Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 липня 2021 року зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] , [INFO] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 1935. Від цього шлюбу з відповідачем дітей не має. Зазначила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя з ним не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування з його боку моральних засад сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові з боку до відповідача. Наголошує, що в останні місяці між ними постійно виникали конфлікти внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З грудня 2021 року вони припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливе. Сім`я остаточно розпалася через непорозуміння, психологічну несумісність, відсутність бажання відновити сімейні відносини та шлюб, на її думку, існує лише формально. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй дівоче прізвище " [PERSON] ", а також стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідач відзив на позов до суду не подав. Позивач у судове засідання не прибула, однак направила на адресу суду клопотання, у якому просила слухати справу без її участі. Позов підтримала в повному обсязі. Просить задоволити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак направив на адресу суду клопотання, у якому просить слухати справу без його участі. Позов визнає, просить шлюб розірвати. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, оглянувши заяви сторін, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 23.07.2021 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 1935, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у сторін дітей немає. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що після укладення шлюбу між сторонами відносини не склалися, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, вимога позивача про залишення їй прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У звязку із вищевикладеним, та зважаючи на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 496,20 грн. та стягнути з відповідача в її користь 496,20 грн. судового збору. Щодо стягнення в користь позивача з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Разом з тим, позовна вимога [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. не підтверджена належними доказами. Відповідно до п. 48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Разом з тим в матеріалах справи відсутні документи що підтверджують суму витрат у розмірі 2000,00 грн., а саме квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, які б підтвердили оплату за правову допомогу. Також, відсутній розрахунок таких витрат. Тому, у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: partial