Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

01.08.2022 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 16.11.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилося двоє спільних дітей син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2017 року їх шлюб було розірвано та з 12.11.2021 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. На даний час вона немає постійного місця роботи, її дохід є незначним, а тому самостійно утримувати спільних з відповідачем дітей їй вкрай складно. Відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, а тому здатний та повинен надавати фінансову допомогу на утримання синів. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивачкою було подано до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною довідкою про отримання SMS (судової повістки) (а.с. 20), клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2017 року в цивільній праві № 161/1213/17, було розірвано (а.с. 10). За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 8-9). 12.11.2021 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим її прізвище було змінено на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7) Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу сторін їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] , відповідач [PERSON] проживає окремо. Зі змісту позовної заяви [PERSON] про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дітей, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має, його місце працевлаштування та розмір середньомісячного заробітку суду не відомі. Доказів іншого стороною відповідача суду не надано. Неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є здоровими, на обліку в лікарів не перебувають, самостійних доходів не мають. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2618 гривень, з 1 липня 2744 гривні, з 1 грудня 2833 гривні. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~ 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що [PERSON] довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~ На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.\~84,\~180,\~182,\~183,\~191 СК України,

Outcome: approved