Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

[PERSON] 25.05.2022 звернулася до суду з позовом, в якому просить - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно дочки, [PERSON] [INFO] . Стягнути з [PERSON] , на її, [PERSON] , користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] . Однак, в них сімейне життя не склалося, шлюб між ними було розірвано 17 жовтня 2017 року рішенням Долинського районного суду у справі №343/1828/20. За час спільного сімейного проживання в них [INFO] народилась дочка - [PERSON] . Після розірвання шлюбу дочка фактично проживає з нею, за адресою: [ADDRESS] . Весь цей час дочка перебуває на її повному утриманні. Її батько грошей на потреби дитини не дає. Для забезпечення в повній мірі потреб [PERSON] у лютому 2017 році вона звернулась до Долинського районного суду Івано-Франківської області із позовом про стягнення з [PERSON] , аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі. Рішенням Долинського районного суду від 05.07.2017 в справі №343/1026/17 її позов задоволено, суд вирішив стягнути з відповідача, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000.00 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дочки. Проте, маючи обов`язок сплачувати аліменти на утримання їх дочки, він повністю ухиляється від їх сплати. Згідно розрахунку державного виконавця відділу ДВС заборгованість згідно виконавчого листа станом на 01.04.2022 становить 90 722.57 грн. Державним виконавцем відділу ДВС вживаються визначені Законом заходи, спрямовані на виконання рішення суду про стягнення аліментів на її користь. Також 14 грудня 2020 року було ухвалено вирок у справі №343/1828/20 за розглядом матеріалів кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №12020095160000099, про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України, яким було визнано його винним. Проте, [PERSON] , постійно ігнорував всі дії з боку виконавця, спрямовані на погашення заборгованості по аліментах. Незважаючи на всі вчинені щодо відповідача дії, заборгованість по аліментах не сплачена. Він усіма способами уникає контакту з державним виконавцем та свідомо не сплачує кошти на утримання дитини. Враховуючи вищезазначені обставини зрозуміло, що відповідач всіляко цілеспрямовано ухиляється від свого батьківського обов`язку утримувати та піклуватися про свою дочку. Відповідач знаходиться у працездатному віці, на обліку в органах Пенсійного фонду, як особа з інвалідністю, не знаходиться, а тому має можливість працювати. Виходячи з загально визначених норм моралі та чинного законодавства батьки зобов`язані прикладати всі зусилля для забезпечення усіх потреб дитини. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Він не цікавиться вихованням дочки, не проявляє щодо неї батьківської уваги і турботи, не дарує подарунків, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не відвідує, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Отже, з вищенаведених доказів вбачається, що відповідач вже впродовж кількох років не надає жодної фінансової підтримки щодо утримання їх дочки. У вихованні дочки [PERSON] , батько дитини не бере участі. За час навчання у школі дитини батько не брав участі у її шкільному житті не спілкувався з вчителями, не брав участі в батьківських зборах. Для навчання в школі - купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя додаткових коштів не надає. Витрати, пов`язані з забезпеченням повноцінного навчання у школі вона несе одноосібно. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. [PERSON] зовсім не знає свого батька, оскільки він її не відвідує, що говорить про його особисте ставлення до дитини. Батько ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Таким чином, зрозуміло, що створились умови, які шкодять інтересам дитини. Зважаючи на вище викладене вона вважає, що відповідач своєю поведінкою відносно їх дочки [PERSON] , вважається таким що свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки впродовж кількох років не відвідує та не цікавиться дочкою. Позивачка [PERSON] , та її представник адвокат Кобилинець Т.В. ( ордер серії ІФ №011489 а.с.46), в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зіславшись на зазначені в позовній заяві обставини. Позивачка додатково пояснила, що вона ніколи не вчиняла дій, які б перешкоджали відповідачу зустрічатись з дочкою, виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Більш того зустрічаючись випадково на вулиці з дочкою, відповідач, розвертається та прямує в протилежному напрямку. Дочка [PERSON] , зовсім не знає свого батька. Останні чотири роки відповідач [PERSON] з дочкою не спілкується взагалі. Просили позов задоволити, оскільки це буде перш за все в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] . Не заперечують проти заочного розгляду справи . Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом порядку. Відзиву на позов відповідачем не подано.Судові повістки, які направлялись відповідачу, повернулись в Долинський районний суд з відміткою - "адресат по цьому адресу зараз не проживає" (а.с.41,44). Представники третьої особи органу опіки та піклування Служби у справах дітей Долинської міської ради- Яремій Н.Б. ( довіреність а.с.47), в судовому засіданні пояснили, що в Службу у справах дітей Долинської міської ради звернулась гром. [PERSON] з заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гром. [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Службою було детального вивчено всі обставин справи. Комісія виїжджала за місцем проживання відповідача на [ADDRESS] , для того щоб вивчити матеріально-побутові умови проживання [PERSON] , однак двері їм не відчинили, хоча в квартирі хтось перебував. На засіданні комісії, яке відбулось 05.05.2022 було заслухано позивачку [PERSON] . Також в телефонному режимі було вислухано відповідача, який пояснив , що він не бажає, щоб його позбавляли батьківських прав відносно дочки [PERSON] , однак у нього склались такі життєві обставини, при яких він не може виконувати свої обов`язки як батько. Після детального вивчення всіх обставин, Служба у справах дітей Долинської міської ради дійшла до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дитини, [PERSON] , [INFO] , є доцільним і буде відповідати інтересам дитини. Після засідання комісії [PERSON] , до них не звертався, не цікавився про прийняте рішення. Також відповідач не звертався жодного разу в Службу у справах дітей з заявами про усунення перешкод у зустрічах з дочкою [PERSON] . Висновок наданий до справи повністю підтримують. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника Служби у справах дітей Долинської міської ради ,дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ст.165 СК України, право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини (cт. 18 Конвенції про права дитини). Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 року у справі № 466/9380/17. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 357/17852/15-ц. Питання щодо можливості позбавлення батьківських прав вирішувалось також Верховним Судом у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 638/1496/17-ц (провадження № 61-35874св18), від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17 (провадження № 61-2861св20), від 16 червня 2021 року у справі № 315/1279/19 (провадження № 61-3821св21). У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 296/7848/16-ц (провадження № 61-43695св18) зазначено, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.07.2014, [PERSON] , народилася [INFO] , актовий запис №176. Її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2017 року в справі №343/1026/17, стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 15.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.22). Як встановлено в судовому засіданні, на виконання рішення Долинського районного суду про стягнення аліментів, 18 липня 2017 року Долинським районним судом було видано виконавчий лист № 343/1026/17 про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 15.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2017 року в справі №343/1028/17, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 23.11.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1881 - розірвано. Малолітню дочку [PERSON] , [INFO] - залишено проживати з матір`ю - [PERSON] (а.с.23-25). Згідно розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №343/1026/17 від 18.07.2017 Долинського р/с, про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] , здійсненого Долинським відділом ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області від 07.04.2022, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.04.2022 становить 90722,57 грн.(а.с.11-13). Копії довідки Долинського ліцею №4, свідчить, що [PERSON] , [INFO] , учениця 1-А класу Долинського ліцею №4, дуже допитлива і активна дитина.Вихованням і навчанням дитини займається мама і бабуся. Батько навчанням дитини не цікавиться (а.с.14) У відповідності до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Долинської міської ради Долинського району Івано-Франківської області» №94 від 12.09.2017, [PERSON] , [INFO] , виховується та лікується тільки з матір`ю та бабусею. Дитина в супроводі батька в мед. установу, ніколи не з`являлась (а.с.15). Згідно довідки закладу Долинського ліцею №4за вих. №02-10/49 від 13.04.2022, батько [PERSON] , учениці 1-А класу, [PERSON] , контакту з ліцеєм не підтримує, успішністю дочки не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує.Згідно інформації отриманої від класного керівника 1-А класу про участь батьків у шкільному житті дитини, повідомляють, що вихованням і навчанням дитини займається мама і бабуся (а.с.16). Вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2020 року, справа №343/1828/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин (а.с.27-31). Ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом було вирішено не заслуховувати у судовому засіданні дитину- [PERSON] , [INFO] , з метою не допущення порушення її емоційного, психологічного стану, враховуючи вік дитини, а також запроваджений на території України військовий стан. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач [PERSON] на протязі значного періоду часу свідомо не виконує свої обов`язки по вихованню своєї дитини, не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею належної і якісної освіти, тобто своєю бездіяльністю створює умови, які шкодять дитині. З боку відповідача [PERSON] не надходило заперечень проти позову про позбавлення його батьківських прав, що могло свідчити про його інтерес до дочки [PERSON] . Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Долинської міської ради , який затверджений рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради №420 від 12.05.2022 (а.с.19-21) - орган опіки та піклування Долинської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його дочки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в судовому засіданні після детального вивчення всіх обставин справи, встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, утриманню дочки [PERSON] , [INFO] , злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дочки, не відвідує її, не проявляє щодо неї батьківського піклування та турботи, не цікавиться її станом здоров`я, хоча має таку можливість, тому, з врахуванням висновку органу опіки та піклування Долинської міської ради, є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно доньки, [PERSON] , [INFO] , тому позов підлягає до задоволення . Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На пiдставi ст.ст. 150, 164,165, 166 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ,

Outcome: approved