Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

01.06.2022 позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування об`єктом нерухомого майна, зареєстрованого за реєстраційним номером 278495446221 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ТзОВ «АРДІ-ЗАХІД» є власником об`єкту нерухового майна зареєстрованого за реєстраційним номером 278495446221 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . До травня місяця 2015 майно на праві спільної сумісної власності належало подружжю [PERSON] та [PERSON] , саме на цій підставі 05.03.2014 відповідачка була зареєстрована за адресою майна. Зазначає, що майно не добудоване, перебуває у стані непридатному до життя та потребує значних капіталовкладень для придатного життя стану, тому з моменту реєстрації місця проживання відповідачка майном не користувалась. У травні 2015 відповідачка майно відчужила. З цього робить висновок, що [PERSON] втратила право користування майном на підставі зміни власника майна. З посиланням на ст. ст. 383, 391 ЦК України просить позовні вимоги задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2022 дану справу передано судді Костюк У.І. Ухвалою суду від 17.06.2022 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.07.2022 відповідачкою на адресу суду поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідачка заперечує правомірність звернення позивача, законність та обґрунтованість заявленої позовної вимоги з наступних причин. Так відповідачка, будучи власником будинку, внесла будинок до статутного капіталу ТОВ «Лебедик-Південь» в якості майнового вкладу учасника товариства. Надалі на підставі протоколу № 1-04/2017 установчих зборів учасників ТзОВ «АРДІ-ЗАХІД», ТОВ «Лебедик-Південь» в якості майнового вкладу учасника внесло будинок до статутного капіталу позивача, яке стало новим власним будинку. Припинення права власності відповідача на будинок не призвело до припинення у відповідача право користування будинком, так як за адресою будинку було зареєстроване місце проживання відповідача. Вважає, що реєстрація відповідачки за адресою будинку не порушує прав, свобод чи законних інтересів позивача, тому у позивача відсутні передбачені законом підстави для звернення до суду з даною позовною вимогою Зазначає, що задоволення судом позовної вимоги про визнання відповідачкою такою, що втратила право користування будинку, призведе до порушення законного права дитини відповідачки [PERSON] , [INFO] , на проживання разом із свою матірю, адже з 13.06.2015 за адресою було зареєстровано також місце проживання малолітньої доньки відповідачки. Відповідачка в поданому відзиві заявляє про застосування до позову позивача позовної давності, адже вважає, що позивачем без поважних на те причин пропущено встановлений законом строк для звернення до суду. 12.07.2022 позивачем на адресу суду подані письмові пояснення. В яких зазнає, що відповідачка не користується садовим будинком на підставі договору найму, адже нею не представлено самий договір найму. Порушення права позивача полягають у відсутності можливості користування майном в повному обсязі У судовому засіданні представник позивач позов підтримав з підстав зазначених у ньому, просив суд позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. Третя особа в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду представником подана заява, в якій просить розгляд справи здійснювати без участі представника Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно протоколу установчих зборів учасників ТзОВ «Лебедик-Південь» від 20.04.2015 [PERSON] передала в якості своєї частки до Статутного капіталу ТзОВ «Лебедик-Південь» садовий будинок, загальною площею 99,5 кв. м., що розташований на адресою: [ADDRESS] (а.с. 34-35). Згідно Протоколу №1-04/2017 установчих зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АРДІ-ЗАХІД» від 19.04.2017 було прийнято рішення про створення даного товариства, про визначення його місцезнаходження, про розмір статутного капітулу, про розгляд, затвердження та підписання статуту, про призначення директора та про необхідність державної реєстрації. З вище вказаного протоколу видно, що ТзОВ «Лебедик-Південь» внесло в якості частки до статутного капіталу ТзОВ «АРДІ-ЗАХІД» об`єкти нерухомого майна: (реєстраційний номер: 278495446221) - садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; (реєстраційний номер: 278441146221) - земельна ділянка (кадастровий номер:4622186200:08:000:0364), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36-38). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111613661 від 24.01.2018 садовий будинок, загальною площею 99,5 кв. м., що розташований на адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю « АРДІ-ЗАХІД» код ЄДРПОУ: 41291501(а.с. 8-9). Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю « АРДІ-ЗАХІД» є законним власником об`єктом нерухомого майна, зареєстрованого за реєстраційним номером 278495446221 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як судом встановлено у вищевказаному садовому будинку зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи виданими старостою Старояричівського старостинського округу Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області (а.с. 39,69). Згідно довідки виданої 23.06.2022 Старояричівським старостинським округом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області [PERSON] , [INFO]. зареєстрована та проживає по [ADDRESS] і до складу її сім`ї входить дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 40). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16.10.2018 та акту оцінки потреб сім`ї/особи встановлено, що станом на 2018 [PERSON] разом з свою дочкою [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с. 55-60,67). Вирішуючи питання про те, які норми матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з-приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень норм ст. ст.16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є власником об`єкту нерухомого майна - садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаному садовому будинку зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Натомість представник позивача звернувся до суду із позовом про позбавлення відповідачки [PERSON] права на користування житловим приміщенням, а саме садовим будинок розташованого за адресою: [ADDRESS] посилаючись, що з моменту реєстрації відповідачка [PERSON] не користувалася будинок, так як майно не добудоване, перебуває у стані непридатному до життя та потребує значних капіталовкладень для придатного для життя стану. Проте, позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів, які беззастережно ствердили відсутність відповідачки за місцем проживання у спірному будинку без поважних на те причин, а також будь-яких перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. У правових спорах щодо визнання особи такою, що втратила право користування житлом, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні без поважних причин. Позивач в позовній заяві вказує, що відповідачка з моменту реєстрації не користувалася спірним будинком, з тих підстав, що майно недобудоване, перебуває у стані непридатному стані до життя, таке посилання відповідачка судом не приймається, з тих підстав, так як у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даний будинок зареєстровано, як об`єкт нерухомості, а не як об`єкт незавершеного будівництва. Що стосуються долучених фотокопій на підтвердження того, що спірний будинок, перебуває у непридатному для проживання стані, то суд відхиляє такі як докази, адже з них, не можливо встановити, що на фотокопія зображений саме спірний садовий будинок. Зокрема, судом зазначається, що позивачем не надано суду доказів, які б достеменно та офіційно підтверджували не проживання відповідачки у садовому будинку без поважних причин, період відсутності, причин відсутності, зокрема, акту обстеження проживання особи, показів свідків тощо. Так, представником позивача на підтвердження не проживання відповідачки у спірному будинку надано копію позовної заяви, акт обстеження житлово-побутових умов акт оцінки потреб сім`ї /особи, проте судом не приймаються до уваги дані докази, адже вони датовані 2018 роком, натомість позивач звернувся до суду в 2022 році та стосуються позову, який виник з сімейних відносин. Крім цього вище вказані докази спростовуються, долученою відповідачкою довідкою виданою 23.06.2022 старостою Старояричівського старостинського округу Новояричівської селищної ради, в якій зазначено, що відповідачка [PERSON] дійсно та проживає по [ADDRESS] . Окрім, цього під час судового розгляду судом було встановлено, що в садовому будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована малолітня дочка відповідачки [PERSON] , якій на момент розгляду справи по суті, виповнилося десять років. Отже, у даному випадку існує взаємозв`язок між місцем реєстрації [PERSON] та [PERSON] , оскільки місце проживання місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. З вищевикладеного слідує, що втрата відповідачкою [PERSON] права на користування житловим приміщенням, потягне за собою порушення прав малолітньої [PERSON] , оскільки остання не може бути зареєстрована в квартирі чи будинку, де не зареєстрований ні один з його батьків (усиновлювачі) або у відповідних випадках, де не проживає опікун або не знаходиться навчальний заклад чи заклад охорони здоров`я, в якому вона проживає. Разом з тим, позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження того, що реєстрація відповідачки перешкоджає позивачу користуватися чи розпоряджатися майном, та посилання позивача на, те що з відчуженням відповідачкою права власності на спірний будинок втратила право користування житловим приміщенням суд не примймає, адже сам факт зміни власника за будь-яким правочином не є автоматичною підставою для визнання особи такою, що втратила право на користуванням житловим приміщення. Інші посилання сторони позивача через їх явну необґрунтованість та неприйнятність з огляду на законодавство та усталену судову практику суд відхиляє на підставі п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому, в задоволенні позову необхідно відмовити. Стосовно заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного висновку. Відповідачка в поданому відзиві, просила суд про застосування строків позовної давності та відмовити в позові у зв`язку із спливом позовної давності. Відповідно до статей 256 та 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Ч.1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, з огляду на наведене, а також із урахуванням правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18), у якій зазначено, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для застосування строку позовної давності, про що було зроблено відповідну заяву відповідачка. Одночасно, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого судового збору необхідно покласти на позивача

Outcome: dismissed