Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ «Оператор\~газорозподільної системи\~«Закарпатгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~послуги розподілу\~природного газу у розмірі 7138,75 грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач [PERSON] відповідно до типового договору є споживачем послуг з газопостачання (природного газу). Фактом приєднання побутового споживача до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують її бажання укласти цей договір, зокрема здійснення споживання природного газу та його оплати на об`єкті нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить зміна лічильника газу в сторону збільшення, що документально підтверджено фінансовим станом абонента. Так, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а саме надав послуги з розподілу природнього газу, натомість, відповідач в порушення умов договору, не провела оплату, внаслідок чого за період 01.11.2020 року 30.04.2022 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 7138,75 грн., про що свідчить розрахунок боргу. Ухвалою суду від 10.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено у такій строк та черговість подання заяв по суті справи. 02.08.2022 року від відповідача надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Вказує на те, що ніяких договірних відносин між сторонами не існує, оскільки нею не підписувалася заява про приєднання до умов договору розподілу природного газу. Крім того, питання про оплату за постачання природного газу нічим нормативно не підтверджено. Постанова, якою встановлено тарифи на розподіл природного газу не набрала законної сили, так як вона не зареєстрована у встановленому законом порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов не визнають, просять відмовити у його задоволенні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 ЦК України). Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору. Судом встановлено, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», як оператор газорозподільчої мережі, виконує функції розподілу природного газу, забезпечення комерційного обліку природного газу, формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об`єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу тощо, а також здійснює комерційний облік природного газу в газорозподільній системі. В своїй діяльності керується Законом України «Про ринок газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494. Таким чином, відносини між споживачем та газорозподільною організацією врегульовані також Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Правилами постачання природного газу та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. В свою чергу, оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; - споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно з п. 3 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Згідно з п. 5 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу. Договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу (пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ). Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Згідно з п.п. 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. В свою чергу, згідно з п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу (надалі - Правила), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір розподілу природного газу затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2498. За змістом п. 2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , з даних фінансового стану якого вбачається споживання [PERSON] природного\~газу та оплата за спожитий газ. Крім того, сторонами також було підписано акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи № 019022 від 22.04.2017 року, в якому зафіксовано споживання природного газу на рівні 28210 м3. Відповідачем також було підписано акт встановлення лічильника газу після повірки від 25.07.2017 року. З урахуванням вищевикладеного слід констатувати, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» за адресою: вул.\~Миру,\~77,\~с.\~Ключарки,\~Мукачівський район,\~Закарпатська область. Таким чином, споживач приєдналася до умов Типового договору розподілу природного газу, оскільки споживала природний газу та, відповідно, є відповідальною особою за збитки, завдані несплатою за користування наданими послугами. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 509/3536/15-ц. При цьому, [PERSON] не заперечує факту отримання послуг з розподілу природного газу, заперечуючи при цьому лише право позивача на отримання плати за надані послуги та застосування останнім, при проведенні розрахунку заборгованості, Постанови НКРЕКП. Підсумовуючи, слід зробити однозначний висновок про те, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Пунктом 24 Розділу III Правил закріплено, що розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць, крім випадку зміни постачальника відповідно до розділу V та VІ цих Правил, коли для попереднього постачальника розрахунковий період має визначатися як сума газових діб місяця, що передували даті зміни постачальника, а для нового - як сума газових діб місяця, наступних за датою зміни постачальника. Відповідно до п. 32 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору, - припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. За змістом п. 6.6 Типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Згідно з п.п. 6.1, 6.2 Типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як різниця за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРС. Тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи (п. 3.1 Типового договору). Відповідно до глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються рівномірними частками протягом календарного року. Згідно з ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить серед іншого, комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктами 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 638/11589/15-ц. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості [PERSON] за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01.11.2020 року по 30.04.2022 року становить 7138,75 грн. Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, тарифів встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «ЗАКАРПАТГАЗ», об`ємів споживання відповідачем природного газу. В свою чергу, тариф на послуги розподілу природного газу для AT «ЗАКАРПАТГАЗ» в межах розрахункового періоду встановлені: - постановою НКРЕКП від 24.12.2019 року № 3021 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «ЗАКАРПАТГАЗ» на період: з 01.01.2020 року до 30.06.2020 року включно у розмірі 1.04 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ); з 01.07.2020 року у розмірі 1.14 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ); - постановою НКРЕКП від 30.12.2020 року № 2770 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «ЗАКАРПАТГАЗ», на період з 01.01.2021 року у розмірі 1,85 грн за 1 м3 на місяць, з 01.02.2021 року - 1,78 грн за 1 м3 на місяць. - постановою НКРЕКП від 22.12.2021 року № 2748 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «ЗАКАРПАТГАЗ», на період з 01.01.2022 року у розмірі 1,99 грн за 1 м3 на місяць; Розрахунок вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № [NUMBER] проведений позивачем у відповідності до положень чинного законодавства та [PERSON] не спростований. Таким чином, відповідачем не було виконано належним чином зобов`язання перед позивачем по сплаті послуг за розподіл природного газу, чим порушено умови договору та норми чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В свою чергу, доводи відповідача про порушення процедури прийняття НКРЕКП спірних постанов щодо встановлення тарифів на послуги з розподілу природного газу, суд до уваги не приймає, оскільки вказані акти не визнанні в судовому порядку нечинними чи недійсними. Також і правова оцінка процедурних моментів їх прийняття не входить у предмет судового дослідження по даній справі. При цьому постанову НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1384/27829. Крім того, згідно з п. 1 Розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ. Відповідно до постанови НКРЕКП «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Закарпатгаз» від 29.06.2017 року № 843, АТ «Закарпатгаз» має ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Закарпатської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз». Отже позивач має відповідну ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Закарпатської області. Відповідач, як споживач природного газу, посилаючись на відсутність доказів споживання саме того газу, який був розподілений позивачем, у свою чергу не надала жодних доказів, що якийсь інший Оператор ГРМ (з відповідною ліцензією) надає їй відповідні послуги. З чого випливає, що відповідні послуги їй надаються саме позивачем. Крім того, [PERSON] не надала суду доказів щодо звернення до позивача із письмовою заявою про припинення постачання природного газу на її об`єкт, чи надіслання повідомлення про зміну власника об`єкту постачання природного газу. Так само, не заслуговують на увагу доводи відповідача, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг з постачання природного газу, отже у відповідача відсутні зобов`язання перед позивачем, оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг в повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновками, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 639/10591/14-ц; від 17.01.2019 року у справі № 486/156/17. Крім того, відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Вищевказані обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку, а також положення чинного цивільного законодавства дають суду підстави для висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а відтак з [PERSON] на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» слід стягнути заборгованість за\~надані послуги\~з розподілу\~природного газу в розмірі 7138,75 грн. Суд, ухвалюючи рішення, також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2481,00 грн. (судовий збір) судових витрат.

Outcome: approved