Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Прокурор Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Державного підприємства «Старокостянтинівське лісове господарство» звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Хмельницької РДА, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним розпорядження, скасування державного акту, зобов`язання повернути земельну ділянку, скасування державної реєстрації, в обґрунтування якого вказав, що розпорядженням голови Хмельницької РДА від 13.03.2010 №373/10-р затверджено для [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення (сінокіс), на території Масівецької сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 1,4356 га, на підставі якого видано 25.03.2010 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №794174, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011074300010, з кадастровим номером земельної ділянки 6825084500:02:022:2178, при цьому відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно до цього часу не внесено. [PERSON] [INFO] , яка була зареєстрована по [ADDRESS] померла [INFO] . У зв`язку із цим, приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохлібом В.П. 26.07.2017 було заведено спадкову справу за №32-2017. Згідно спадкової справи, особи, які прийняли спадщину [PERSON] є син померлої [PERSON] та онук - [PERSON] . Передача вказаної земельної ділянки площею 1,4356 га з кадастровим номером 6825084500:02:022:2178 у приватну власність [PERSON] відбулась всупереч вимог Земельного та Лісового кодексів України, оскільки вона відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП «Проскурівське лісове господарство» в межах Хмельницького лісництва ДП «Проскурівське лісове господарство» (правонаступником якого є Державне підприємство «Старокостянтинівське лісове господарство»), факт віднесення спірної земельної ділянки, з кадастровим номером 6825084500:02:022:2178 площею 1,4356 га до земель лісогосподарського призначення підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Проскурівське лісове господарство», планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісовпорядкування, картами-схемами розподілу території. Згідно з інформацією №404 від 05.08.2021 та схемою розташування зазначеної земельної ділянки, наданих ВО «Укрдержліспроект», спірна земельна ділянка накладається на земельні ділянки лісового фонду в межах Хмельницького лісництва ДП ХОСЛАП «Хмельницькагроліс», правонаступником якого є ДП «Проскурівське лісове господарство». Крім цього, встановлено, що ДП ХОСЛАП «Хмельницькагроліс» (правонаступник ДП «Проскурівське лісове господарство») (лист №221 від 22.10.2021) та Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства (лист №03-936 від 10.08.2021), Хмельницькою обласною державною адміністрацією (лист №99/34-12-7376/2021 від 23.11.2021) не надавали погоджень на вилучення земельної ділянки з кадастровим номером 6825084500:02:022:2178, враховуючи що земельна ділянка лісогосподарського призначення вибула з власності держави та з постійного користування ДП «Проскурівське лісове господарство» поза їх волею, з грубим порушенням вимог чинного законодавства, насамперед через її набуття у приватну власність [PERSON] , така ділянка підлягає поверненню. В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстави, викладених у позовній заяві. Представник позивача Хмельницької обласної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи ДП «Старокостянтинівське лісове господарство» в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Хмельницької РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Розпорядженням голови Хмельницької РДА від 13.03.2010 №373/10-р затверджено для [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення (сінокіс), на території Масівецької сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 1,4356 га. 25.03.2010 [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №794174, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011074300010, з кадастровим номером земельної ділянки 6825084500:02:022:2178, при цьому відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно не внесено. [PERSON] [INFO] , яка була зареєстрована по [ADDRESS] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Твердохлібом В.В. після смерті [PERSON] , на підставі заяв [PERSON] , [PERSON] заведено спадкову справу №32-2017. Згідно матеріалів спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину спадкоємця не видано. Відповідно до ст. 14 Конституції України, абз. 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. За змістом ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають зокрема, при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами в тому числі про ліси якщо вони не суперечать цьому Кодексу. Відповідно до ст. ст. 4, 5 Лісового кодексу України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства (абз. 2 ст. 5 ЛК України). Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Статтею 92 зазначеного кодексу встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. В силу положень ст. ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірна земельна ділянка відносилась до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалась для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України. Зокрема, статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. За статтями 45, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України (ст. 45). Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів, (ст. 48) Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Згідно з інформацією №404 від 05.08.2021 та схемою розташування зазначеної земельної ділянки, наданих ВО «Укрдержліспроект», спірна земельна ділянка накладається на земельні ділянки лісового фонду в межах Хмельницького лісництва ДП ХОСЛАП «Хмельницькагроліс», правонаступником якого є ДП «Проскурівське лісове господарство». Крім цього, встановлено, що ДП ХОСЛАП «Хмельницькагроліс» (правонаступник ДП «Проскурівське лісове господарство») (лист №221 від 22.10.2021) та Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства (лист №03-936 від 10.08.2021), Хмельницька обласна державна адміністрація (лист №99/34-12-7376/2021 від 23.11.2021) не надавали погоджень на вилучення земельної ділянки з кадастровим номером 6825084500:02:022:2178. ДП «Старокостянтинівське лісове господарство» є правонаступником ДП «Проскурівське лісове господарство», що підтверджується наказом Державного агентства лісових ресурсів від 27.09.2021 № 588 «Про припинення ДП «Проскурівське лісове господарство» та затвердження складу комісії з припинення», наказом Державного агентства лісових ресурсів від 02.06.2022 № 446 «Про затвердження передавального акту ДП «Проскурівське лісове господарство». Спірна земельна ділянка, з кадастровим номером 6825084500:02:022:2178 площею 1,4356 га віднесена до земель лісогосподарського призначення, що підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Проскурівське лісове господарство» (правонаступником якого є Державне підприємство «Старокостянтинівське лісове господарство»), планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісовпорядкування, картами-схемами розподілу території. Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення. Частинами 1, 2, 4 ст. 84 Земельного кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних. Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Відповідно до ч. з ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. В свою чергу відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 Земельного кодексу України). Таким чином, Хмельницька РДА всупереч вищезазначених вимог законодавства, безпідставно передала у приватну власність землі лісового фонду, за відсутності згоди власника та постійного землекористувача. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 4 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Відповідно до вимог ч. З ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища. Окрім цього, відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», пункту 5 частини першої статті 31 ЛК України до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин належить, зокрема, передання у власність земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території. Порядок вилучення земельних ділянок визначає стаття 149 ЗК України, за приписами якої земельні ділянки, надані у постійне користування, зокрема, із земель державної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за згодою землекористувачів за рішеннями Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій відповідно до їх повноважень. Частина шоста статті 149 ЗК України встановлює, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті. Відповідно до частини п`ятої статті 149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для; а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті. Отже, згідно з наведеними приписами вилучення для нелісогосподарських потреб спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП «Старокостянтинівське лісове господарство», і передання у власність такої ділянки належало до повноважень Хмельницької ОДА. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади абр органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. А згідно з ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на момент вчинення правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Зважаючи на те, що спірний державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, та повернення земельної ділянки на користь держави. Частиною 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Згідно абзацу 2 частини 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Якщо до спадкової маси (спадщини) входить земельна ділянка, яка належала спадкодавцю на праві власності або користування, то відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України). [PERSON] , [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку не отримували, проте вказана земельна ділянка належить їм з часу відкриття спадщини. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Встановлено, що земельна ділянка, надана у власність розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації, мала лісогосподарське призначення. Фактично відбулась незаконна зміна цільового призначення землі площею 1,4356 га, яку відведено для ведення особистого селянського господарства, що призвело до незаконного одержання у приватну власність лісової земельної ділянки, яка вибула із постійного користування ДП «Старокостянтинівське лісове господарство». Прокуратурою відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», надіслано лист до Хмельницької обласної державної адміністрації та ДП «Проскурівське лісове господарство», з вимогою повідомити прокуратуру чи ними будуть вживатись заходи щодо судового захисту та поновлення порушених прав на використання державним підприємством спірної земельної ділянки, у випадку невжиття заходів, повідомити причини (лист №55-3023вих-21 від 03.08.2021). Згідно інформації Хмельницької ОДА від №99/34-12-7376/2021 від 23.11.2021, Хмельницька обласна державна адміністрація не заперечує щодо вжиття органами прокуратури заходів до захисту інтересів держави, в тому числі в судовому порядку, у тому числі, у зв`язку із відсутністю коштів для пред`явлення позову. Встановлено, що земельна ділянка лісогосподарського призначення вибула з власності держави та з постійного користування ДП «Старокостянтинівське лісове господарство» поза їх волею, з грубим порушенням вимог чинного законодавства, насамперед через її набуття у приватну власність [PERSON] , така ділянка підлягає поверненню. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців померлої [PERSON] , критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір в розмірі 10215 грн. (9080 грн. при поданні позову та 1135 грн. при поданні заяви про забезпечення позову), в рівних частках, по 3405, 00 грн. з кожного.

Outcome: approved