Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

20.06.2022\~року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, якою просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2\~000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 20 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2\~000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 20 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на навчання дитини [PERSON] в розмірі 9500 грн., щорічно, за договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців НУ «Одеська морська академія» з 2021 по 2025 навчальні роки; - стягнути з [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що позивач та відповідач є батьками двох дітей: неповнолітньої дитини [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2019 року розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу, позивач участі у вихованні дітей не приймає. Неповнолітній [PERSON] , студент першого курсу Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська Морська Академія». За договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, загальна вартість за весь строк навчання становить 76\~000 грн. За роками навчання становить по 19\~000 грн. у рік, чотири роки, з 2021 по 2025 роки. Плата вноситься кожний семестр. Малолітня [PERSON] , учениця 3-В класу, Одеського навчально-виховного комплексу №125 «Загальноосвітня школа I-III ступенів Дошкільний навчальний заклад» Одеської міської ради Одеської області. Діти після розірвання шлюбу проживають із позивачем, для їх всебічного розвитку остання витрачає біля десяти тисяч гривень щомісячно. Сім`я складається з трьох осіб, мешкає в приватному будиночку на утримання якого щомісячно витрачається близько п`яти тисяч гривень. Позивач самостійно сплатила за навчання першого курсу сина. Оскільки не збирала чеки, то не може надати суду докази суми грошових коштів, які вона витрачала на придбання всього необхідного для розвитку дітей. Позивач працює в ТОВ «ДІМ МЕДИЦИНИ», має постійний дохід, проте її заробітної плати недостатньо для утримання дітей. Де працює відповідач, позивачу невідомо. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього згідно ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо утримання дітей. Ухвалою суду від 21.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження по справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак з`явився її представник адвокат Козирєва Н.В., яка підтримала заявлений позов у повному обсязі, просила його задовольнити, а також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Зазначила, що відповідач зобов`язаний утримувати своїх дітей, у тому числі й нести додаткові витрати на їх виховання та розвиток. В одній із квартир, які відповідач подарував дітям, проживає він сам. Відповідач [PERSON] ,\~з`явившись у\~судове засідання,\~частково визнав\~позовні вимоги.\~Зазначив,\~що визнає\~позовні вимоги\~в частині\~стягнення з\~нього аліментів\~на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , та малолітньої дитини [PERSON] , в розмірі по 2\~000 (дві тисячі) гривень на кожного, до досягнення кожним із дітей повноліття. Не визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього додаткових витрат на навчання дитини [PERSON] в розмірі 9500 грн., щорічно, за договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців НУ «Одеська морська академія» з 2021 по 2025 навчальні роки. Пояснив, що він не працює, на його утримання четверо дітей. Він сплачує аліменти на утримання старшої дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі 2206,00 грн., в підтвердження чого надав копію рішення Саратського районного суду Одеської області від 28.07.2021 року. Також, у нього [INFO] народилась ще одна дитина малолітня [PERSON] , [INFO] . Він допомагає своїм дітям - неповнолітньому [PERSON] та малолітній [PERSON] , відкрив рахунок у банку, та сплачував на той рахунок грошові кошти. Також, він періодично купував дітям необхідні їм речі. Крім того, просив суд врахувати, що відповідач залишив своїм дітям по квартирі, до розірвання шлюбу, що підтвердив копіями договорів дарування від 26.11.2018 року, які знаходяться за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Одночасно, відповідач залишив позивачу бізнес магазин. У відповідача є певні проблеми із здоров`ям, було хірургічне втручання. Він офіційно не працює, у зв`язку із введенням в країні військового часу, допомагає із вивозом піска для укріплення опорних споруд, а саме блок постів. У зв`язку із наведеним, позивач не має матеріальної можливості нести додаткові витрати. Також він заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу, оскільки вирішити питання сплати аліментів можливо було без звернення до суду, просив зменшити розмір витрат. Судом здійснювалось повне фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч. 1 ст.247 ЦПК України. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно,\~повно,\~об`єктивно\~та безсторонньо\~оцінивши докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~дійшов\~висновку,\~що\~позовна\~заява [PERSON] підлягає\~частковому задоволенню, з наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Це підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис №165 та копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 3031. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2019 року по справі №523/17432/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 грудня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №44. Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія» від 20.07.2021 року за №2/088, [PERSON] уклала наведений договір для здобувача фахової передвищої освіти [PERSON] . Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 76 тисяч гривень. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2021-2022 навчальний рік 19\~000 грн., 2022-2023 навчальний рік 19\~000 грн., 2023-2024 навчальний рік 19\~000 грн., 2024-2025 навчальний рік 19\~000 грн. Замовник вносить плату щосемистрово. Згідно довідки №456 від 28.04.2022 року [PERSON] дійсно є курсантом I курсу денної форми навчання спеціальності: «Морський та внутрішній водний транспорт» Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія». Згідно довідки від 27.04.2022 №51 [PERSON] дійсно навчається в 3-В класі Одеського навчально-виховного комплексу №125 «Загальноосвітня школа I-III ступенів Дошкільний навчальний заклад» Одеської міської ради Одеської області. Згідно договору дарування від 26.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., зареєстрованого в реєстрі за №2536, дарувальник [PERSON] безоплатно передав у власність, а обдаровуваний [PERSON] , від імені якого діяла його законний представник [PERSON] , прийняв у дарунок кв. [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 26.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., зареєстрованого в реєстрі за №2538, дарувальник [PERSON] безоплатно передав у власність, а обдаровуваний [PERSON] , від імені якого діяла його законний представник [PERSON] , прийняла у дарунок кв. [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Арцизьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, відповідач [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , актовий запис №93. Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Плахтіївською сільською радою Саратського району, [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №10. Згідно рішення Саратського районного суду Одеської області від 28.07.2021 року по справі №513/234/21, стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2206,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви, з 11 березня 2021 року, і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року\~(з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За положеннями ч.1\~ст.191 СК України\~\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до положень ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд зазначає, що пред`явлення до суду позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони як батьки дитини не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживають неповнолітній і малолітня, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги якою заявлено про присудження аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання неповнолітньої дитини\~ [PERSON] та\~малолітньої дитини\~ [PERSON] підлягають присудженню у твердій грошовій сумі. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено\~статтею 182 СК України, частиною 1 даної норми матеріального права передбачено необхідність врахування, зокрема, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків тощо. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). У судовому засіданні [PERSON] визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , та малолітньої дитини [PERSON] , в розмірі по 2\~000 (дві тисячі) гривень на кожного, до досягнення кожним із дітей повноліття. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , та малолітньої дитини [PERSON] , в розмірі по 2\~000 (дві тисячі) гривень на кожного, до досягнення кожним із дітей повноліття, прийнявши визнання позову відповідачем [PERSON] , оскільки таке визнання є безумовним, та не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У той же час, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] додаткових витрат на навчання дитини [PERSON] в розмірі 9500 грн., щорічно, за договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців НУ «Одеська морська академія» з 2021 по 2025 навчальні роки. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другої\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину\~в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17), постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі\~№ 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), постанові від 31 січня 2020 року по справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). Судом встановлено, що [PERSON] є курсантом I курсу денної форми навчання спеціальності: «Морський та внутрішній водний транспорт» Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія», згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія» від 20.07.2021 року за №2/088. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 76 тисяч гривень. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2021-2022 навчальний рік 19\~000 грн., 2022-2023 навчальний рік 19\~000 грн., 2023-2024 навчальний рік 19\~000 грн., 2024-2025 навчальний рік 19\~000 грн. Замовник вносить плату щосемистрово. Позивач просить стягнути загальний розмір додаткових витрат на дитину, пов`язаний з оплатою вартості навчання, який дорівнює: 9\~500 грн. щорічно, та складається з суми половини фактично понесених та прогнозованих витрат 19\~000 за навчальний рік. Надаючи правову\~оцінку заявленим\~позовним вимогам,\~суд виходить\~із того,\~що навчання\~у відповідних\~фахових закладах\~для здобуття\~освіти не\~відноситься до\~тих особливих\~обставин,\~які мають\~істотне значення,\~та які\~передбачають можливість\~стягнення додаткових\~витрат з\~батьків на\~утримання дитини.\~Аналогічної позиції\~дотримується Верховний\~Суд при\~розгляді подібних\~спорів постанова від 16 жовтня 2019 року по справі № 219/1766/18, постанова від 26 серпня 2020 року\~по справі № 336/1488/19, висновки якого враховуються судом по даній справі, на підставі ч.6 ст. 263 ЦПК України. При цьому,\~виходить із\~того,\~що стаття 182 СК України\~визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2, 3 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною другої\~статті 200 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при визначенні підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд повинен взяти до уваги можливість несення таких витрат відповідачем. Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними зокрема в постанові від 13 вересня 2017 року № 6-1489цс17, які суд в силу вимог ч.6 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] має четверо дітей. Зокрема, має на утриманні малолітню [PERSON] , [INFO] . Крім того, згідно рішення Саратського районного суду Одеської області від 28.07.2021 року по справі №513/234/21, стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2206,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви, з 11 березня 2021 року, і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] офіційно працевлаштований. За твердженнями [PERSON] , наданими у судовому засіданні, він не працевлаштований. У зв`язку із введенням в країні військового часу, допомагає із вивозом піска для укріплення опорних споруд, а саме блок постів. Доказів іншого позивач суду не надала. Також матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] має на праві власності рухоме або нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За викладених обставин, суд приходить до висновків, що відповідач\~ [PERSON] , станом на дату ухвалення рішення суду, неспроможний\~\~надавати матеріальну допомогу, крім аліментів, які з нього будуть стягуватись, зокрема нести додаткові витрати на навчання [PERSON] , в розмірі 9 500 грн., щорічно, за договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців НУ "Одеська Морська Академія" з 2021 по 2025 навчальні роки. Відповідач офіційно не працевлаштований, має на утриманні чотирьох дітей, на трьох з яких буде сплачувати аліменти. Доказів іншого матеріали справи не містять. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Також суд вважає за необхідне зазначити, що у судовому засіданні відповідач зазначив, що він знав про вступ свого сина до Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія». Разом із тим, при розірванні шлюбу із позивачем, він залишив дітям по квартирі, позивачу залишив бізнес магазин, тому за рахунок здачі в оренду майна та отримання доходу позивач може оплатити навчання сина. При відмові у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат, суд враховує обставини того, що [PERSON] 26.11.2018 року подарував своїм дітям [PERSON] та [PERSON] по квартирі, а саме кв. [ADDRESS] , згідно договорів дарування, зареєстрованих в реєстрі за №2536 та № 2538. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча\~\~пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За правилами частини 2\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137 ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, а також постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року в справі № 904/4507/18). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила наступне. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу\~це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Конституційний Суд зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції\~покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Верховний Суд у постанові від 06.03.2019р. по справі №922/1163/18 дійшов наступних висновків: (1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2\~статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись\~главою 52 Цивільного кодексу України; (3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і\~Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;\~\~\~\~\~\~\~ (6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому\~договорі\~розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу, суду надано: 1) угоду №4 про надання правової допомоги від 28.04.2022 року; 2) додаткову угоду-розрахунок від 27.07.2022 року суми гонорару за надану правову допомогу до договору №4 від 28.04.2022 року; 3) додаткову угоду-розрахунок 2 від 30.08.2022 року суми гонорару за надану правову допомогу до договору №4 від 28.04.2022 року; 4) квитанції №8348/10 від 29.08.2022р. та №8347/10 від 27.07.2022 року, що підтверджують оплату позивачем [PERSON] витрат на правову допомогу адвокату Козирєвій Н.В. в сумі 7000 грн. Витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції на професійну правничу допомогу адвоката, розраховуються 1000 грн. за 1 годину роботи адвоката. Матеріалами справи підтверджується, що роботи надавались адвокатом Козирєвою Н.В., в підтвердження чого надано: ордер, копію посвідчення адвоката. Згідно наданих суду додаткових угод, проведено наступну роботу: юридична консультація (1 год) 1000 грн.; складання позову (3 год) 3\~000 грн.; підготовка до судового засідання (1 год) 1000 грн.; участь у судовому засіданні 27.07.2022 року (1год) 1000 грн.; підготовка до судового засідання (1 год) 1000 грн., участь у судовому засіданні 30.08.2022 року 1000 грн. Проаналізувавши вказанідодаткову\~угоду-розрахунок\~від 27.07.2022\~року суми\~гонорару за\~надану правову\~допомогу до\~договору №4\~від 28.04.2022\~року та\~додаткову угоду-розрахунок\~2\~від 30.08.2022\~року суми\~гонорару за\~надану правову\~допомогу до\~договору №4\~від 28.04.2022\~року, суд вважає що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) частково відповідає критерію розумності, обґрунтованості та реальності. Зокрема, суд вважає що до складу витрат на правову допомогу не можуть бути включені такі виконані дії, як підготовка до судових засідань, яка склала загалом 2 год. на суму 2000 грн. Разом із тим, суд враховує, що позивач [PERSON] вимушено уклала договір про надання правової (правничої) допомоги, з метою захисту прав неповнолітнього та малолітньої, зважаючи на предмет позовних вимог стягнення суми аліментів, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, віднесення її до категорії малозначних, обставин того що позивач частково визнав позов, враховуючи критерій співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, фінансовий стан обох сторін, можливість стягнення витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат, суд дійшов висновків про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 гривень. Позивач при зверненні до суду із вказаним позовом звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 496,20грн., враховуючи часткове визнання ним позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial