Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) із позовом у якому просить звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, яке належало [PERSON] [INFO] , який накладено постановою б\\н від 15.05.2002 року та постановою №300/14 від 23.02.2004 року Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є батьком та спадкодавцем для [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє мати [PERSON] . При реєстрації спадкової справи 09.01.2020 року (спадкова справа №65323785), стало відомо, що на все майно боржника [PERSON] накладено арешт. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник - мати [PERSON] , звернулася з заявою до Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) з вимогою зняти арешт з нерухомого майна, при цьому отримала лист №В/8 від 16.04.2021 відмову, у якому повідомлено, що надати детальну інформацію в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт на майно [PERSON] не має можливості, оскільки виконавче провадження №б\\н від 15.05.2002 року та №300/14 від 23.02.2004 року знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання (три роки). Для вирішення даного питання про зняття арешту з нерухомого майна позивачу запропонували звернутися до суду. Представник позивача та позивач, яка діє в інтересах неповнолітньої особи, в судовому засіданні підтримували позовні вимоги, також додатково надали відповіді від Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 02.12.2021 року №39158/14, Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 30.11.2021 року №7696/01-16, Двадцять першої Київської нотаріальної контори від 23.12.2021 року №5024/02-14 в яких зазначено про неможливість надання інформації щодо вищевказаного арешту. Представник Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив наступне. Із відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що постановою б\\н від 15.05.2002 року Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції та постановою №300/14 від 23.02.2004 року Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції на все майно боржника [PERSON] накладено арешт. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 24.05.2019 року складено відповідний актовий запис №7 та підтверджується копією свідоцтва про смерть від 04.12.2019 року, серія [NUMBER] . [PERSON] є батьком та спадкодавцем для [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє мати [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Із відповіді Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 02.12.2021 року №39158/14 року вбачається, що повідомити детальну інформацію в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт на майно [PERSON] немає можливості, оскільки виконавчі провадження №б\\н від 15.05.2002 року та №300/14 від 23.02.2004 року знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання (три роки). Із відповіді Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 30.11.2021 року №7696/01-16 вбачається, що надати інформацію відносно постанов №б\\н від 15.05.2002 року та №300/14 від 23.02.2004 року не можливо, оскільки зазначені постанови були направлені на виконання до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори. Із відповіді Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори від 23.12.2021 року №5024/02-14 вбачається, що документів на підставі яких нотаріальною конторою було накладено арешт на майно [PERSON] в архівах нотаріальної контори не знайдено. Таким чином, в судовому засіданні не вдалось встановити стягувача та осіб в чиїх інтересах і з якою метою накладався арешт на майно [PERSON] . З огляду на зазначене, позивачем вірно визначено склад осіб та їх процесуальний статус у даній справі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те,що матеріали виконавчого провадження знищені, отримати більш детальну інформацію не є можливим, при цьому накладений арешт створює перешкоди позивачу, як спадкоємцю, володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд вважає за можливе позов задовольнити. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved