Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява за позовом Органу опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовом, в якому просить - позбавити [PERSON] , батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 12.09.2015 року дитина перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. З 05.11.2018 року сім`я перебуває під соціальним супроводом в КУ «Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Олевської міської ради». Стан матері частково перешкоджає задоволенню потреб дитини, її батьківський потенціал недостатній для задоволення потреб дитини та не забезпечує належне утримання, виховання та розвиток свого сина, тому позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 16.06.2022 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01.09.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, про дату,час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач [PERSON] помер, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Олевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), щодо нього винесено ухвалу про закриття справи. Представник третьої особи служби у справах дітей Олевської райдержадміністрації до суду не з`явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи викладене, та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області, виданим 24.05.2011 року, матір`ю дитини являється [PERSON] , а батьком - [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що з 12.09.2015 року дитина перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. З 05.11.2018 року сім`я перебуває під соціальним супроводом в КУ «Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Олевської міської ради». Протягом 2018-2019 рр. на [PERSON] поліцією складено протоколи про адміністративні правопорушення: ч.І та ч.2 ст.184 (неналежне виконання батьківських обов`язків), ч.І ст.178 (Розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях), ч.І ст. 175-1 (Куріння тютюнових виробів у заборонених місцях), ст.176 Виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його виготовлення. Провідним психологом КУ «ЦСССДМ Олевської міської ради» [PERSON] , неодноразово здійснювались виїзди для обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , але під час кожного візиту будинок був зачинений. [PERSON] , часто залишала свого сина на декілька днів у своєї сестри [PERSON] без повідомлення свого подальшого місця перебування. Згідно листа КУ «ЦСССДМ Олевської міської ради» від 14.02.2019 р. №78 стан матері частково перешкоджає задоволенню потреб дитини, її батьківський потенціал недостатній для задоволення потреб дитини. Питання неналежного виконання батьківських обов`язків неодноразово розглядалось на засіданнях органу опіки та піклування Олевської міської ради, де надавались рекомендації матері щодо усунення всіх недоліків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина [PERSON] , проводилась профілактична робота, однак рекомендації [PERSON] не брались до уваги. Згідно рішення виконавчого комітету Олевської міської ради від 26.06.2019 року №113 затверджено висновок органу опіки та піклування Олевської міської ради від 20.01.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що доведено факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , так як встановлено, що [PERSON] свідомо не займається вихованням та розвитком сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідачка, не бере участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не дбає про його нормальне самоусвідомлення та зловживає алкогольними напоями. Жодних доказів протилежного відповідачкою надано не було. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідачка [PERSON] суду не надала. Таким чином, з врахуванням обставин справи, оскільки факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків та протягом тривалого часу не приймає будь-якої участі у житті свого сина, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що є підстави для позбавлення [PERSON] її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України. При ухваленні рішення судом взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Таким чином, беручи до уваги наведене, а також ту обставину, що відповідачка свою поведінку не змінила, суд вважає, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина підлягає задоволенню. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , на користь установи або фізичної особи, до якої буде влаштована дитина. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved