Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~встановлення спільного\~проживання однією\~сім?єю без\~реєстрації шлюбу\~та поділ\~спільного майна\~подружжя. Позивач зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 25 червня 2010 року у виконавчому комітеті Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 12. Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON] . Не зважаючи на те, що шлюб між сторонами було зареєстровано у 2010 році, фактично вони стали проживати однією сім?єю як чоловік та дружина з вересня 2007 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки у них виявились несумісні характери та різні погляди на життя, в результаті чого виникають постійні сварки та непорозуміння, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих причин вважає, що примирення між ними неможливе, термін на примирення не потрібен, тому просить шлюб між ними розірвати. Між ними існує майновий спір, оскільки до реєстрації шлюбу вони проживали однією сім?єю як чоловік та дружина та набули у власність: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль «HYUNDAI ACCENT» 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER] ; автомобіль «HONDA ACCORD» 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] . На підставі викладеного, позивач просила з урахуванням зміною предмету позову суд шлюб між ним розірвати, встановити факт проживання однією сім?єю без шлюбу з вересня 2007 року по 25 червня 2010 року та поділити спільне майно подружжя, яке складається із: квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути грошові кошти в сумі 57\~500 грн., в якості компенсації вартості Ѕ частини автомобіля «HYUNDAI ACCENT» 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER] ; стягнути грошові кошти в сумі 62\~500 грн., в якості компенсації вартості Ѕ частини автомобіля «HONDA ACCORD» 2004 року випуску, номер кузову [NUMBER] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Завгородній А.М. позовні вимоги визнавав частково, зазначив що сторони проживали без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року, фактично припинили шлюбні відносини в липні 2017 року, заперечував щодо відшкодування суми половини вартості проданих автомобілів. У відзиві [PERSON] пояснював, що до фактичного проживання однією сім?єю у нього були власні кошти у розмірі 7000 доларів США еквівалентно на той час 35000 грн, які він взяв в борг у батька для придбання автомобіля. В травні 2011 року він взяв у знайомого [PERSON] автомобіль «DAEWOO LANOS», яким керував за довіреністю. Длзя забезпечення повернення автомобіля у належному стані, відповідач передав вищезазначеному знайомому кошти у розмірі 56000 грн. (що було еквівалентно 7000 доларів США, оскільки ринковий курс становив 8 грн. за 1 долар США). У травні 2013 року відповідачем було повернуто автомобіль «DAEWOO LANOS» особі, у якої він брав вказаний автомобіль за довіреністю, натомість відповідачу було повернуто кошти у сумі 48000 грн. (що було еквівалентно 6000 доларів США, оскільки ринковий курс становив 8 грн. за 1 долар США). Отримані кошти відповідач повернув у якості сплати боргу своєму батьку за його вимогою. 17 травня 2013 року відповідач придбав автомобіль «HYUNDAI ACCENT» за 63638 грн. (що на той час становило 7857 доларів США при курсі 8,1 грн. за 1 долар США), кошти на який взяв у борг у свого знайомого [PERSON] . Даний автомобіль відповідач продав за 115000 грн. (що на той час становило 4389 доларів США) та відповідно повернув борг знайомому за його вимогою у повному обсязі. 15 грудня 2017 року (на той момент відповідач не проживав з позивачем) відповідач придбав автомобіль «HONDA ACCORD» за 150234 грн. (що становило 5483 доларів США при ринковому курсі 27,4 грн. за 1 долар США), кошти на який «у доларах США» відповідач взяв в борг у батька. Даний автомобіль відповідач продав 26 жовтня 2019 року за 125000 грн. (що становило 4960 доларів США при ринковому курсі 25,2 грн. за 1 долар США) та повернув отримані кошти своєму батьку за його вимогою. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 25 червня 2010 року у виконавчому комітеті Калитянської селищної ради, актовий запис № 12 (а.с. 9). Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Сторони подружніх стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть з липня 2017 року . За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. 23 червня 2008 року [PERSON] зняла з власного депозитного рахунку кошти у розмірі 20000 грн. (а.с. 27, 28). 24 червня 2008 року між УніКредит Банк ТзОВ та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-000000013445, за яким банк надав [PERSON] в кредит 25\~910, 00 доларів США для придбання квартири [ADDRESS] , в п. 1.5 зазначено, що поручителем вказана особа з якою позичальник перебуває у фактичних сімейних відносинах - [PERSON] , яка надала письмову згоду (а.с. 15-21). 24 червня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу квартири відповідачем [PERSON] набуто у власність квартиру житловою площею 10,3 кв.м., загальною площею 20,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу на квартиру та витягом з державного реєстру правочинів (а.с. 11-13, 14). 30 серпня 2016 року на підставі договору № 30-08/16-45 про відступлення прав вимог за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000013445 від 24 червня 2008 року до [PERSON] перейшло право вимоги за вищезазначеним іпотечним договором (а.с. 22-26). Відповідно до звіту про оцінку майна однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об?єкта оцінки становить 199\~603, 00 грн. (а.с. 45-67). Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За роз`ясненнями, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спілішої сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, необхідно встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Суд, дослідивши надані докази а також враховуюче те, що відповідач визнає факт спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року по 25 червня 2010 року, а також визнає що придбана квартира під час спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу є спільною сумісною власністю, дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] , була набута сторонами у власність під час спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, право власності на дане нерухоме майно зареєстровано на одного з подружжя відповідача [PERSON] , а тому вищевказана квартира є об`єктом спільного сумісного майна подружжя. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 62500 грн. 00 коп., в якості компенсації вартості Ѕ частини автомобіля «Honda Accord» 2004 року випуску, сірого кольору, номеру кузова: [NUMBER] . Стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 57500 грн. 00 коп., в якості компенсації вартості Ѕ частини автомобіля «Hyundai Accent» 2008 року випуску, номер кузова: [NUMBER] . Сторони в судовому засіданні зазначали, що припинили вести спільне господарство, шлюбні відносини, проживати однією сім?єю в липні 2017 року. Автомобіль «Honda Accord» 2004 року випуску був придбаний [PERSON] 15 грудня 2017 року, тобто після припинення шлюбних відносин, а тому не може бути спільним майном подружжя. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації вартості автомобіля «Honda Accord» 2004 року випуску. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме розірвати шлюб між сторонами; встановити факт спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року по 25 червня 2010 року; визнати за позивачем право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 57500 грн. 00 коп., в якості компенсації вартості Ѕ частини автомобіля «Hyundai Accent» 2008 року випуску, номер кузова: [NUMBER] . Крім того,

Outcome: partial