Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 137318 грн. 88 коп. на свою користь для утримання дитини: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 17.07.2010 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, проте 08.06.2015 року шлюб було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Волочиським районним судом прийнято рішення від 20.07.2011 року про стягнення з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.06.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач за період з липня 2016 року ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Теофіпольського відділу ДВС у Хмельницькому районі, заборгованість станом на 01.05.2022 року становить 137318, 88 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.06.2015 року, що підтверджується копією вказаного рішення. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2011 року. Волочиським районним судом прийнято рішення від 20.07.2011 року про стягнення з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.06.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, що що підтверджується копією вказаного рішення. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Теофіпольського відділу ДВС у Хмельницькому районі, заборгованість станом на 01.05.2022 року становить 137318, 88 грн., що підтверджується листом Теофіпольського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області №5680 від 18.05.2022 року. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч.1, 2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву та докази, які б підтвердили відсутність його вини за прострочення сплати аліментів або про його матеріальний та сімейний стан, що могло б стати підставою для звільнення його від сплати пені або зменшення її розміру. В позовній заяві позивач навела розрахунок пені за прострочення сплати аліментів. Зазначений розрахунок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у справі 572/1762/15-ц від 25.04.2018 року. Враховуючи вимоги ч.1 ст.13 ЦПК України відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів та стягнення з відповідача пені у сумі 137318 грн. 88 коп.. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн., так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подання даного позову.

Outcome: approved