Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 22988 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» заборгованості у розмірі 159250,70 грн. за кредитним договором № 95380599000 від 07.06.2019 року, укладеним ним з АТ «Укрсиббанк». Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням встановленого порядку, оскільки він виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, строк його дії не скінчився, тому у кредитора не було підстав для передання прав та обов`язків іншій фінансовій установі. Крім того, зазначає, що на цей час ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» відсутнє у Державному реєстрі фінансових установ, у зв`язку з чим не мав права укладати договору факторингу, копію якого він до цього часу не отримував, отже про зміну кредитора повідомлений не був. До того ж, виконавчий напис вчинено не на нотаріально посвідченому договорі і за відсутності доказів безспірності заборгованості за кредитом. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач у своєму відзиві на позов зазначив, що 16.11.2020 він уклав з АТ «Укрсиббанк» Договір факторингу № 190, відповідно до якого набув права вимоги до відповідача за укладеним ним кредитним договором № 95380599000 від 07.06.2019 року. Оскільки станом на 20.07.2022 заборгованість за договором становить 159250,70 грн., то у нього були всі законні підстави для звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на Кредитному договорі. Вважає, що доданими ним до відзиву доказами підтверджується безспірність заборгованості, і просить суд при розгляді справи на підставі первинних документів встановити суму заборгованості позивача, та за умови, що позивач не спростував належними і допустимими доказами, що сума заборгованості на дату вчинення виконавчого напису була іншою, ніж та, що запропонована до стягнення, у задоволенні позову відмовити. Процесуальні дії у справі. 08.02.2022 року позовна заява надійшла до суду. 03.03.2022 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 04.07.2022 справу передано в провадження судді Попова В.В. 06.07.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Відповідач просив розгляд справи проводити без участі представника. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом. 07.06.2019 позивачем [PERSON] з АТ «Укрсиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] на суму 149960,00 грн., зі сплатою відсотків річних у розмірі 55 %. 16.11.2020 між АТ «Укрсиббанк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 190, відповідно до якого Клієнт відступив Фактору, а Фактор прийняв право вимоги за кредитними договорами, згідно з реєстром боржників, до якого увійшов Договір № 95380599000, укладений з позивачем. Відповідні докази, в тому числі копію Акту приймання-передачі права вимоги, копію акту взаємозаліку надано суду відповідачем з Відзивом на позов. 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 22988, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» заборгованості у сумі 159250,70 грн. за кредитним договором № 95380599000 від 07.06.2019 року, укладеним ним з АТ «Укрсиббанк». Заборгованість становить 158250,70 грн. і складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 131174,90 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 27075,80 грн. Також із стягувача стягнуто плату за вчинення виконавчого напису. Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 16.11.2020 року по 08.06.2021 року. 22.03.2021 Боржник звертався до первісного кредитора із письмовою заявою про надання йому документів,що стосуються безпідставної заміни кредитора, на яку отримав відповідь від АТ «Укрсиббанк» від 20.04.2021, згідно з якою відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, і відступлення права вимоги не призводить до зміни обсягу його прав та зобов`язань за кредитним договором. Докази, які були підставою для вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» заборгованості в розмірі 159250,70 грн. Відсутні, і відповідачем суду не надані. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 вказаного Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього ж Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Висновок суду. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» первинні бухгалтерські документи щодо видачі позивачу кредиту та його невиконання, або здійснення позичальником його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис, нотаріус не з`ясував чи отримував позивач взагалі кредитні кошти від стягувача, чи існує на момент звернення заборгованість, чи є вона безспірною, не з`ясовано отримання боржником вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. При цьому, суду не надано доказів, що виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який посвідчений нотаріально. При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача в тій частині, що суд повинен при розгляді справи на підставі первинних документів встановити суму заборгованості позивача, оскільки доказів, які були підставою для вчинення виконавчого напису, він суду не надає. Отже, оскільки відповідач не надав суду копій документів, з якими він звертався до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, не довів безспірність суми заборгованості, суд вважає, що вчинення виконавчого напису відбулось з порушенням норм чинного законодавства, а отже виконавчий напис виконанню не підлягає. На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 992,40 гривень, сплачена за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved