Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Костянтинівської міської ради Донецької області, в якому просить: - припинити право комунальної власності територіальної громади в особі колишньої Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, на сьогодні - Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області на земельну ділянку площею 6,788 га, кадастровий номер 1422483700:17:000:0009, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 28253272 від 03.10.2018, що перейшла у її власність як відумерла спадщина після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - припинити речове право (право оренди) на земельну ділянку площею 6,788 га, кадастровий номер 1422483700:17:000:0009, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 33587728 від 07.10.2019; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 6,788 га, кадастровий номер 1422483700:17:000:0009, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на територій колишньої Марківської сільської ради Костянтинівського районна Донецької області, на сьогодні - Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області, нормативно грошовою оцінкою 233065 грн 69 коп., яка належала [PERSON] , який помер [INFO] ; - припинити право комунальної власності територіальної громади в особі колишньої Марківської сільської ради Костянтинівського районна Донецької області, на сьогодні - Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області на земельну ділянку площею 1,23 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0056, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 27602530 від 21.08.2018, що перейшла у її власність як відумерла спадщина після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - припинити речове право (право оренди) на земельну ділянку площею 1,23 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0056, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 33587950 від 07.10.2019; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,23 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0056, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на територій колишньої Марківської сільської ради Костянтинівського районна Донецької області, на сьогодні - Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області, нормативно грошовою оцінкою 6598 грн 57 коп., яка належала [PERSON] , який помер [INFO] ; - припинити право комунальної власності територіальної громади в особі колишньої Марківської сільської ради Костянтинівського районна Донецької області, на сьогодні - Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області на земельну ділянку площею 0,4554 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0057, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 27602988 від 21.08.2018, що перейшла у її власність як відумерла спадщина після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - припинити речове право (право оренди) на земельну ділянку площею 0,4554 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0057, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 33588253 від 07.10.2019; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,4554 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0057, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на територій колишньої Марківської сільської ради Костянтинівського районна Донецької області, на сьогодні - Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області, нормативно грошовою оцінкою 8870 грн 32 коп., яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , пославшись на таке: [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все його майно, у тому числі на земельну ділянку загальною площею 8,4734 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на територій Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, яка належала останньому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №369791 від 29.08.2006, виданого на підставі розпорядження голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 30.03.2006 за №148 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010615700094. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так як [PERSON] , починаючі з 1994 року по [INFO] - день смерті [PERSON] , а саме більше п`яти років, проживала з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вела спільне господарство, була пов`язана взаємними правами та обов`язками і вважала його за члена своєї сім`ї, а також, враховуючи відсутність у померлого спадкоємців за заповітом та за законом першої, другої, третьої черг, то вона відповідно до ст.1264 Цивільного кодексу України має право на спадкування за законом у четверту чергу. З метою отримання спадщини [PERSON] з відповідною заявою звернулася до Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори, на яку 05.07.2021 отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з тим, що необхідно підтвердити у судовому порядку факт проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини між нею та [PERSON] , а тому для вирішення цього питання було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Згідно з прийнятим рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 11.10.2021 по цивільній справі №233/3266/21, яке набрало законної сили, був встановлений факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , протягом більш ніж п`ятьох років до часу відкриття спадщини, а саме з 1998 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Тобто вищевказану спадщину відповідно до ст.ст.1269-1272 ЦК України та на підставі вищевказаного рішення суду прийняла Позивачка [PERSON] , що підтверджується заведеною Другою Костянтинівською державною нотаріальною конторою спадковою справою за №159/2021. Далі Позивачкою [PERSON] був отриманий лист від 18.10.2021 начальника відділу №2 управління у Краматорському районі головного управління держгеокадастру у Донецькій області, зі змісту якого вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами 1422483700:17:000:0009 площею 6,7880 га, 1422483700:05:000:0056 площею 1,2300 га, 1422483700:05:000:0057 площею 0,4554 га, які за життя належали [PERSON] згідно з державним актом на право власності на землю ЯГ №369791 від 29.08.2006, були визнані відумерлою спадщиною на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 10.05.2017 №233/670/17. Станом на теперішні час зазначені земельні ділянки перебувають у комунальній власності Костянтинівської міської ради. Згідно з рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 10.05.2017 по цивільній справі №233/670/17 було визнано спадщину у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області загальною площею 8,4734 га, яка складається із земельної ділянки площею 6,7880 га рілля (КСП «Дружба» лот №29), земельної ділянки площею 1,2300 га пасовища (КСП «Дружба» лот №89), земельної ділянки площею 0,4554 га пасовища (КСП «Дружба» лот № 90), загальною нормативною грошовою оцінкою 244417 (двісті сорок чотири тисячі чотириста сімнадцять) грн 79 коп., яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 369791, виданого 29 серпня 2006 року та зареєстрованого за №010615700094, - відумерлою та передано у власність територіальної громади Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Згідно з отриманими витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки за кадастровими номерами: 1422483700:17:000:0009 площею 6,7880 га; 1422483700:05:000:0056 площею 1,2300 га; 1422483700:05:000:0057 площею 0,4554 га вбачається, що вони перебувають у комунальній власності. Далі, з метою отримання спадщини Позивачка звернулася з відповідною заявою до Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки їй було відмовлено за тих підстав, що ці земельні ділянки на сьогоднішній час не належать спадкодавцю. Відповідно до ч.2 ст.1280 ЦК України передбачено, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Так, з метою передання вищезазначених земельних ділянок в натурі, як спадкоємиці, Позивачка звернулася з письмовою заявою до Костянтинівської міської ради, на яку отримала лист про те, що Рада не вбачає законних підстав для припинення права комунальної власності на вказані вище земельні ділянки з подальшим набуттям на них права власності за Позивачкою. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, виходячи з положень законодавства України - ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.1216-1218, 1225 ч.1, 1268 ч.5, 328 ч.ч.1,2, 392,346 ч.2, ЦК України, абз.2 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, вважає, що права Позивачки на сьогоднішній час є порушеними, а тому підлягають судовому захисту шляхом припинення права комунальної власності на земельні ділянки, з одночасним припиненням державної реєстрації права оренди, як похідної вимоги, оскільки, обидві позовні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення, та визнанням за нею права власності на вказані вище земельні ділянки. Щодо підсудності та належності відповідача: Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Зі змісту рішення від 24.12.2020 № №7/2 - 17, що розміщено на офіційному сайті Костянтинівської міської ради у мережі Інтернет, вбачається, що розпочато реорганізацію Білокузьминівської сільської ради (ЄДРПОУ - 04340655), Віролюбівської сільської ради (ЄДРПОУ - 04340661), Іванопільської сільської ради (ЄДРПОУ - 04340566), Марківської сільської ради (ЄДРПОУ - 23113882), Миколаївської сільської ради (ЄДРПОУ - 05380527), Новодмитрівської сільської ради (ЄДРПОУ - 23113876), Предтечинської сільської ради (ЄДРПОУ - 23412863) шляхом приєднання до Костянтинівської міської ради (ЄДРПОУ - 34898855) та визначено, що Костянтинівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Білокузьминівської, Віролюбівської, Іванопільської, Марківської, Миколаївської, Новодмитрівської, Предтечинської сільських рад. Зі змісту рішення від 24.12.2020 № №7/2 - 14, що розміщено на офіційному сайті Костянтинівської міської ради у мережі Інтернет вбачається, що було утворено на території сформованої Костянтинівської територіальної громади 7 старостинських округів зокрема і Марківський старостинський округ з центром в селі Маркове (Донецької області, Краматорського району, село Маркове, вулиця Молологвардійців, 30) до складу якого входить територія сіл Маркове, Майське, Новомаркове, Федорівка. Зазначене свідчить про те, що належним відповідачем по справі є Костянтинівська міська рада, та справа підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області. Судовою ухвалою від 19 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні та витребувано з Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.73-75). Судовою ухвалою від 13.05.2022 підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні (а.с.122-123). Судовою ухвалою від 26.07.2022 у справі залучено Костянтинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області до участі у справі як правонаступника Костянтинівської міської ради (а.с.174-175). Судовою ухвалою від 26.07.2022 розгляд справи відкладений з роз`ясненням сторонам права на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а також з роз`ясненням стороні відповідача, що у разі ненадання заяви про розгляд справи за відсутності відповідача (його представника) або заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, буде вирішуватися питання про розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних чи доказів (а.с.176-177). Представник позивачки [PERSON] , повідомлений про розгляд справи належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивачки з посиланням на підтримання позову у повному обсязі (а.с.185). Відповідач, повідомлений про розгляд справи належним чином, подав відзив на позов про таке: Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Відповідно до статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2017 у справі №233/670/17 задоволено заяву Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області про визнання відумерлою спадщини у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області загальною площею 8,4734 га, яка складається із земельної ділянки площею 6,7880 га рілля (КСП «Дружба, лот № 29), земельної ділянки площею 1,2300 га пасовища (КСП «Дружби лот № 89), земельної ділянки площею 0,4554 га пасовища (КСП «Дружба», лот № 90), що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та належала померлому ти підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 369791, виданого 29.08.2006 та зареєстрованого за № 010615700094. Вказану земельну ділянку передано у власність територіальної громади Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області При цьому, як встановлено даним рішенням, на момент смерті [PERSON] останній був зареєстрований один, разом з ним ніхто не проживав, за наданням документів для оформлення спадщини до виконкому Марківської сільської ради ніхто не звертався. Вказане рішення суду ніким не оскаржувалося та набрало законної сили 23.05.2017. На підставі вищезгадуваного рішення суду зареєстровано право комунальної власності на земельні ділянки з кадастровим № 1422483700:05:000:0057 площею 0,4554 га, з кадастровим № 1422483700:05:000:0056 площею 1, 2300 га, з кадастровим № 1422483700:17:000:0009 площею 6,7880 га, які в подальшому були передані в користування за договорами оренди. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.10.2021 у справі № 233/3266/21 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] протягом більше ніж 5 років до часу відкриття спадщини, а саме з 1998 року по 26.04.2009 за адресою: [ADDRESS] . Позивачка не зверталася до суду з вимогою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, хоча з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії чітко вбачаються перешкоди в оформлені спадкових прав позивачки у нотаріальному порядку саме у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину та згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України має право на одержання свідоцтва про право на спадщину, отже вона не має перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тобто таке право позивачки не оспорюється. Однак, 29.11.2021 було отримано позивачкою постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від державного нотаріуса Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що відповідні земельні ділянки визнані відумерлою спадщиною та зареєстровані у комунальній власності Костянтинівської міської ради. Перехід права власності на вищезазначені земельні ділянки відбувся на законних підставах, а саме за рішенням суду від 10.05.2017. Правовідносини, що склалися між Костянтинівською міською радою та Селянським (фермерським) господарством «Артем», відповідають чинному законодавству України, не порушують законних прав та свобод громадян. Вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити у повному обсязі (а.с.78-79). Представник позивачки [PERSON] подав відповідь на відзив, в якому зауважив на такому: Вважає доводи та заперечення, викладені у відзиві на позов, є необґрунтованими, безпідставними, а тому мають бути відхилені. По-перше, є безпідставними доводи Відповідача про те, що рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 10.05.2017 по цивільній справі №233/670/17, яке набрало законної сили 23.05.2017, ніким не оскаржене, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ч.2 ст.1280 ЦК України передбачено, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Аналіз вказаної статті ЦК України свідчить про те, що для повернення відумерлого майна в порядку ч.2 ст.1280 ЦК не вимагається попереднє скасування судового рішення про визнання спадщини відумерлою. Право на захист спадкових прав шляхом подання позову про повернення відумерлого майна реалізується спадкоємцем у зв`язку з набуттям територіальною громадою права власності на спірне майно. У разі скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою, повернення такого майна відбудеться в порядку повороту виконання судового рішення, а не на підставі механізму, закріпленого в ч.2 ст.1280 ЦК. Процесуальний закон обмежує подання заяви про поворот виконання строком позовної давності. Напроти строк, протягом якого спадкоємець має право вимагати передання відумерлого майна в натурі, законом не обмежений. Як зазначається в рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 у справі № 1-25/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає в поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та в подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Отже, поворот виконання застосовується щодо сторін саме виконавчого провадження. Проте право власності на відумерле майно набувається територіальною громадою на підставі судового рішення про визнання без застосування процедури примусового виконання. Відтак, територіальна громада, спадкодавець, спадкоємці не є сторонами виконавчого провадження. Внаслідок скасування рішення суду про визнанні спадщини відумерлою відпаде правова підстава набуття територіальною громадою права власності на спадщину. Разом з тим, закон не містить прямого застереження про необхідність скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою для реалізації спадкоємцем свого права вимоги до територіальної громади. Таким чином, для пред`явлення спадкоємцем позову про повернення відумерлого майна не вимагається попереднє скасування рішення суду про визнання такого майна відумерлим. У протилежному випадку фактично нівелюється можливість застосовування спадкоємцем спеціального способу захисту, визначеного у ч.2 ст.1280 ЦК України. По друге, щодо доводів Відповідача про те, що Позивачка не зверталася до суду з вимогою про визнання їй додаткового строку для прийняття спадщини, то вони також є необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року по справі № 205/2102/19-ц, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 11.10.2021 по цивільній справі №233/3266/21, яке набрало законної сили, був встановлений факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , протягом більш ніж п`ятьох років до часу відкриті спадщини, а саме з 1998 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 29.11.2022, виданої Другою Костянтинівською державною нотаріальною конторою, у провадженні нотаріальної контори знаходиться спадкова справа за №159/2021. Спадкоємцем за законом, згідно зі ст.1264 ЦК України є Позивачка. Тобто все вищезазначене свідчить про те, що Позивачка прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в установленому законом України порядку. По третє, щодо тверджень Відповідача про те, що Позивачка не має перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тобто таке право не оспорюється, то вони є помилковими. Згідно з постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 29.11.2021, яка знаходиться в матеріалах справи, Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки з кадастровими номерами 1422483700:17:000:0009 площею 6,7880 га, 1422483700:05:000:0056 площею 1,2300 га, 1422483700:05:000:0057 площею 0,4554 га за тих підстав, що вони на сьогоднішній час не належать спадкодавцю. Зі змісту листа від 15.12.2021 вбачається, що Відповідач не вбачає наявність належних законних підстав для припинення права комунальної власності на вказані вище земельні ділянки з подальшим набуттям на них права власності за Позивачкою. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підсумовуючи, вважає, що викладені Відповідачем у відзиві на позов доводи, міркування, аргументи є необґрунтованими, безпідставними та не спростовують доводи Позивачки, наведені у позовній заяві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Селянське фермерське господарство «Артем», належним чином повідомлена про розгляд справи, поясненнях щодо позову або відзиву з викладенням аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову не подала. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Частина 1 статті 3 ЦПК України надає право кожній особі в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1). Способом захисту цивільного права та інтересу, зокрема, може бути визнання права (п.1 ч.2). На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За положеннями ч.1 ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст.158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Судом установлено: [INFO] у с. Майське Костянтинівського району Донецької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27 квітня 2009 року виконкомом Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (копія - на а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на земельні ділянки загальною площею 8,4734 га, розташованої на діл. [ADDRESS] : - площею 6,788 га, кадастровий номер 1422483700:17:000:0009, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 28253272 від 03.10.2018; - площею 1,23 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0056, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 27602530 від 21.08.2018; - площею 0,4554 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0057, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 27602988 від 21.08.2018, належні спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №369791, виданого 29.08.2006 на підставі розпорядження райдержадміністрації від 30.03.2006 № 148, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010615700094 (копія - на а.с.12). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2017 у цивільній справі № 233/670/17 визнано спадщину у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області загальною площею 8,4734 га, яка складається із земельної ділянки площею 6,7880 га рілля (КСП «Дружба» лот №29), земельної ділянки площею 1,2300 га пасовища (КСП «Дружба» лот № 89), земельної ділянки площею 0,4554 га пасовища (КСП «Дружба» лот № 90), загальною нормативно грошовою оцінкою 244417 (двісті сорок чотири тисячі чотириста сімнадцять) грн 79 коп., яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 369791, виданого 29 серпня 2006 року та зареєстрованого за №010615700094, - відумерлою та передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області загальною площею 8,4734 га, яка складається із земельної ділянки площею 6,7880 га рілля (КСП «Дружба» лот №29), земельної ділянки площею 1,2300 га пасовища (КСП «Дружба» лот № 89), земельної ділянки площею 0,4554 га пасовища (КСП «Дружба» лот № 90), загальною нормативно грошовою оцінкою 244417 грн 79 коп., у власність територіальної громади Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.22-25). За довідкою Відділу №2 Управління у Краматорському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 18.10.2021 № 346/31-21, земельні ділянки з кадастровими номерами 1422483700:17:000:0009, площею 6,7880 га, 1422483700:05:000:0056, площею 1,2300 га, 1422483700:05:000:0057, площею 0,4554 га, які раніше перебували у приватній власності [PERSON] згідно з державним актом на право власності на землю ЯГ № 369791 від 29.08.2006, були визначені відумерлою спадщиною на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 10.05.2017 № 233/670/17. Станом на теперішній час земельні ділянки перебувають у комунальній власності Костянтинівської міської ради (а.с.21). Відомості про державну реєстрацію спірних земельних ділянок підтверджені Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1409443532021, НВ-1409443412021, НВ-1409443442021, сформованими 12.10.2021 (а.с.26-31,32-37,38-43). Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельні ділянки з кадастровими номерами 1422483700:17:000:0009, площею 6,788 га (а.с.50-51), 1422483700:05:000:0056, площею 1,23 га (а.с.52-53), 1422483700:05:000:0057, площею 0,4554 га (а.с.54-55), суб`єктом речового права на земельні ділянки з правом оренди земельних ділянок є Сільське (фермерське) господарство «Артем». Номер запису про право (в державному реєстрі прав) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1422483700:17:000:0009 - 33587728; щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1422483700:05:000:0056 - 33587950; щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1422483700:05:000:0057 - 33588253. Постановою державного нотаріуса Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області Панасенко О. М. від 15.07.2021 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , через пропущений строк для прийняття спадщини та через відсутність документа (рішення суду), який підтверджує факт проживання спадкоємиці разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.13-14). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.10.2021 у цивільній справі №233/3266/21 встановлений факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , протягом більш ніж п`ятьох років до часу відкриття спадщини, а саме з 1998 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . За положеннями ч.1 ст.1264 ЦК України позивачка має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] у четверту чергу. За довідкою Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області від 29.11.2021 за № 930/01-30 в провадженні Нотаріальної контори є спадкова справа за № 159/2021 щодо мана померлого [INFO] [PERSON] . Спадкоємцем за законом згідно зі ст.1264 ЦК України є [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Реєстрація спадкової справи підтверджена Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67447429, виданим 24.11.2021 Другою Костянтинівською державною нотаріальною конторою Донецької області (а.с.19). Постановою державного нотаріуса Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області Панасенко О. М. від 25.11.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1,23 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0056, площею 0,4554 га, кадастровий номер 1422483700:05:000:0057, площею 6,788 га, кадастровий номер 1422483700:17:000:0009, розташовані на території Марківської сільської ради Краматорського (Костянтинівського) району Донецької області, оскільки ці земельні ділянки не належать спадкодавцеві через те, що визнані відумерлою спадщиною (а.с.44-45). На звернення [PERSON] до виконавчого комітету Костянтинівської міської ради заявою про передання земельної ділянки в натурі спадкоємцю від 01.12.2021 Виконавчий комітет листом від 15.12.2021 № 3427/44-6191/44 «Про результати розгляду заяви» з посиланням на положення ст.ст.78,83 Земельного кодексу України, ст.ст.1277, 1280 ч.2 Цивільного кодексу України відповів: «Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2017 у справі № 233/670/17 задоволено заяву керівника Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області про визнання відумерлою спадщини у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області загальною площею 8, 4734 га, яка складається із земельної ділянки площею 6,7880 га рілля (КСП «Дружба, лот № 29), земельної ділянки площею 1,2300 га пасовища (КСП «Дружба», лот № 89), земельної ділянки площею 0,4554 га пасовища (КСП «Дружба», лот № 90), яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 369791, виданого 29.08.2006 та зареєстрованого за № 010615700094. Вказану земельну ділянку передано у власність територіальної громади Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. При цьому, як встановлено судовим рішенням, на момент смерті [PERSON] останній був зареєстрований один, разом з ним ніхто не проживав, за наданням документів для оформлення спадщини до виконкому Марківської сільської ради ніхто не звертався. Вказане рішення суду ніким не оскаржувалося та набрало законної сили 23.05.2017. На підставі цього рішення суду зареєстровано право комунальної власності на земельні ділянки з кадастровим № 1422483700:05:000:0057 площею 0,4554 га, з кадастровим № 1422483700:05:000:0056 площею 1, 2300 га, з кадастровим № 1422483700:17:000:0009 площею 6,7880 га. На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 710-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області» та рішення Костянтинівської міської ради від 24.12.2020 № 7/2-17 «Про початок реорганізації Білокузьминівської, Віролюбівської, Іванопільської, Марківської, Миколаївської, Новодмитрівської, Предтечинської сільських рад шляхом приєднання до Костянтинівської міської ради» Костянтинівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків в т.ч. і Марківської сільської ради. Таким чином, наразі вказані вище земельні ділянки перебувають у комунальній власності Костянтинівської міської територіальної громади. (…) Водночас підстави та порядок набуття громадянами прав на землю регулюються спеціальними нормами, а саме положеннями Земельного кодексу України. Так, згідно з частиною 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: - придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; - безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; - прийняття спадщини; - виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Вказаний перелік підстав набуття громадянами права власності на земельні ділянки є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої увійшли зазначені вище земельні ділянки. Надалі рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.10.2021 у справі № 233/3266/21 встановлений факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] протягом більше ніж 5 років до часу відкриття спадщини, а саме з 1998 року по 26.04.2009 за адресою: [ADDRESS] . З наданої Вами копії довідки Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори від 29.11.2021 № 930/01-30 вбачається, що наразі [PERSON] є спадкоємцем за законом відповідно до статті 1264 ЦК України. Водночас зазначений статус [PERSON] набула після відкриття відповідної спадкової справи за № 159/2021 від 24.11.2021, тобто вже після набрання законної сили рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2017 у справі № 233/670/17 про визнання спадщини відумерлою. Статтею 140 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. При цьому відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З огляду на вищезазначене, враховуючи, що право комунальної власності на вказані вище земельні ділянки набуте правомірно на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2017 у справі № 233/670/17 і наразі є чинним, не вбачається наявність належних законних підстав для припинення права комунальної власності на вказані вище земельні ділянки з подальшим набуттям на них права приватної власності [PERSON] як спадкоємцем [PERSON] ». Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з такого: Згідно з ч.2 ст.1280 ЦК України, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Спірні земельні ділянки, що належали спадкодавцю [PERSON] , визнані відумерлою спадщиною та передані у комунальну власність Костянтинівської міської ради. Оскільки таке майно увійшло до складу земель комунальної власності, воно збереглося і може бути передано спадкоємиці. Передача спадкового майна спадкоємиці припиняє його статус відумерлої спадщини та право власності територіальної громади на це майно. Відповідно до ч.1 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Для повернення відумерлого майна в порядку ч.2 ст.1280 ЦК не вимагається попереднє скасування судового рішення про визнання спадщини відумерлою. Право на захист спадкових прав шляхом подання позову про повернення відумерлого майна реалізується спадкоємцем у зв`язку з набуттям територіальною громадою права власності на спірне майно. У разі скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою, повернення такого майна відбудеться в порядку повороту виконання судового рішення, а не на підставі механізму, закріпленого ч.2 ст.1280 ЦК. Процесуальний закон обмежує подання заяви про поворот виконання строком позовної давності. Напроти строк, протягом якого спадкоємець має право вимагати передання відумерлого майна в натурі, законом не обмежений. Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 02.11.2011 у справі № 1-25/2011, поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає в поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та в подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Поворот виконання застосовується щодо сторін саме виконавчого провадження. Проте право власності на відумерле майно набувається територіальною громадою на підставі судового рішення про визнання без застосування процедури примусового виконання. Відтак, територіальна громада, спадкодавець, спадкоємці не є сторонами виконавчого провадження. Внаслідок скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою відпаде правова підстава набуття територіальною громадою права власності на спадщину. Оскільки закон не містить прямого застереження про необхідність скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою для реалізації спадкоємцями свого права вимоги до територіальної громади, строк, протягом якого спадкоємець має право вимагати передання відумерлого майна в натурі, законом не обмежений, а іншого способу захисту своїх прав, окрім як звернення до суду у позивачки немає, тому, з огляду на обставини справи та відповідні ним підстави, суд вважає, що позовні вимоги в частині припинення права комунальної власності на спірні земельні ділянки та визнання права власності на ці земельні ділянки за позивачкою є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо вимог припинення речового права (права оренди) на спірні земельні ділянки: Предметом спору у справі в цій частині є речове право оренди на спірні земельні ділянки Селянського фермерського господарства «Артем», залученого стороною позивача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ч.3 ст.13 ЦПК). Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 61-61цс18, зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи. У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів відповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України. Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові. Належними сторонами у справі є особи, між якими виник спір, який є предметом розгляду та вирішення судом, і які є суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові. Позовна вимога щодо припинення речового права (права оренди) на спірні земельні ділянки безпосередньо стосується прав та обов`язків Селянського фермерського господарства «Артем», залученого стороною позивача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, тоді як позов пред`явлений до Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області. Отже, заявлені стороною позивачки вимоги в зазначеній частині, які безпосередньо стосуються прав та обов`язків Селянського фермерського господарства «Артем», не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та яка в такій ситуації має бути залучена відповідачем, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд може вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. Селянське фермерське господарство «Артем» до участі в справі як відповідач не залучений, клопотань про його залучення відповідачем за цим позовом стороною позивачки не заявлено, що є підставою для відмови в позові в цій частині. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 61-11168св21, Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 233/1650/19, провадження № 61-6339св20, від 21 жовтня 2020 року у справі № 233/2210/19, провадження № 61-6484св20, викладений узагальнюючий правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. За наведених обставин і відповідних ним підстав, у задоволенні позову в частині вимог припинення речового права (права оренди) на спірні земельні ділянки належить відмовити. Тож позов підлягає частковому задоволенню. За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6). Судовою ухвалою від 19.01.2022 позивачку звільнено від сплати судового збору за подання нею дійсної позовної заяви (а.с.71-72). Частина 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Пунктами 1,2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлені ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви: - майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивачки до суду дорівнював 992,40 грн (2481,00 грн * 0,4), та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; - немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивачки до суду дорівнював 992,40 грн. Тож при зверненні з позовом до суду позивачка мала сплатити судовий збір за трьома вимогами майнового характеру 2977,20 грн і шістьма вимогам немайнового характеру 5954,40 грн, а загалом - 8931,60 грн. Виходячи з тієї обставини, що судом задоволені три вимоги майнового характеру і три вимоги немайнового характеру з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5954,40 грн (2977,20 грн + 2977,20 грн).

Outcome: partial