Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 15 912 грн суми надміру виплаченої суми грошової адресної допомоги та судовий збір 2102 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] з 27.11.2014 по 24.01.2017 перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ірпінської міської ради як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. У період з 27.11.2014 по 26.07.2016 відповідач неодноразово зверталася із заявами про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг (далі - щомісячна адресна допомога), яка була призначена відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок № 505) Також позивач зазначає, що за результатами ревізії законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги в Управлінні праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, проведеної Державною аудиторською службою України, було встановлено порушення законодавства з боку відповідачки, зокрема, п. 21 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ та п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505. Позивач зазначив, що порушення законодавства допущене відповідачкою, полягає в тому, що для отримання адресної допомоги вона пред`являла паспорт громадянина України, який в момент його пред`явлення був втрачений (недійсним). 24.01.2017 за заявою доньки відповідача, остання знята з обліку у зв`язку з поверненням на постійне місце проживання у зону АТО. З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача 15 912 грн суми надміру виплаченої суми грошової адресної допомоги за період з 27.11.2014 по 26.07.2016. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2020 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідач копію ухвали суду та копію позовної заяви з додатками не отримала, конверт з відправленням повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції - з м. Донецька, для проживання у м. Ірпінь (а.с.8) та 27.11.2014 взята на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та проведення антитерористичної операції (а.с.9). 27.11.2014, 25.06.2015, 26.01.2016 відповідач зверталась до позивача про призначення щомісячної адресної допомоги як особі, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 10,12,14). При цьому, вона зазначала та пред`являла позивачу паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 19.08.1997 Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, який за наданою Міністерством фінансів України інформацією втрачено 28 жовтня 2014 року (а.с.16). Рішеннями позивача була призначена відповідачці виплата адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема: рішенням від 01.12.2014 за період з 27.11.2014 по 26.05.2015 в сумі 884,00 грн. на місяць (а.с. 11); рішенням від 01.07.2015 за період з 27.05.2015 по 26.11.2015 в сумі 884,00 грн. на місяць (а.с. 13); рішенням від 27.01.2016 за період з 26.01.2016 по 25.07.2016 в сумі 884,00 грн. на місяць (а.с. 15); При цьому, судом встановлено, що під час проведення Державною аудиторською службою України «Північний офіс Держаудитслужби» ревізії законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій, пенсій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, та на підставі інформації, що надійшла із Міністерства фінансів України, згідно реєстру внутрішньо переміщених осіб, яким призначено адресну допомогу за паспортами, які обліковуються як втрачені, відповідно до п. 21 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» від 26 червня 1992 року № 2503-XII, яким передбачено, що знайдений загублений паспорт підлягає здачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, відповідачка надала позивачу недійсний документ (паспорт) для призначення їй адресної грошової допомоги. Всього за період з 27 листопада 2014 року по 26 липня 2016 року, [PERSON] отримала адресну допомогу на загальну суму 15 912 грн, відповідно до довідки позивача (а.с. 20). Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради від 02.02.2017 виплати відповідачу припинено за заявою уповноваженого представника сім`ї (а.с.19). Зокрема, 24.01.2017 за заявою доньки відповідача [PERSON] відповідач знята з обліку у зв`язку з поверненням на постійне місце проживання у зону АТО. При цьому, відповідачка у добровільному порядку кошти не повернула. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньопереміщених осіб», внутрішньопереміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньопереміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 ( далі - Порядок ) грошова допомога надається внутрішньопереміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньопереміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах ( у разі утворення ) рад ( далі - уповноважені органи ), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Пунктом 11 Порядку передбачено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин. Суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються: уповноваженим представником сім`ї самостійно; за згодою уповноваженого представника сім`ї у повному обсязі за рахунок наступних виплат грошової допомоги; за рішенням уповноваженого органу за рахунок суми наступних виплат грошової допомоги в обсязі не менш як 20 відсотків щомісячної суми призначеної грошової допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. Пунктом 10 Порядку передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Відповідно до пункту 12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно ), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів, зокрема, недобросовісності з боку набувача. Відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Саме така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, від якої не відступила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15 ( провадження № 14-445цс18 ). Тому суд, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховує вказану правову позицію при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин в цій справі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи міститься інформація про звернення 04.12.2014 [PERSON] до Ірпінського МВ УДМС України у Київській області з приводу втрати паспорта громадянина України на власне ім`я, де вказано, що з приводу знайдення втраченого паспорта вона не зверталась, а також пояснення дочки відповідача [PERSON] від 24.01.2017 з приводу втрати паспорта та заява від 24.01.2017 про зняття відповідача з обліку. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді судового збору.

Outcome: approved