Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В листопаді 2021 року АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 20 травня 2019 року уклав з [PERSON] договір у вигляді заяви про приєднання №2502828/041016 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). За умовами цього договору, АТ «Ощадбанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок за тарифним пакетом «Мій Комфорт», а також надав платіжну картку типу «Моя картка» з кредитним лімітом 47000 гривень з фіксованою процентною ставкою у розмірі 38% річних. Крім цього, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання будь-якого грошового зобов`язання перед АТ «Ощадбанк» [PERSON] зобов`язалась сплачувати пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня. АТ «Ощадбанк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором. Тому у неї виник борг по поверненню кредиту та сплаті відсотків у загальному розмірі 54473 гривні 03 копійки. Відповідач відмовляється добровільно повернути борг. З цих підстав АТ «Ощадбанк» просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 54473 гривні 03 копійки. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Вовчук М.В. направив до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі, а розгляд цивільної справи здійснити за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову вказав на те, що дійсно 20 травня 2019 року [PERSON] підписала заяву про приєднання №2502828/01016 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) АТ «Ощадбанк» та отримала кредитну картку. Разом з цим, кредитна картка була вручена їй без жодної упаковки, тому CVV-код, який має забезпечувати захист платіжного засобу, був доступний для третіх осіб, що призвело до незаконного заволодіння грошовими коштами відповідача. Зокрема, 04 грудня 2020 року з рахунку відповідача були зняті грошові кошти на загальну суму 46500 гривень. Відповідач жодного разу не користувалась кредитною карткою. У зв`язку з цим, 26 січня 2021 року відповідач звернулась до Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно неї по факту незаконного заволодіння грошовими коштами з її банківського рахунку та відомості про вказану подію були приєднані до матеріалів кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 16 листопада 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.44-45). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про допит відповідача в якості свідка (а.с.76-78). 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 20 травня 2019 року АТ «Ощадбанк» уклав з [PERSON] договір у вигляді заяви про приєднання №2502828/041016 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). За умовами якого, АТ «Ощадбанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок за тарифним пакетом «Мій Комфорт» та видав платіжну картку типу «Моя картка», встановивши ліміт у розмірі 47000 гривень. В свою чергу, [PERSON] зобов`язалась сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 38% річних. Крім цього, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання будь-якого грошового зобов`язання перед АТ «Ощадбанк» зобов`язалась сплачувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня (а.с.24-25). АТ «Ощадбанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок та видав платіжну картку, що підтверджується висновком-рішенням погодження надання (встановлення) кредиту №АА361349376/190619 (а.с.26). Станом на 14 липня 2021 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 54473 гривні 03 копійки, що складається з основної заборгованості - 46985 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками - 7373 гривень 18 копійок, заборгованості за процентами за несанкціонованим овердрафтом - 77 гривень 24 копійки, трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 35 гривень 80 копійок, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1 гривні 81 копійки. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с.6). За змістом п.9.15 та п.9.16 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 10 травня 2019 року клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про пароль, картковий пароль, а також пін-код, CVV/CVC2, строк дії, номер картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання логіна, пароля, карткового пароля несе клієнт. Аналогічним чином клієнт несе ризик передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної sim-картки), який визначений як номер мобільного телефону для втрати, незаконного заволодіння (а.с.9-23). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.49 «Забезпечення виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. За змістом правової позиції, викладеної у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/81 (провадження №61-18544св19) саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони. 5.2. норми процесуального права. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. З виписки по картковому рахунку (а.с.7-8) вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором виникла внаслідок переказу коштів з рахунку через UKR Kyiv Mobile Banking, а саме 04 грудня 2020 року у розмірі 18000 гривень, 19000 гривень та 9000 гривень, а також шляхом розрахунку в торгово-сервісній мережі UKR Kyiv MBK-Portmone у розмірі 500 гривень. З довідки №7/270 від 12 березня 2021 року, виданої інспектором дізнання Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Гопкалом В. вбачається, що [PERSON] зверталась з заявою з приводу того, що невстановлена особа, використовуючи електронно-обчислювальну техніку шляхом обману заволоділа її грошовими коштами, чим спричинила матеріальну шкоду. Вказане звернення було зареєстровано в журналі єдиного обліку Бориспільського ВП ГУНП в Київській області за №1932 від 26 січня 2021 року. Відомості про вказану подію приєднані до матеріалів кримінального провадження №1202115100000134 від 04 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. [PERSON] визнано потерпілою у вказаному кримінальному правопорушенні, на даний час досудове слідство триває та проводяться всі необхідні слідчі дії (а.с.65). Допитана у судовому засіданні якості свідка [PERSON] показала, що під час оформлення карткового рахунку для виплати заробітної плати в АТ «Ощадбанк» їй була видана також кредитна картка. Через деякий час вона отримала повідомлення про списання грошових коштів з рахунку. Сторонні особи не мали доступу до кредитної картки, але під час її видачі в банку кредитна картка не була запечатана. Вказану картку вона не активовувала та до банківського терміналу не вставляла. Особа, яка видавала кредитну картку, на даний час вже не працює в АТ «Ощадбанк». Аналізуючи вищевказані докази, суд вважає, що АТ «Ощадбанк» не доведено належними та допустимими доказами факту причетності [PERSON] до втрати, незаконного використання персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Тому в задоволенні вимог АТ «Ощадбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 54473 гривні 03 копійки слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З меморіального ордера №7656520311 від 08 жовтня 2021 року (а.с.5) вбачається, що при пред`явленні позову АТ «Ощадбанк» сплатив судовий збір у розмірі 2270 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed