Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до приватного виконавця Сидорук Лесі Вікторівни, третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивувала тим, що 10.08.2021 [PERSON] , поштою було отримано листа від приватного виконавця Сидорук Лесі Вікторівни постанову про відкриття виконавчого, провадження від 02.08.2021, винесену при примусовому виконанні виконавчий напис № 58673 від 31.03.2021, що видав приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною. В даному листі перебували постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2021 р. ВП № 66337856 згідно якого вона зобов`язана сплатити заборгованість у розмірі 5730,00 гривень на користь TOB «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (ЄДРПОУ 42254696, адреса 02094, м. Київ, вул. Хоткевича Гната, 12, офіс 177) та основну винагороду приватному нотаріусу Сидорук Лесі Вікторівні (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) у сумі 573,00 гривні та загальну суму мінімальних витрат у сумі 500,00 грн. Вважає виконавчий напис незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню. З TOB «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» вона будь-яких договорів не складала, ніяких грошових кошт від вищевказаної організації не отримувала, взагалі відсутня будь-яка інформація щодо заборгованості. Виконавчий напис № 58673 від 31.03.2021, що видав приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, не отримувала, зі складом санкцій та вимог не ознайомлена, обставини не з`ясовувалися. Приватний нотаріус не повідомляла її про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 31.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною і зареєстрований в реєстрі за № 58673, про стягнення заборгованості на користь TOB «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою від 23 вересня 2021 року суд постановив ухвалу про відкриття у справі загального позовного провадження. Ухвалою від 19 травня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Інші учасники процесу також в судове засідання не з`явилися. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 31.03.2021 року приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»», вчинила виконавчий напис (реєстровий №58673) про стягнення з [PERSON] заборгованість в розмірі 5730,00 грн. 02 серпня 2021 року на підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною було відкрито виконавче провадження №66337856. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Як роз`яснино у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто як приватний виконавець, так і нотаріус не можуть бути відповідачами у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на приватного виконавця чи нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же виконавець може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Саме таких висновків дійшов Верховного Суду у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19), від 12.11.2020 № 200/3452/17 (61-18790св19), що є обов`язковим для місцевого суду в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження". Згідно з ч.2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідно, Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено право суду самостійно змінити процесуальний статус особи. З клопотанням про заміну первісного відповідача або залучення до справи співвідповідачем кредитора, у відповідності до положень ст. 51 ЦПК України, позивач до суду не зверталася. Таким чином, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови в позові покладаються на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed