача. 23 серпня 2022 року представником позивача подано відповідь на відзив, з якої вбачається, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Позичальник підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості на наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку позичальника-баланс станом на дату укладання договору, всі операції за картковим рахунком. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростовний, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Із виписки по рахунку вбачається, що позичальник знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Крім того, згідно виписки по рахунку вбачається, що позичальник до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що позичальник знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за Договором, а тому посилання представника відповідачів про те, що [PERSON] не була обізнана з умовами кредитування не відповідає дійсності. Позовна заява поступила до суду 11.03.2022 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 18.04.2022 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Одночасно, визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень, а також відмовлено у клопотанні представника позивача про розгляд справи без виклику сторін та витребувано з Четвертої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] 03 травня 2022 року на адресу суду поступили належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . У зв`язку з неявкою учасників справи, ухвалами суду від 26.05.2022 року, 29.06.2022 року, судові засідання відкладено на 29.06.2022 року та на 26.07.2022 року відповідно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити. Відповідачі та їхній представник в судове засідання не з`явився, по час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, 26.07.2022 року представник відповідачів - адвокат Посікіра Р.Р. на адресу суду подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 30.08.2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.10.2004 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунку і обслуговування платіжної картки (а.с.29). До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.30-40). На виконання умов кредитного договору позивач видав [PERSON] відповідну кредитну картку, термін дії якої завершився у травні 2021 року (а.с.41). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування, розмір кредитного ліміту станом на 11.11.2004 року становив 2900,0 гривень. В подальшому, розмір кредитного ліміту змінювався. 19.03.2020 року розмір кредитного ліміту зменшено до суми 0,00 гривень (а.с.28). Згідно виписки (розрахунку заборгованості) за договором № б/н від 18.10.2004 року, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 6995,36 гривень (а.с.19-27). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 28.03.2020 року, актовий запис № 204, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.44). В матеріалах спадкової справи міститься претензія кредитора, скерована в Четверту Львівську державну нотаріальну кантору з метою включення АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу про що зробити запис у книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 6995,36 гривень; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» стосовно звернення із заявою про прийняття спадщини; повідомити відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали. Листом від 31.05.2021 року № 995/02-14 завідуючою Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. повідомлено АТ КБ «Приватбанк», що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , видане свідоцтво про право на спадщину за законом синам померлої [PERSON] та [PERSON] , які проживають у [ADDRESS] . З копій матеріалів спадкової справи № 338/2020, зокрема з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64910821 від 27.05.2021 року вбачається, що [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину № 67718418, спадкодавець [PERSON] . З копій матеріалів спадкової справи № 338/2020, зокрема Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64910901 від 27.05.2021 року вбачається, що [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину № 67718445, спадкодавець [PERSON] 26 липня 2021 року позивачем АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] направлено лист-претензію про погашення заборгованості спадкодавця у розмірі 6995,36 гривень, однак відповіді позивачем не отримано (а.с.48-49). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, у зв`язку із смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики не припиняються, а включаються до складу спадщини, тому спірні правовідносини мають регулюватися статями 1281, 1282 ЦК України. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Крім того, відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 п.32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. В судовому засіданні встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] дійсно існували кредитні відносини, було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18.10.2004 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна наведеним вище висновкам суду правова позиція, викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17), яка відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинна враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на дату смерті позичальника [PERSON] її заборгованість по кредитному договору становила 6995,36 гривень (а.с.8-18). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст.1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Кредитор у передбачений законом строк пред`явив вимоги до спадкоємців, що підтверджується надісланою в нотаріальну контору претензією, а тому відповідачі, як спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину зобов`язані задовольнити вимоги кредитора. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем доведена наявність передбачених законом підстав та доказів для стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] боргу спадкодавця [PERSON] перед кредитором АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 6995,36 гривень. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо відсутності доказів про отримання спадкодавцем [PERSON] кредитних коштів з наступних підстав. Зокрема, за змістом п.1.27 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою визнається електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Як уже зазначалось вище, кредит надано спадкодавцю [PERSON] у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, а використання нею кредитних коштів, що відображено у банківських виписках, по факту і є отриманням кредитних коштів спадкодавцем, які використовувались нею для здійснення банківських операцій. Крім того, що стосується доводів представника відповідачів, про те, що сума вже сплачених [PERSON] процентів підлягає зарахуванню на погашення тіла кредиту, суд такі доводи до уваги не приймає, оскільки згідно умов кредитного договору, кошти отримані від клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі направляються для погашення насамперед прострочених процентів за користування кредитом, далі простроченої до повернення суми кредиту (тіла), процентів до сплати по кредиту, тіла кредиту до оплати, процентів від суми неповернутого в строк кредит згідно договору, пені згідно цього договору, тобто саме банком розподіляються кошти у відповідності до умов договору. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2481,0 гривень, сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.57). З огляду на задоволення позову, понесені відповідачами судові витрати в силу вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved