Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

03 грудня 2021 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради, в якій позивачі просили: - визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили, - визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог вказали, що 24 березня 2021 року у Київській обласній клінічній лікарні від коронавірусної хвороби помер [PERSON] , який є батьком та дідусем позивачів. За життя [PERSON] склав заповіт від 25 лютого 2019 року посвідчений приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., за яким на випадок смерті все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось він заповів своїй онуці [PERSON] , з належного йому майна - 1/6 частку квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] - заповів дочці [PERSON] . У зв`язку із смертю спадкодавця відкрилась спадщина та строк на подання заяви про прийняття спадщини після його смерті сплив [INFO] . Постановою від 29 листопада 2021 року за №877502/31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на її ім`я після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що вона згідно зі ст.1270 ЦК України пропустила передбачений законодавством шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Постановою від 29 листопада 2021 року за вихідним номером №877402/31 [PERSON] також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на її ім`я після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що вона згідно зі ст.1270 ЦК України пропустила передбачений законодавством шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] . Позивачі вказали, що вони пропустили шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин. У зв`язку із встановленими карантинними обмеженнями в Україні, що обмежувало рух транспорту, прийом громадян нотаріусами, а також за станом їх здоров`я, вони були обмежені у своєчасному зверненні до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. З 17 вересня 2021 року спочатку захворіла на гостру вірусну респіраторну інфекцію [PERSON] , і хворіла до 08 жовтня 2021 року, а з 20 вересня 2021 року по 04 жовтня 2021 року хворіла [PERSON] , що підтверджується довідками №04/10-1 від 04 жовтня 2021 року та №08/10-1 від 08 жовтня 2021 року, виданими медичним центром «Євмакс». Після перенесеного захворювання вони перебували на самоізоляції до повного відновлення імунітету за рекомендаціями сімейного лікаря. Оскільки вони звернулися до нотаріуса із заявами 16 листопада 2021 року, вважають, що пропущений строк не є значним. Також просили врахувати, що вони є єдиними спадкоємцями [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, позивачі звернулись до суду за захистом своїх законних прав. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 грудня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року вказану справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, а також витребувано з Дванадцятої Київської нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №1621/21 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 30 червня 2022 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому представник Київської міської ради просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради. 01 липня 2022 року до суду надійшли витребувані докази. 11 липня 2022 року позивачі подали заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак 02 серпня 2022 року подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій зазначили, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у поданому до суду відзиві просив слухати справу у його відсутність, просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , а також свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , з якого вбачається, що [PERSON] змінила прізвище. [PERSON] є онукою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 березня 2021 року, виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] . Постановою від 29 листопада 2021 року за №877502/31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на її ім`я після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що вона згідно зі ст.1270 ЦК України пропустила передбачений законодавством шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Постановою від 29 листопада 2021 року за вихідним номером №877402/31 [PERSON] також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на її ім`я після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що вона згідно зі ст.1270 ЦК України пропустила передбачений законодавством шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] . Позивачі, звернувшись до суду з указаним позовом, просять визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили, посилаючись на те, що пропустили строк з поважних причин. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Як встановлено судом з наданої до суду копії спадкової справи № 1621/2021 стосовно померлого [INFO] [PERSON] , позивачі 29 листопада 2021 року звернулись до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом винесено постанови від 29 листопада 2021 року про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки ними пропущений шестимісячний строк. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливе за наявності таких умов: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 6121447св19). Водночас, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З викладеного вбачається, що спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Крім того, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий висновок зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13 березня 2020 року у постанові у справі № 314/2550/17. Так, позивачі зазначають поважними причинами пропуску строку те, що на всій території України було запроваджено карантин у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 року № 242 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин встановлено до 24 квітня 2020 року, постановою № 291 від 22 квітня 2020 року - до 11 травня 2020 року, постановою № 343 від 04 травня 2020 року - до 22 травня 2020 року, постановою № 392 від 20 травня 2020 року - до 31 липня 2020 року, а постановою від 22 липня 2020 року № 641 - з 01 серпня до 31 грудня 2020 року. В подальшому карантин на території України неодноразово продовжувався. Внаслідок карантинних обмежень обмежувалося пересування громадян та вводилися певні обмеження для осіб. Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. У зв`язку із запровадженням карантину, внаслідок чого було зупинено рух громадського транспорту, обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, що також вплинуло на пропуск позивачами шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у тому числі створили позивачам перешкоди для своєчасного подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Подібних висновків щодо впливу карантинних обмежень на своєчасне прийняття спадкоємцем спадщини дійшов Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 206/3473/20 (провадження № 61-10735св21). Крім того, з 17 вересня 2021 року до 08 жовтня 2021 року позивач [PERSON] хворіла на гостру вірусну респіраторну інфекцію, а з 20 вересня 2021 року по 04 жовтня 2021 року - позивач [PERSON] , що підтверджується довідками №04/10-1 від 04 жовтня 2021 року та №08/10-1 від 08 жовтня 2021 року, виданими медичним центром «Євмакс». Також суд вважає, що пропущений позивачами строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним: строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини розпочався 24 березня 2021 року та закінчився 24 вересня 2021 року, а позивачами подано заяву про прийняття спадщини 29 листопада 2021 року, отже пропуск складає два місяці. Крім того, позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями [PERSON] , який за життя склав заповіт на їх ім`я. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності,і суд прийшов до висновку, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачами з поважних причин та у зв`язку із обставинами, які перебували поза їх волею, а тому позов необхідно задовольнити та встановити [PERSON] та [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у три місяці.

Outcome: approved