Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

07.06.2022 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно і до закінчення навчання. На обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона з 12.08.1995 по 04.12.2015 перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають повнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка на цей час є студенткою першого курсу Українського державного університету залізничного транспорту. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22.04.2009 було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дочкою повноліття. На цей час дочка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, відповідач працевлаштований, а отже має можливість надавати кошти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. На підставі викладеного [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 25 липня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 15.08.2022. 15.08.2022 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала в повному обсязі з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] до канцелярії суду надав заяву відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, що з урахуванням поданої відповідачем заяви про судовий розгляд справи за його відсутності, не перешкоджає вирішенню справи по суті. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статтями 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] - Свідоцтво про народження, серії [NUMBER] від 07.06.2004, актовий запис № 55 (а.с. 8). Згідно копій Договору № 115-51-1-21 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 20.07.2021, Довідки Українського державного університету залізничного транспорту № 02-27-182 від 27.05.2022, [PERSON] є студенткою першого курсу Українського державного університету залізничного транспорту денної форми здобуття вищої освіти економічного факультету з терміном навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с. 12, 13-14). Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторонами визнаються та не підлягають доказуванню ті обставини, що їх спільна повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позову, матеріального становища [PERSON] , повідомлених сторонами відомостей, підтверджених зазначеними вище письмовими доказами про обставини, які мають враховуватися судом при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про стягування з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. За таких обставин, позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На виконання вимог пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суду належить допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved