Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

17.03.2022р. представник Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з [PERSON] суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків, нанесених Державі Україна у розмірі 8 163 грн. 46 коп. Позов обґрунтований\~тим,\~що 22.01.2021р. державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу виявлено факт знищення дерев до ступеня припинення росту гр. [PERSON] в лісосмузі, що знаходиться вздовж траси між с. Йосипівка та смт. Врадіївка Первомайського району, Миколаївської області, що є порушенням ст.ст. 10, 40, Закону України Про рослинний світ, ст.ст. 68,69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, ст.ст. 68,69 Лісового кодексу України. Відповідач вчинив правопорушення у вигляді знищення дерев без дозвільних документів за що передбачена, адміністративна відповідальність статтею 65-1 КУпАП. Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.65-1 КУпАП. Про встановлення вини у діях відповідача свідчить постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Внаслідок вчиненого відповідачем правопорушення державі нанесено шкоду 8 163 грн. 46 коп. Відповідно до Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020р. №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 16.04.2020р. за №350/34633 (далі - Положення), Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Згідно з розділом II Положення, Інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (п. 9); вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах (п. 10). Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008р. № 665 затверджено Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту (надалі - Такси). Розмір шкоди, нанесений відповідачем державі, розрахований державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відповідно до Додатку 1 Такси обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення або пошкодження дерев. Отже, розмір збитків, нанесених державі відповідачем, розрахований державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області, становить 8 163 грн. 46 коп. Позивач звертався до відповідача з претензією про необхідність добровільно відшкодувати суму збитків нанесених державі, які утворились внаслідок здійснення відповідачем правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП. Проте на даний час сума збитків у розмірі 8 163 грн. 46 коп. відповідачем не сплачена. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, водночас 12.01.2022р. звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять розглянути справу за його відсутності. В судовому засіданні відповідач частково заперечив проти задоволення позову, вказуючи, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення йому не надано достатньо часу для того щоб він міг надати дозвільні документи на санітарну чистку чагарників, так як останні знаходилися у нього в дома. Також зазначив, що у протоколі та в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності не вірно вказано породу дерев, а від так він не погоджується із розміром збитків, які мають бути меншими. При цьому на запитання головуючого пояснив, що наданий час у нього не збереглися дозвільні документи на санітарну рубку. Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була ним оскаржена до суду, однак позовна заява була повернута. З огляду на приписи ст.ст. 12, 13, 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представника позивача за наявними у справі доказами. Заслухавши доводи відповідача, дослідивши докази, суд вважає встановленим таке. Як вбачається з матеріалів справи, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу Шипуновою М.О., 22.01.2022р. стосовно [PERSON] складено протокол за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП., з яким останній ознайомився, про що поставив свій підпис. Постановою державного інспектора від 25.01.2021р. № 000007 на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 765 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП. Так у постанові встановлено, що 22.01.2021р., о 13 год. 13 хв. відповідач вздовж траси між с. Йосипівка та с. Врадіївка в полезахисній смузі знищив до ступеня припинення росту шляхом спилювання 26 одиниць дерев породи Ясінь. Вказана постанова відповідачем в установленому законно порядку не оскаржена та не скасована. Як вбачається із розрахунку розміру шкоди, проведеного т.в.о. начальника відділу - державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу відділу контролю природних ресурсів міжобласного реагування Шипуновою М., загальна сума нанесеної відповідачем шкоди, заподіяної лісовому господарству внаслідок самовільної рубки сиро ростучих дерев в кількості 26 дерев, а саме захисні насадження лінійного типу в полезахисній смузі, розташованої вздовж траси між с. Йосипівка та смт. Врадіївка Первомайського району Миколаївської області, яку здійснив відповідач, становить 8 163 грн. 46 коп. Позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 08 від 03.02.2021р. про необхідність відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, та розрахунок розміру шкоди, проте, на час судового розгляду шкода, завдана навколишньому природному середовищу в розмірі 8 163 грн. 46 коп. відповідачем не відшкодована. Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 40 Закону України Про рослинний світ порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ, зокрема, несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992р. роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує також, приписи Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, зокрема статті 12, 40 та 69, відповідно до яких громадяни України зобов`язані: а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів; г) вносити штрафи за екологічні правопорушення; д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище (ч. 1 ст. 12 Закону). Використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища (ч. 1 ст. 40 Закону). Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 Закону). Частиною 1 ст. 67 Лісового кодексу України встановлено, що заготівля деревини, заготівля другорядних лісових матеріалів проводиться в порядку спеціального використання лісових ресурсів. Згідно з частиною 1 ст. 69 лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Також, згідно зі ст. 142 Конституції України природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. На підставі ст.ст. 47, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 29, ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів в розмірах 30, 20 та 50 відсотків відповідно. Зазначена норма означає, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, оскільки останній не надав жодних доказів на підтвердження вказаних ним обставин. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу, ст.ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов`язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів. Відповідно до ч.ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на вищевикладене позов є законним та обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved