Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Військова прокурора Чернівецького гарнізону ( з 15.03.2021р. перейменована на Чернівецьку спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону) в інтересах держави - Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України звернулася до Жовківського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих коштів внаслідок вчинення корупційного правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому Законом України «Про прокуратуру», здійснює встановлені Конституцією України: акції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, звертатися до суду з позовом (п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Частиною 3 ст. 23 вказаного Закону визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно вимог ч. 3 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Положеннями ч. 4 ст. 56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою інтересів держави в арбітражному суді) від 8 квітня 1999 року, справа № 1-1/99, роз`яснено поняття «інтереси держави». Зокрема, Конституційний Суд України роз`яснив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, гак і нормами інших правових актів, інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та ін.) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багате і ва, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про основи національної безпеки України» прокуратура України та Державна прикордонна служба України с одними із суб`єктів забезпечення національної безпеки. Статтею 1 Закону України «Про основи національної безпеки України» визначено, що національна безпека - захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних га потенційних загроз національним інтересам у сферах правоохоронної діяльності, боротьби з корупцією, соціальної політики та пенсійного забезпечення, житлово- комунального господарства, ринку фінансових послуг, захисту прав власності, фондових ринків і обігу цінних паперів, податково-бюджетної та митної політики, торгівлі та підприємницької діяльності та інших сферах державного управління при виникненні негативних тенденцій до створення потенційних або реальних загроз національним інтересам. Враховуючи викладене, позов пред`являється у межах компетенції, передбаченої ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Не стягнення незаконно отриманих [PERSON] коштів у дохід держави спричинює серед військовослужбовців відчуття безкарності, порушує економічні та соціальні інтереси держави. Казначейство є тим органом, який є розпорядником коштів державного бюджету і саме через нього відбувається стягнення незаконно отриманих коштів внаслідок вчинення корупційного правопорушення в рахунок Державного бюджету України. У зв`язку з цим, заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону звертається до суду саме в інтересах держави Державної казначейської служби України як органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про запобігання корупції» кошти та інше майно, одержані внаслідок вчинення корупційного правопорушення, підлягають конфіскації або спеціальній конфіскації за рішенням суд в установленому законом порядку. Частинами 1,2 статті 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частішою цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад гри тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вирок) суду, зокрема. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави. Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання. За загальним правилом, відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. У справах «Брумареску проти Румунії», «Совтрансавто - Холдинг проти України», «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів. Станом на теперішній час кошти, одержані внаслідок вчинення корупційного правопорушення [PERSON] до спеціальної конфіскації не звернуто. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Просить суд прийняти рішення, яким стягнути з [PERSON] у дохід Державного бюджету України незаконно отримані кошти внаслідок вчинення корупційного правопорушення у сумі 34375,52 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гуменецький І.І. подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позову сторона відповідача не визнає, оскільки вирок відносно [PERSON] судом не виносився. А від так вина [PERSON] , щодо одержання ним коштів в наслідок вчинення корупційного правопорушення в законному порядку, в силу прямої норми закону, передбаченої ст.62 Конституції України не доведена, що не дає підстави звернутись позивачу до суду з позовом до [PERSON] . Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши та перевіривши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Чернівецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави - Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих коштів внаслідок вчинення корупційного правопорушення підлягають до часткового задоволення. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 травня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.191 КК України,і призначено йому покарання за даною статтею КК України у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права займати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки. Вироком Чернівецького апеляційного суду від 18.11.2021р. вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 травня 2021 року щодо [PERSON] за ч.2 ст.191 КК України скасованита та ухвалено новий вирок, яким визнано [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та призначено йому покарання за вказаною статтею у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла. На підставі ст.54 КК України позбавлено [PERSON] військового звання - капітан. Міру запобіжного заходу [PERSON] у вигляді застави змінено на тримання під вартою. Постановою Верховного Суду від 06.07.2022р. вирок Чернівецького апеляційного суду від 18 листопада 2021 року стосовно [PERSON] залишено без змін, а касаційну скаргу захисника засудженого - адвоката Гуменецького І.І. - без задоволення. Так, апеляційним судом встановлено, що [PERSON] будучи начальником відділення продовольчого забезпечення відділу забезпечення [INFO] (військова частина [NUMBER] ), в період з 11.07.2016 р. по 11.03.2017 р., являючись службовою особою правоохоронного органу спеціального призначення та займаючи відповідальне становище, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, вимагав від комерційного директора ТОВ ВТП «Всесмак» [PERSON] , а в подальшому одержав для себе та третіх осіб - [PERSON] , [PERSON] , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму 34 375, 52 грн., за його ( [PERSON] ) сприяння, з використанням наданої йому влади та службового становища, в інтересах [PERSON] , в укладенні та виконанні господарських договорів №156-16 від 19.07.2016 р., №219-16 від 14.09.2016 р., №261-16 від 28.10.2016 р., №262-16 від 28.10.2016 р., №263-16 від 28.10.2016 р., №276-16 від 04.11.2016 р., №277-16 від 11.11.2016 р., №278-16 від 11.11.2016 р., №279-16 від 11.11.2016 р., №287-16 від 18.11.2016 р., №288-16 від 18.11.2016 р., № 326-16 від 12,12.2016 р., № 327-16 від 12.12.2016 р., № 78-17 від 03.03.2017 р., № 81-17 від 03 03.2017 р. Зокрема, 02 серпня 2016 року о 14 год. 10 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , одержав від комерційного директора ТОВ ВТП «Всесмак» [PERSON] неправомірну вигоду в сумі 16 412,52 грн., яку останній на незаконну вимогу [PERSON] , перебуваючи у відділені ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 31, за допомогою каси відділення та терміналу самообслуговування Т8207676, перерахував на банківський картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] , відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», за сприяння [PERSON] , з використанням наданого йому службового становища, в інтересах [PERSON] в укладенні та виконанні договору поставки товарів № 156-16 від 19.07.2016 р. 04 листопада 2016 року о 19 год. 29 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою: м. Чернівці, вул. проспект Незалежності, 117, повторно одержав від комерційного директора ТОВ ВТП «Всесмак» [PERSON] неправомірну вигоду в сумі 3 990 грн., яку останній на незаконну вимогу [PERSON] , перебуваючи у приміщенні ТЦ «ВАМ», що розташоване за адресою: [ADDRESS] , за допомогою терміналу самообслуговування Т8201900 перерахував на банківський картковий рахунок рідної сестри останнього - [PERSON] № [NUMBER] відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», за сприяння [PERSON] , з використанням наданого йому службового становища, в інтересах [PERSON] в укладенні та виконанні договорів поставки товарів №219-16 від 14.09.2016 р., №261-16 від 28.10.2016 р., №262-16 від 28.10.2016 р. та №263-16 від 28.10.2016 р. 23 листопада 2016 року о 21 год. 06 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою: м. Чернівці, по вул. проспект Незалежності, 117, повторно одержав від комерційного директора ТОВ ВТП «Всесмак» [PERSON] неправомірну вигоду в сумі 4 990 грн., яку останній на незаконну вимогу [PERSON] , перебуваючи у приміщенні ТЦ «ВАМ», що розташоване за адресою: [ADDRESS] , за допомогою терміналу самообслуговування Т8201900, перерахував на банківський картковий рахунок рідної сестри останнього - [PERSON] № [NUMBER] , відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», за сприяння [PERSON] , з використанням наданого йому службового становища, в інтересах [PERSON] в укладенні та виконанні договорів поставки товарів №276-16 від 04.11.2016 р., №277-16 від 11.11.2016 р., №278-16 від 11.11.2016 р., №279-16 від 11.11.2016 р.. 29 листопада 2016 року о 14 год. 53 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Купка, повторно одержав від комерційного директора ТОВ ВТП «Всесмак» [PERSON] неправомірну вигоду в сумі 2 495 грн., яку останній на незаконну вимогу [PERSON] , перебуваючи у відділені ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Широка, 63а, через касу відділення, перерахував на банківський картковий рахунок рідної сестри останнього - [PERSON] № [NUMBER] , відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», за сприяння [PERSON] , з використанням наданого йому службового становища, в інтересах [PERSON] в укладенні та виконанні договорів поставки товарів №287-16 від 18.11.2016 р., №288-16 від 18.11.2016 р.. 06 січня 2017 року о 15 год. 17 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою: м. Чернівці, по вул. проспект Незалежності, 117, повторно одержав від комерційного директора ТОВ ВТП «Всесмак» [PERSON] частину неправомірної вигоди в сумі 498 грн., яку останній на незаконну вимогу особи (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та з відому [PERSON] , перебуваючи у приміщенні ТЦ «ВАМ», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Широка, 87, за допомогою терміналу самообслуговування Т8201900, перерахував на банківський картковий рахунок рідної сестри останнього - [PERSON] № [NUMBER] , відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». 11 березня 2017 року о 18 год. 40 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою: м.Чернівці, по вул.Незалежності,117, повторно одержав від комерційного директора ТОВ ВТП «Всесмак» [PERSON] неправомірну вигоду в сумі 4 990 грн., яку останній згідно незаконної вимоги [PERSON] , перебуваючи у відділені ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Широка, 63а, за допомогою терміналу самообслуговування Т8209113, перерахував на банківський картковий рахунок рідної сестри останнього - [PERSON] № [NUMBER] , відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», за сприяння [PERSON] , з використанням наданого йому службового становища, в інтересах [PERSON] в укладенні та виконанні договорів поставки товарів №78-17 від 03.03.2017 р. та №81-17 від 03.03.2017 р. Таким чином, своїми умисними діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України, а саме, одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданих їй влади та службового становища, вчинене повторно, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди. Відповідно вимог ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини, що є у даному випадку. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, оскільки одночасно виконуються наступні умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, судом встановлено та не спростовано відповідачем [PERSON] , що станом на теперішній час кошти у сумі 34 375,52 грн, одержані внаслідок вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та за яке визнано винним до спеціальної конфіскації не звернуто, тому суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути у дохід Державного бюджету незаконно отримані кошти внаслідок вчинення корупційного правопорушення у сумі 34 375,52 грн. Кошти згідно вироку суду було перераховано на банківську картку [PERSON] , [PERSON] , які не визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, подальша доля коштів не встановлена. Рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 138 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-19, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення незаконно отриманих коштів внаслідок вчинення корупційного правопорушення в сумі 34375,52 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь Чернівецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved