Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

04.11.2020 року до суду надійшла позовна заява КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовується тим, що 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), з яким позивач набув право вимоги до юридичних, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячої водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 33 989,27 грн. за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії, сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Крім того, відповідно до п. 1.3 Кредитор відступає, Новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та у Додатку № 2 до Договору цесії. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 30 844, 18 грн. та централізованого гарячого водопостачання у розмірі 3 145,09 грн., а разом 33 989,27 грн., та прийняв право вимоги будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Щодо прострочення відповідачем-1 зобов`язань, визначених договором, сторона позивача зазначає, що надання йому послуг на підставі Договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111 (4511). Нарахування за спожиті відповідачем-1 послуги здійснювалось на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Враховуючи набуття позивачем права вимоги до відповідача 1 за Договором цесії відповідно до положень чинного законодавства, позивачем нараховані: інфляційну складову боргу у розмірі 2 583,18 грн.; 3% річних у розмірі 1 785,14 грн. Таким чином, сума позовних вимог за Договором цесії за спожиті до 01.05.2018 послуги становить 38 357, 59 грн. У позовній заяві також зазначено, що з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги, оскільки у встановленому чинним законодавством порядку від них не відмовлявся (не відключався), та має здійснювати оплату виставлених рахунків. За адресою: [ADDRESS] , проживає відповідач, який є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Проте, відповідач-1 своєчасно не сплачував за спожиті з 01.05.2018 року по 01.08.2019 року послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2020 року складає 29 673, 96 грн. Позивачем нараховані інфляційну складову боргу у розмірі 769,27 грн., а також три відсотки річних, що становить 583,53 грн., а разом 1 352,80 грн. Таким чином, сума позовних вимог до відповідача-1 за спожиті за вказаний період послуги становить 31 026,76 грн. Враховуючи відомості, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з 17.09.2019 року споживачем послуг за вказаною адресою на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна став відповідач-2, який своєчасно не сплачує за спожиті з 01.09.2019 року по 01.08.2020 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18 609,61 грн. та постачання гарячої води у розмірі 537,41 грн., в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2020 року складає 19 147,02 грн. Розрахунок заборгованості на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженнями КМДА. Позивачем нараховані відповідачу - 2 три відсотки річних, що становить 349, 99 грн. Таким чином, сума позовних вимог до відповідача-2 за спожиті за вказаний період послуг становить 19 494,65 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути: 1. з відповідача-1 заборгованість за: - спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення - 30 844,18 грн., послуги з централізованого постачання гарячої води - 3145,09 грн., інфляційну складову боргу - 2 583,18 грн. та 3 % річних - 1785,14 грн.; - спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення - 29 459,58 грн., послуги з централізованого постачання гарячої води - 214,38 грн., інфляційну складову боргу - 769,27 грн. та 3 % річних - 583,53 грн.; 2. з відповідача-2 заборгованість за: - спожиті з 01.09.2019 року послуги з централізованого опалення - 18 609,61 грн., послуги з централізованого постачання гарячої води - 537,41 грн., 3 % річних - 349,99 грн.; 3. з відповідачів витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 33 грн. 4. судовий збір: з відповідача-1 у розмірі 1639,56 грн., з відповідача-2 у розмірі 462,44 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.02.2021 року вирішено питання про витребування доказів. 23.02.2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив відповідача-2 - [PERSON] , в якому вона просить відмовити в задоволення позову. Зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1340 вона 17.09.2019 року стала власницею квартири [ADDRESS] . Не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, оскільки вважає, що її розмір не правильно порахований та не відповідає вимогам законодавства. Так, в графі «нараховано» вказується заборгованість у розмірі 14 016,80 грн., в графі «коригування» вказано - 4592,81 грн., але не зрозуміло на підставі чого відбулося це коригування. Вважає, що сума 9423,99 грн. є заборгованістю за спожите тепло. В графі «спожито гкал» вказано 10,6967, але також відсутній обґрунтований розрахунок цієї суми. Незрозумілими є цифри в графі «розрахунок вартості 1 кв.м. оп.пл.». Відомості, які містяться у відомостях обліку споживання тепла вказують на розмір її споживання усього дому, а не квартири. 15.03.2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив відповідача-1 - [PERSON] , в якому він не визнає вимоги позивача. Пояснює, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належала йому на праві власності до 17.09.2019 року та продана [PERSON] . У період, коли він був власником, рахунків на оплату послуг з опалення та постачання гарячої води не отримував, а, отже, і не сплачував. Позивачем не вказано, за який період і за якими показниками вівся розрахунок за спожиті послуги, враховуючи строк позовної давності з 01.11.2017 року. Таким чином, так як відсутній розрахунок помісячної заборгованості за зобов`язаннями, право яких відступається, невідомий порядок розрахунків, в тому числі щодо спожитих Гкал, позовні вимоги в частині стягнень заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги, інфляційна складова боргу та 3 % річних не підлягають задоволенню, в тому числі, враховуючи позовну давність з листопада 2017 року. Відповідач, серед іншого, посилається на те, що він був власником, але не мешканцем вказаної квартири та проживав за іншою адресою. Квартира, що була в його власності була без мешканців. Ним не підписувалися договори на постачання гарячої води, не надавалися платіжки. Позивачем не зазначено, на якій правовій підставі здійснено нарахування відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги гарячого водопостачання за квітень-травень 2019 року в розмірі 214,38 грн., тому вважає позовній вимоги в цій частині такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивачем надано копії «Відомості обліку споживання теплоти» ТОВ «Будсервісцентр-Комфорт» з 22.02.2017 року по 18.04.2020 року, за опалення, але не зрозумілий порядок нарахування в розрізі квартири [ADDRESS] , адже позивачем надане загальне споживання теплоти згідно лічильника тепла будинку, з якого не зрозуміло, як це споживання розрахунково розподілено поквартально, не підтверджено розрахунками, як розподілялося відносно площі квартири, і, тим більше, не зрозуміле розподілення загального споживання тепла між усіма мешканцями будинку. Тому, як наслідок, не зрозумілі та не підтверджені нарахування показників споживання тепла відповідно до розрахунків, в співвідношенні споживання на 1 м2 від загальної площі квартир будинку. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги є неправомірними. Враховуючи викладене, просить в задоволення позову відмовити. Стороною позивача були подані відповіді на відзиви, в яких, крім вже вказаних у позовних у позові обставин, зазначено, що відповідач-1 ( [PERSON] ) від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та з претензією на адресу позивача про їх неотримання не звертався, таким чином зобов`язаний оплатити спожиті послуги. Щодо заперечень відповідачів відносно нарахувань та розміру заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, то позивач повністю заперечує та пояснює, що нарахування заборгованості за вказаною в позові адресою здійснювалося за тарифами, які закріплені розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості також детально відображає нарахування, оплати споживача, спожиті Гкал та діючий тариф, а тому є належним та допустимим та відповідає нормам ст. 76-81, 95 ЦПК України та встановлює споживання відповідачем таких послуг у вказаному обсязі. Факт підключення будинку за вищевказаною адресою до централізованого опалення та постачання гарячої води в спірний період підтверджується нарядами, копією акту про прийняття теплового вузла на облік, копією акту про готовність вузла комерційного обліку до роботи та копією оформленими відомостями обліку споживання теплової енергії мешканців будинку. Отже, підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Представник позивача також зазначає, що відповідач-1 та відповідач-2 кожного місяця отримували платіжні документі в яких зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості, тощо. З приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та/чи перерахунку в спірний період до позивача не зверталися. Власниками квартири в період виникнення заборгованості у справі за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води є відповідач-1 ( [PERSON] з 24.10.2014 року) та відповідач-2 ( [PERSON] з 17.09.2019 року). Натомість, всупереч вимогам ст. 322 ЦК України, відповідачі не сплачують заборгованість за спожиті послуги, що утворилась за вищевказаною адресою, чим грубо порушують права позивача як надавача послуг. Враховуючи, що порушення відповідачами строків оплати призвело до звернення з позовом до суду, три відсотки річних та інфляційна складова боргу залишаються без змін та підлягають стягненню. 17.05.2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшли заперечення відповідача-1, зміст яких фактично відповідає поданому ним раніше відзиву, де серед іншого, він посилається на те, що позивачем не надано доказів укладення між ним та КП «Київтеплоенерго» договору на опалення і гаряче водопостачання, надсилання йому квитанцій на оплату, які б він міг оскаржити до пред`явлення позивачем позову до суду. У поданій відповіді на заперечення, яка надійшла до суду 25.05.2021 року, представник позивача, окрім вже викладених доводів, посилається на те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За правилами положень ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Інших заяв по суті від сторін не надходило. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що за відомостями інформаційної довідки № 207000283 від 16.04.2020 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартири [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Князєвою Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1340, копія якого долучена відповідачем-2 до матеріалів справи, з якої вбачається, що власником вказаної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою головного управління юстиції у м. Києві 24.10.2014 року, індексний номер 285600490 був [PERSON] . За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі ліцензії. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Сторона позивача зазначає, що виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги оскільки у встановленому чинним законодавством порядку від них не відмовлявся (не відключався) та має здійснювати оплату виставлених рахунків. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ст. 12 Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ст. 9). Як вбачається зі змісту позовної заяви КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору було підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних Закону України «Про житлово-комунальні послуги» положень договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Так, за змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов ст.ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідне позиція викладене у постанові КГС від 21.04.2020 року (справа № 910/7968/19). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з позовної заяви, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість. Так, станом на 01.10.2020 року відповідач-1 за спожиті з 01.05.2018 року по 01.08.2019 року послуги, надані позивачем має заборгованість у розмірі 29 673,96 грн. (централізованого опалення - 29 459,58 грн., заборгованість з централізованого постачання гарячої води - 214,38 грн.), а відповідач-2 за спожиті з 01.09.2019 року по 01.08.2020 року - у розмірі 19 147,02 грн. (з централізованого опалення - 18 609,61 грн., заборгованість з централізованого постачання гарячої води - 537,41 грн.). Відповідачі у поданих до суду відзивах не погоджуються з розрахунками заборгованості, вважають що заборгованість розраховано невірно. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, які діяли на час виникнення спірних правовідносин (нарахування сум за спожиті послуги), встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим (п. 20, 21). Пунктом 11 Правил передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Нарахування заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , здійснювався за тарифами, які закріплені розпорядженнями КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Долучені до матеріалів справи стороною позивача розрахунки заборгованості відображають нарахування, оплати споживачів, спожиті Гкал та діючий тариф, а тому суд погоджується з доводами позивача, що вони є належними та допустимими, а тому та відповідають положенням ст. 76-81, 95 ЦПК України та встановлює споживання відповідачами таких послуг у вказаному обсязі. На спростування наданих стороною позивача розрахунків, відповідачами своїх розрахунків надано не було, клопотань про призначення судової експертизи також не заявлено. Непогодження сторони відповідача в цій частині зводяться до нерозуміння ними до нерозуміння таких нарахувань. Щодо тверджень відповідача-1 відносно того, що він був власником, але не мешканцем вказаної квартири та проживав за іншою адресою, а також не отримував рахунки на оплату послуг, а, отже, і не сплачував їх, то вказані обставини не звільняють його від обов`язку утримувати своє майно. До того ж, як стверджував представник позивача та що не було спростовано стороною відповідача, [PERSON] від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та з претензією на адресу позивача про їх неотримання не звертався. Заперечення відповідача-1 щодо нарахувань за послуги гарячого водопостачання за квітень-травень 2019 року в розмірі 214,38 грн. нічим не підтверджені. [PERSON] не був позбавлений можливості надати позивачу або суду показники з лічильника гарячої води для підтвердження його доводів, щодо невикористання в цей період послуг, наданих позивачем. Доводи відповідача-2 щодо того, що сума 9423,99 грн. (14 016,80 - 4592,81) є заборгованістю за спожите тепло також не знайшли свого підтвердження з огляду на матеріали справи. Так, у наданому розрахунку з суми заборгованості за централізоване опалення вже вирахувано суму коригування (18 609,61 - 4592,81 = 14 016,80). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 заборгованості за надані послуги за період з 01.05.2018 року по 01.08.2019 року в розмірі 29 673,96 грн., а з відповідача-2 - з 01.09.2019 року по 01.08.2020 року у розмірі 19 494,65 грн. Сторона позивача також просить стягнути з відповідача-1 інфляційну складову боргу - 2 583,18 грн. та 3 % річних - 1785,14 грн., з відповідача-2 - 3 % річних - 349,99 грн.; Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимоги щодо стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних ґрунтуються на вимогах закону. Позивач у заявленому позові також просить стягнути з відповідача-1 заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги. Так, за доводами сторони позивача, 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), з яким позивач набув право вимоги до юридичних, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячої водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 33 989,27 грн. за адресою: [ADDRESS] , а також у відповідності до п. 1.3 Договору право вимоги будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень). Разом з тим, копії договору, на який посилається сторона позивача, до матеріалів позовної заяви не додано, що позбавляє суд можливості перевірити його положення викладеним у позові обставинам. За правилами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає таку вимогу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Повертаючись до питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності на основі заявлених відповідачами клопотань, слід зазначити наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, від 18.12.2019 року у справі № 522/1029/18, від 16.06.2020 року у справі № 372/266/15-ц. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Однак, враховуючи висновок суду за результатами розгляду справи, вбачається, що період, за яким стягнення заборгованості підлягає задоволенню, в межах строку позовної давності. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам. Так, заявлений розмір позовних вимог складав 88 912 грн. За результатами розгляду справи суд прийшов до висновку стягнути з відповідача-1 заборгованість у розмірі 31 026,76 грн., з відповідача-2 у розмірі 19 494,65 грн., що в загальній сумі становить 50 521,41 грн. Тобто у відсотковому відношенні заявлений розмір позовних вимог зменшений на 43,18 % (різниця від 100/88 912 х 50 521,41). З відповідача-1 стягнуто 34,90 % (100/88 912 х 31 026,76) заявленої суми позовних вимог, з відповідача-2- 21,92 % (100/88 912 х 19 494,65). Отже, стягненню з відповідача-1 підлягає судовий збір у розмірі - 733,60 грн. (2102 - 65,10 %), з відповідача-2 - 460,76 грн. (2102 - 78,08 %). При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів витрат, пов`язаних з отриманням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки інформаційна позивачем довідка з вказаного Реєстру надавалася разом з позовною заявою в якості доказу на підтвердження зазначених в позові обставин, що є обов`язком сторони в розумінні вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Outcome: partial