Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] та Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області в якому просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: договору купівлі-продажу, посвідченого 31.07.1993 року виконкомом Старосоколівської сільської Ради народних депутатів та зареєстрованого в реєстрі за №182 та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За часів життя, [PERSON] склала заповіт, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідає [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному. Заповіт посвідчений 08.12.2015 року Погребняком Г.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстром №3630. Позивач звернувся до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що не було встановлено належність правовстановлюючого документу спадкодавиці та право власності на житловий будинок не зареєстровано в установленому законом порядку. Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П. від 07 червня 2022 року було відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання. Позивач та його представник адвокат Шурубор В.І. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням в якому просить суд проводити розгляд даної справи у відсутність представника позивача та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явилися, представниками подано до суду клопотання про розгляд справи без участі сторін та їх представників, суд вирішує справу за наявними матеріалами, які містяться у справі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зроблено відповідний актовий запис № 9966. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] , його матірю є [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] , склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла своїй донці [PERSON] та своєму синові [PERSON] , в рівних частках кожному. Відповідно до повідомлення П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори №5291/02-14 від 25.10.2021, спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , є її син [PERSON] . Постановою П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори вих.№ 5694/02-31/8 від 25.11.2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з що тим, не було встановлено належність правовстановлюючого документу спадкодавиці (в договорі купівлі-продажу неправильно вказане її по батькові [PERSON] , замість правильного « [PERSON] ») та право власності на житловий будинок не зареєстровано в установленому законом порядку. Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №61292511 від 02.11.2021 р. [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований [ADDRESS] , оскільки розбіжність (по батькові) в поданих документах не дає змоги встановити належність спадкового майна [PERSON] . В наданій суду копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.07.1993 року, зареєстрованого виконкомом Старосоклівської сільської Ради народних депутатів, в реєстрі за №182, покупцем зазначено [PERSON] . Згідно довідки № 184 від 28.10.2021 р., виданої виконкомом Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.1993р. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №664020, [PERSON] належить земельна ділянка розміром 0,1931 га, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку. Також, у експертному висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1429-n від 09.12.2021 року експертами було роз`яснено, що українські записи по батькові [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (договір купівлі-продажу, запис [PERSON] ) у зазначених документах, є ідентичними. Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У статті 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів. Згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Так, документами, які підтверджують належність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] , яка померла [INFO] , - є договір купівлі-продажу житлового будинку від 31.07.1993 року, зареєстрований виконкомом Старосоклівської сільської Ради народних депутатів, в реєстрі за №182 та довідка № 184 від 28.10.2021 року, видана виконкомом Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області. Також, із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого на замовлення [PERSON] , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,3 кв. м., житловою площею 12,8 кв. м. Факт приналежності договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] підтверджується сукупністю зібраних доказів, які перебувають в матеріалах справи. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, враховуючи що відповідачі не заперечують проти задоволення позову, позивач прийняв спадщину після смерті матері, він набув право власності і на належний [PERSON] вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, і тому позов [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, оскільки позивач у своєму позові просив судовий збір, який сплачений ним при подачі вказаного позову, залишити за ним, то в силу ст.13 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved