Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Директор Запорізького міського центру зайнятості - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача неправомірно отриману державну допомоги по безробіттю за період з 09.07.2021 по 22.07.2021 у сумі 4 297,55 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 09.04.2021 [PERSON] звернувся до Запорізького міського центру зайнятості (далі - ЗМЦЗ) за сприянням у працевлаштуванні. Наказом ЗМЦЗ від 12.04.2021 №НТ210412, відповідачу з 12.04.2021 надано статус безробітного та наказом від 31.05.2021 №НТ210531 призначено виплату допомоги по безробіттю з 12.04.2021 по 06.01.2022, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу. Наказом від 23.07.2021 №НТ210723 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 23.07.2021, у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту). 06.12.2021 до ЗМЦЗ надійшли результати обміну інформацією між Державною службою зайнятості України та Пенсійним фондом України. 23.12.2021 за результатами розслідування страхового випадку фахівцем ЗМЦЗ складено Акт № 466/04-09 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», згідно з яким [PERSON] на підставі Наказу про прийняття на роботу від 08.07.2021 № 08/07-к, перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Рембуд Інжиніринг» з 09.07.2021, тобто відноситься до категорії зайнятого населення та не має право перебувати у статусі безробітного та отримувати допомогу по безробіттю.Оскільки, безробітний [PERSON] своєчасно не повідомив центр зайнятості про те, що перебував у трудових відносинах з ТОВ «Рембуд Інжиніринг» з 09.07.2021 під час перебування на обліку у центрі зайнятості, як безробітний, він зобов`язаний, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» повернути суму виплаченої допомоги по безробіттю за період з 09.07.2021 по 22.07.2021 у сумі 4297,55 гривень. 12.01.2022 ЗМЦЗ прийнято наказ №16-0 «Про відшкодування матеріального забезпечення».12.01.2022 відповідачу надіслано претензію з пропозицією про повернення в добровільному порядку неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 4297,55 гривень у 15-денний строк з моменту отримання листа, яка станом на час звернення з вказаним позовом до суду залишилася без виконання зі сторони [PERSON] . У зв`язку з вказаним, представник позивача просить стягнути з [PERSON] зазначену заборгованість та судовий збір, сплачений при зверненні до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 16.06.2022 прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу копію позову з долученими до нього додатками двічі було направлено за адресою реєстрації останнього, зазначеною у реєстрі територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи. Конверти повернулися на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, є належним повідомленням учасника справи. Також, на номер телефону відповідача, зазначений в матеріалах справи надсилалося SMS-повідомлення про виклик у судове засідання. Згідно довідки від 23.06.2022, повідомлення не було доставлене, оскільки абонент тимчасово недоступний. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з статті 279 ЦПК України. Станом на день розгляду справи відповідачем відзив на позов не подано. Представник позивача у судове засідання не з`явилася. 05.07.2022 надала заяву про розгляд справи без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справи не надав. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.Відповідно до ст.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За приписами ст.5,6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Відповідно до ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості. Судом встановлено, що 09.04.2021 до Запорізького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернувся [PERSON] . Наказом Запорізького міського центру зайнятості від 12.04.2021 №НТ210412 з 12.04.2021 відповідачу надано статус безробітного. Наказом від 31.05.2021 №НТ210531 відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю з 12.04.2021 по 06.01.2022, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.23, п.3-2 розділу VIII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строком на 270 календарних днів. Наказом від 23.07.2021 №НТ210723 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 23.07.2021, у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного, відповідно до розділу V п.1 пп.2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерстварозвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 №624, та припинено реєстрацію безробітного, у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту), відповідно до абз.3 пп.1 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 №792. 06.12.2021 до Запорізького міського центру зайнятості надійшли результати обміну інформацією між Державною службою зайнятості України та Пенсійним фондом України. 23.12.2021 за результатами розслідування страхового випадку фахівцем Запорізького міського центру зайнятості складено Акт №466/04-09 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», згідно з яким [PERSON] відповідно до Наказу про прийняття на роботу від 08.07.2021 №08/07-к, перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Рембуд Інжиніринг» з 09.07.2021, тобто відноситься до категорії зайнятого населення та не має право перебувати у статусі безробітного та отримувати допомогу по безробіттю. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі. Слід зазначити, що умовою «зайнятості» є саме мета одержання доходу, а не факт одержання доходу. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавствам, особи, які забезпечують себе роботою самостійно та інше. Згідно з пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію особи з дня початку занятості особи. 12.01.2022 директором Запорізького міського центру зайнятості прийнято Наказ №16-0 «Про відшкодування матеріального забезпечення», відповідно до якого [PERSON] зобов`язано відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» повернути суму виплаченої допомоги по безробіттю за період з 09.07.2021 по 22.07.2021 у сумі 4297,55 гривень, оскільки, безробітний [PERSON] під час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітний, своєчасно не повідомив центр зайнятості про те, що перебував у трудових відносинах з ТОВ «Рембуд Інжиніринг» з 09.07.2021. Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до п.п. 2,3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 N 7-1, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття. Згідно з п.9 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). За приписами п. 6 Порядку № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. 12.01.2022 відповідачу надіслано претензію з пропозицією про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 4 297,55 гривень в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отримання листа. Станом на час розгляду справи, заборгованість у добровільному порядку відповідачем не погашено. Під час реєстрації у центрі зайнятості та отримання статусу безробітного, відповідача було ознайомлено під особистий підпис із законодавством про зайнятість, у тому числі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якої застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини,що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, а сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин,що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом ст.1215,1212 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позову Запорізького міського центру зайнятості та необхідність його задоволення, оскільки відповідач, перебуваючи на обліку як безробітний, своєчасно не повідомив про своє працевлаштування, а отже своїм діями порушив умови Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що призвело до надлишкової виплати йому коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 4297,55 гривень. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2481,00 гривня.

Outcome: approved