Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

30\~травня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме буд. [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі понад один рік не проживають за вищевказаною адресою, не сплачують комунальні платежі та в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не має, будинком не цікавляться, чим перешкоджають користуватись та розпоряджатись власнику своїм майном. Ухвалою судді від 30 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась. До позовної заяви додано заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності\~до положень\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 3171924 від 30.04.2013 року (а.с.9), копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 23.02.1989 року та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3171992 від 30.04.2013 року (а.с.11), позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки виконкому Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 64 від 15 лютого 2022 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: син - [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , але [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстровані, але фактично не проживають. (а.с. 12) Згідно акту обстеження на предмет проживання від 15 серпня 2022 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] , з 27 липня 2019 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , з 22 грудня 2019 року не проживає за цією адресою. Цей факт було підтверджено сусідами. Відповідачі будь-яких заперечень щодо обставин, викладених в позові до суду не надали. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідачка [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . За ціми ж адресами відповідачки повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Положеннями ст.ст.\~319,\~321 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Враховуючи те, що будинок перебуває у власності позивача, суд вважає, що дані правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з положенням якого член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи сторін, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідачі добровільно змінили своє місце проживання і є такими, що без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживають в будинку, а отже з метою усунення перешкод позивачці в користуванні та розпорядженні власністю їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved