Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

21.12.2021 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, просить стягнути зТовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03.09.2020 р. по 04.10.2021 р. в сумі 50 327,41 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03.09.2020 р. у справі № 757/2059/19-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.06.2021 р., визнано незаконним та скасовано наказ від 22.10.2018 р. про його звільнення з посади гардеробника служби ресторанного сервісу та поновлено на цій посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 2.10.2018 р. по 03.09.2020 р. в розмірі 62 448,96 грн, 5 000,00 грн моральної шкоди, 7 800,00 грн одноразової допомоги на оздоровлення з чотири роки; допушено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. Наказом № 23/1-ОС від 14.06.2021 р. він був поновлений на роботі, допущений до роботи з 04.10.2021 р. 13.01.2022 р. матеріали позовної заяви передано судді Волковій С.Я. (протокол повторного автоматизованого розподілу судово справи між суддями). Ухвалою суду від 18.01.2022 р. відкрито провадження у справі. ВідповідачемТовариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» відзив на позовну заяву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Основні засади судочинства, установлені частиною другою статті 129 Конституції України, доповнюють основоположний принцип верховенства права, який визнається і діє в Україні відповідно до статті 8 Основного Закону, і означена норма є визначальною у системі державної політики щодо захисту прав та свобод людини і громадянина. Такі конституційні положення кореспондуються із положеннями статтей 2, 4 ЦПК України, статті 5-1 КЗпП України, статті 15 ЦК України. За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею першою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції закріплено такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи; справедливість судового розгляду; публічність розгляду справи та проголошення рішення; розумний строк розгляду справи; розгляд справи судом, встановленим законом; незалежність і безсторонність суду. Справедливий розгляд справи включає в себе такі аспекти належного відправлення правосуддя, як право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права. Згідно частин другої сьомої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно статті 236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Встановлено, що протягом січня 2019 р.-червня 2021 р. у провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 757/2059/19-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.09.2020 р., що набрало законної сили, позовні вимог [PERSON] задоволені частково, визнано незаконним та скасовано наказ від 22.10.2018 р. про звільнення з посади гардеробника служби ресторанного сервісу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» та поновленого його на цій посаді; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.10.2018 р. по 03.09.2020 р. в розмірі 62 448,96 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн, одноразову допомогу на оздоровлення за чотири роки в розмірі 7 800,00 грн; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі. Суд, задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] , виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства; при здійсненні розрахунку середньої заробітної плати суд виходив із довідки про доходи, керувався Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., та дійшов висновку, що розмір середньоденної заробітної плати за останній два календарних місяці роботи, що передували дню звільнення позивача, становить 185,71 грн, а, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, дійшов висновку, що час вимушеного прогулу складає 476 робочих днів, або період з 22.10.2018 р. по 03.09.2020 р. Наданий суду наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» № 23/1-ОС від 14.06.2021 р. «Про поновлення на роботі гардеробника [PERSON] » свідчить, що означеним наказом скасовано наказ № 102-ОС від 22.10.2018 р. про звільнення [PERSON] , гардеробника; керівнику служби з питань безпеки забезпечити допуск до роботи [PERSON] на посаду гардеробника з 14.06.2021 р.; менеджеру (управителю) з персоналу поновити кадрові документи: внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки [PERSON] ; скласти скоригований табель обліку використання робочого часу; підстава: рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.09.2020 р. у справі № 757/2059/19-ц; наданий суду скоригований табель обліку використання робочого часу свідчить про те, що [PERSON] допущений до роботи з 04.10.2021 р. Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, враховуючи, що передбачена виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який розраховується з моменту звільнення до моменту прийняття рішенням суду, вважає, що така виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути здійснена також за період з 03.09.2020 р. по 04.10.2021 р., що становить 271 робочий день (вересень 2020 р. - 20 днів, жовтень 2020 р.-вересень 2021 р. - повні місяці, жовтень 2021 р. - 1 день). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 р. у справі № 826/808/16 підтримала правову позицію, сформульовану раніше Верховним Судом України, та вказала, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Суд, враховуючи, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі вважається видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступили до виконання своїх попередніх обов`язків, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, що на порушення вимог частини сьомої статті 235 КЗпП України Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квадр» допустило працівника до роботі 04.10.2021 р., враховуючи, що в рішенні суду від 03.09.2020 р. встановлено розмір середньоденної заробітної плати у сумі 185,71 грн, то розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.09.2020 р. по 14.06.2021 р. складає 50 327,41 грн, або 271 х 185,71. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 481,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України стягуються з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved