Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. За результатами аналізу оплати за спожиту електричну енергію з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості. Станом на 01.01.2019 заборгованість відповідача становить 4276,35 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань станом на 01.06.2022 сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 5757,66 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 4276,35 грн., 3% річних, інфляційну складову боргу у сумі 1481,32 грн. та судовий збір у сумі 2481 грн. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався. 28.07.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до копії статуту, затвердженого 17.04.2020 річними Загальними зборами акціонерів ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», та згідно з даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (код ЄДРПОУ 00131305) в частині прав, обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричним мережами, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «Київенерго». Згідно з відомостей особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , станом на липень 2021 року заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію становить 4276,35 грн. За цей період відповідач [PERSON] надані послуги не оплачував в повному обсязі. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з січня 2019 року по березень 2022 року 3% річних становлять 416,50 грн. та індекс інфляції - 1064,81 грн., які були нараховані на заборгованість [PERSON] з оплати за спожиту електричну енергію. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Відповідно до п. 1 Правил користування електричною енергією для населення (чинних до 26.06.2018), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357, (далі - ПКЕЕН), ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно з п.п. 19, 21 ПКЕЕН (чинних до 26.06.2018) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Пунктом 20 ПКЕЕН (чинних до 26.06.2018) передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно з п. 3 ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» (чинного з 11.06.2017) споживач має право отримувати електричну енергію належної якості згідно з умовами договору та вимогами до якості електричної енергії, а також він зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п.п. 1, 2 п. 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (чинний з 19.04.2018) споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що споживачем електричної енергії у квартирі за адресою: [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] . Позивачем станом на червень 2022 року була надана електрична енергія по квартирі, споживачем якої є відповідач [PERSON] , на загальну суму 4276,35 грн. Свої зобов`язання відповідач [PERSON] , як споживач електричної енергії, належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості на зазначену суму. Отже, відповідач як споживач вказаних послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Суд відзначає, що власник квартири у багатоквартирному будинку повинен усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на нього обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Крім того, позивач у своєму розрахунку в частині стягнення 3% річних від простроченої суми у розмірі 416,50 грн. та індексу інфляції у розмірі 1064,81 грн. за період з січня 2019 року по березень 2022 року відповідно до вимог чинного законодавства обґрунтовано визначив для розрахунку розмір заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 4276,35 грн. Водночас, враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача [PERSON] за період з 24.02.2022 по 31.03.2022 інфляційних нарахувань у сумі 124,01 грн. та 3% річних у сумі 12,66 грн., нарахованих на заборгованість за спожиту електричну енергію, оскільки з 24.02.2022 та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено їх стягнення. Таким чином, розмір 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за період з січня 2019 року по 23.02.2022, становить 403,84 грн., а розмір інфляційних втрат - 940,80 грн. За таких обставин суд вважає, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження, письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовна заява ТОВ «Новобудова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2422,20 грн. за подання позову до суду, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial