Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

16 травня 2022 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 15 січня 2005 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області. До укладення шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім. Позивач зазначає, що протягом останніх років вони з відповідачем проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, у кожного свій бюджет. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 24 травня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 22 червня 2022 року 09:00. Крім цього відповідача зобов`язано надати суду оригінал свідоцтва про шлюб. 21 червня 2022 року до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. У судові засідання призначені на 22 червня та 7 липня 2022 року сторони не з`явились, проте у зв`язку з неявкою відповідача та на виконання нею вимог ухвали суду від 24 травня 2022 року про надання оригіналу свідоцтва про шлюб, розгляд справи відкладено на 9 серпня 2022 року на 13:45. 12 липня 2022 року до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову, долучивши до заяви оригінал свідоцтва про одруження. У призначене судове засідання сторони не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, при цьому, суд, враховуючи наявність заяв від сторін, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15 січня 2005 року, актовий запис № 1. \~ \~ \~ \~ Як зазначають сторони у справі, подружні відносини між ними припинилися, кожний з них проживає окремо, спільного господарства не ведуть, у кожного свій бюджет, шлюб існує формально. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам.

Outcome: approved