Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

У березні 2016 року до Подільського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18.02.2014 між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2008135607, відповідно до якого банком надано позичальнику споживчий кредит на загальну суму 24 038,00 грн. строком по 18.02.2017. 22.12.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1, згідно з яким банк передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до позичальника, що випливають із умов вказаного кредитного договору. 05.01.2015 фактором листом з описом вкладення направлено на адресу позичальника [PERSON] повідомлення №200221504 від 05.01.2015, яким його повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні, а також здійснено вимогу дострокового повернення суми заборгованості за кредитним договором. Зазначена вимога підлягала виконанню протягом тридцяти днів з дня її отримання позичальником, однак ним виконана не була. З огляду на викладене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 10.03.2016 залишається непогашеною та становить 31 974,48 грн., у тому числі: 24 038,00 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 2,03 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 7 934,45 грн. - комісія, а тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2016 справу було передано у провадження судді Романа О.А. Ухвалою судді від 04.04.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.11.2017 справу передано у провадження судді Супрун Г.Б., а 29.10.2018- судді Васильченку О.В. Ухвалою суду від 06.12.2019 замінено позивача у справі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ТОВ «ФК «Прем`єра». 03.02.2020 правонаступником позивача подано до суду уточнену позовну заяву, у якій ТОВ «ФК «Прем`єра» просить стягнути заявлену до стягнення суму заборгованості на його користь із відповідача [PERSON] . Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2021 справу передано у провадження судді Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 18.06.2021 справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки він суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18.02.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 2008135607. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк надав позичальнику споживчий кредит на придбання послуг на загальну суму 24 038,00 грн. строком на 36 місяців - по 18.02.2017 зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % річних. Пунктом 1.2.1. кредитного договору визначено, що для придбання товару та послуг банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов цього договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. З метою контролю за цільовим використанням кредиту банк перераховує визначені в п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг, що передбачено п. 1.2.2. Кредитного договору. Згідно умов кредитного договору, що викладені у пунктах 1.4.1 - 1.4.7., позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 18 лютого 2017 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в Графіку платежів. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений у Графіку платежів. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений у Графіку платежів. Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному в Графіку платежів та підлягають сплаті позичальником в дату платежів у складі суми платежу за розрахунковий період. Графік платежів є Додатком № 1 та невід`ємною частиною даного договору та розраховується з урахуванням розміру та строку кредиту, процентної ставки за користування кредитом, розміру щомісячної комісії. Матеріалами справи також підтверджується, що 22.12.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1, згідно з яким банк передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до позичальника, що випливають із умов вказаного кредитного договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою- особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, суд вважає доведеним той факт, що право вимоги кредитора за кредитним договором №2008135607 від 18.02.2014, який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшли до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». ТОВ «ФК «Прем`єра» є правонаступником ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що було встановлено ухвалою суду від 06.12.2019. Встановлено і те, що 05.01.2015 ТОВ «ФК «Прем`єра» листом з описом вкладення направлено на адресу позичальника [PERSON] повідомлення №200221504 від 05.01.2015, яким його повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні, а також здійснено вимогу дострокового повернення суми заборгованості за кредитним договором №2008135607 від 18.02.2014 у розмірі 31 974,48 грн., у тому числі сума простроченого кредиту в розмірі 24038,00 грн. та сума прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 7936,48 грн., яка існувала на момент укладення договору факторингу та залишилася станом на 05.01.2015. У вказаній вимозі відповідачу було запропоновано сплатити заборгованість протягом тридцяти днів з дня її отримання. Разом із цим, як стверджує позивач в обґрунтування позову, така вимога відповідачем виконана не була. Жодних доказів на спростування вищевстановлених обставин відповідачем до суду не подано. Сумнівів щодо правильності розрахунків розміру заборгованості за кредитним договором у суду немає. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вказаним договором. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, судом встановлено, що взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору банк виконав своєчасно та у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на рахунок відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання за договором своєчасно не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 10.03.2016 становить 31 974,48 грн., із яких: 24 038,00 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 2,03 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 7 934,45 грн. - комісія. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним кредитним договором, порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі, випливають з договірних, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі, відповідач порушив умови договору, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №2008135607 від 18.02.2014 у розмірі 31 974,48 грн. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved