Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

У заяві [PERSON] просить видати обмежувальний припис відносно її чоловіка [PERSON] . Вимоги обґрунтувала тим, що останнім часом їх відносини погіршились на фоні зловживання чоловіком алкоголем, під дією якого він погрожує фізичною розправою. [PERSON] своїми протиправними діями робить неможливим її проживання у будинку, через що неодноразово викликала працівників поліції. Стосовно [PERSON] були складені протоколи про вчинення насильства в сім`ї, він притягувався до адміністративної відповідальності. Крім цього, щодо нього поліцейськими було винесено два термінові заборонні приписи. Заявниця побоюється за власне життя, вважаючи себе особою, яка зазнала домашнього насильства, на підставі положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити [PERSON] : перебувати в місці її проживання; наближатися ближче ніж на 100 метрів до цього місця проживання; заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Вказала, що, окрім психологічних та фізичних страждань, [PERSON] вчиняє щодо неї економічне насильство, а саме - виганяє з будинку. Проживають спільно, [PERSON] довгий період часу зловживає спиртним. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що фізичного насильства щодо дружини не вчиняв. Проживають спільно, однак зареєстрований в будинку батьків по [ADDRESS] . Аналізом доказів суд встановив такі фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 травня 1988 року і спільно проживають по [ADDRESS] . З довідки відділення поліції № 1 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області вбачається, що [PERSON] являється особою, яка постраждала від домашнього насильства зі сторони чоловіка [PERSON] . Постановою Любомльського районного суду від 22 жовтня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 170 гривень штрафу за те, що він о 16:00 годині 27 липня 2021 року, перебуваючи в стані сп`яніння, за місцем свого проживання в місті Любомль Волинської області вчинив насильство в сім`ї щодо своєї дружини [PERSON] : ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, намагався затіяти бійку, заподіявши шкоду її психічному та фізичному здоров`ю (справа № 163/2077/21). Інформацією відділення поліції № 1 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області стверджено, що [PERSON] перебуває на обліку у відділенні поліції як кривдник за вчинення щодо своєї дружини [PERSON] домашнього насильства, Щодо [PERSON] було винесено два термінових заборонних приписи. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству"(далі Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до п.3 ст.1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. У пунктах 4, 14, 17 ст.1 Закону № 2229-VIII наведені визначення економічного, психологічного та фізичного насильства. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ст.1 Закону № 2229-VIII). Частиною 3 статті 26 цього Закону № 2229-VIII передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ст.1 Закону № 2229-VIII). Згідно із ч.4 ст.26 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що, враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Отже, зважаючи на наведені норми Закону N 2229-VIII, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд вбачає достатньо підстав вважати, що між заявницею і [PERSON] склалися вкрай неприязні відносини. Сутички та конфлікти між ними вочевидь мають триваючий характер і переростають у насильницькі дії з боку [PERSON] по відношенню до заявниці, як психологічного (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами), фізичного (намагання затіяти бійку, спричинення фізичного болю), так і економічного (перешкоджання користуватися майном) характеру. Реальність побоювань заявниці агресивних дій [PERSON] в стані сп`яніння об`єктивно знайшло своє підтвердження. Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства; переживання з приводу можливих повторень таких дій; можливість настання тяжких наслідків і бажання заявниці попередити такі дії та захистити від них себе беззаперечно свідчать наведені вище докази і характер протиправних дій [PERSON] . Крім цього, щодо [PERSON] 16 серпня 2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо вчинення сімейного насильства стосовно своєї дружини [PERSON] , за результатами розгляду якого постановою суду від 18 серпня 2022 року [PERSON] був притягнутий до відповідальності. Отже, оскільки обставини, на які посилається заявниця, об`єктивно підтвердились дослідженими в суді доказами, суд за своїм внутрішнім переконанням вважає необхідним для захисту її прав і свобод, встановити щодо [PERSON] обмежувальний припис зі встановленням заборон перебувати в місці проживання заявниці та вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб. Заявлена [PERSON] заборона наближатися ближче ніж на 100 метрів до її місця проживання до задоволенню не підлягає, оскільки як встановлено в судовому засіданні [PERSON] має можливість проживати за місцем своєї реєстрації (по [ADDRESS] ), що може бути значно наближеним до місця проживання порушниці (вулиця Островецька 45). Крім цього, заявлений заявницею строк дії обмежувального припису на шість місяців суд вважає дещо завищеним. Виходячи із характеру встановлених обставин, вбачається достатнім строком для застосування встановлених обмежень щодо [PERSON] як кривдника для усвідомлення ним своєї негативної поведінки та недопущення її у майбутньому терміном на два місяці.

Outcome: partial