Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

04.05.2022 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12.06.1999 року. Від шлюбу мають двох спільних дітей, один син на даний час є неповнолітнім. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 року року шлюб розірвано. Син постійно потребує участі батька в своєму житті як емоційної, моральної, так і фінансової, Однак відповідач не реагує на потреби дитини. Він значно обмежив спілкування з сином, не цікавиться його потребами, проблемами, емоційним станом дитини, фактично відсутнє забезпечення матеріальних потреб сина з боку [PERSON] .. Останній на утриманні інших дітей чи утриманців не має, у нього є можливість забезпечувати потреби неповнолітнього сина. На даний час він уклав контракт і проходить службу у відділі територіальної оборони, отримує регулярне матеріальне забезпечення, частина якого має бути направлена на забезпечення потреб сина. Тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти в розмміріі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з моменту подання заяви про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач, про день, місце та час слухання справи повідомлений через оголошення, яке було розміщено на сайті суду, але в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 06.06.2006 року (а.с. 8). Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.9). Згідно акту обстеження уповноваженої особи [PERSON] було встановлено, що в ході обстеження було виявлено за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , син заявниці, який знаходиться на її утриманні. Позивач, стверджуючи, що відповідач не надає допомоги на утримання дітей звернулась до суду за захистом порушеного права, і з цих підстав між сторонами виник спір. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Статтею 51 Конституції Українитаст.180Сімейного кодексу України(далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зіст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ч.2 ст.182 СК України). За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , сторони домовленості щодо участі відповідача у утриманні дітей не досягли, позивач наполягає на стягненні аліментів у частці від заробітку, сторони не скористались своїм правом та не надали докази щодо підтвердження матеріального стану сторін, у зв`язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття, починаючи з моменту подання заяви про стягнення аліментів. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved