Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт смерті матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки м. Маріуполь Донецької області, померлої [INFO] в м. Маріуполь Донецької області та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця с. Шоломеничі Городоцького району Львівської області, померлого [INFO] в м. Маріуполь Донецької області. Заяву обґрунтовує тим, що він є сином померлих. Після початку повномасштабного збройного вторгнення Російської Федерації на територію України, па початку березня 2022 року російські військові почали активно обстрілювати місто Маріуполь з реактивної артилерії, почалися активні бойові дії, по місту наносилися ракетні удари . Обстановка була вкрай небезпечною та складною. [INFO] , внаслідок відсутності медичної допомоги його батько помер у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] , а [INFO] внаслідок відсутності медичної допомоги померла і його мати за вищевказаною адресою. На момент смерті батьків у місті Маріуполі були відсутні будь-які органи державної влади, лікарі та поліція евакуювалися. Морг не працював. Солдати РФ, які були на той час у місті, ховати людей па кладовищі не дозволяли. Батьки проживали в [ADDRESS] , він проживав за адресою: [ADDRESS] . Його сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали в сусідньому будинку, поряд з бабусею та дідусем. Батько хворів та був прикутий до ліжка, мати доглядала за татом, хоча також мала проблеми зі здоров`ям. Від початку активних бойових дій в м. Маріуполі, фактично неможливо було ні зв`язатися з батьками, ні навідати їх так часто, як хотілося б, оскільки вийти на вулицю було небезпечно, постійні артилерійські обстріли та ракетні удари загрожували життю і здоров`ю тих, хто намагався навіть вийти за хлібом, або ж виходив за продуктами. Щоб зберегти життя і здоров`я потрібно було постійно знаходитись в укриттях та не виходити па вулиці. 15.03.2022 року, в проміжок часу між обстрілами, він з синами зміг навідатися до квартири, де проживали батьки. Коли прибули до них додому від матері довідалися, що батько помер. Ймовірні причини смерті невідомі, але батько хворів і через постійні обстріли і хвилювання його серце не витримало, стався серцевий напад. Оскільки не було ні телефонного зв`язку, ні будь-якого іншого способу викликати медиків та взагалі будь-кого, щоб зафіксувати факт смерті і скласти відповідний акт, на той момент жодного документу, що підтверджував би факт смерті батька складено не було. Всі жителі Маріуполя, переховувалися в підвалах будинків від обстрілів, а хто не міг пересуватися, залишалися в своїх домівках. В той день він з синами, не маючи змоги поховати батька, через постійні обстріли і значні руйнування кварталів міста, вимушені були перенести тіло в підвальне приміщення супермаркету «АТБ», що знаходився неподалік будинку, де зберігалися тіла інших загиблих і померлих мирних жителів міста. Не було вибору, оскільки тільки так змогли б віднайти тіло батька в подальшому, а згодом, при нагоді, поховати. Вони були дуже пригнічені смертю рідної людини і тим, що відбувалося в Маріуполі в ті дні. Не було гарантії того, що снаряд чи ракета не прилетять в момент їх перебування поза сховищами. З дня смерті батька, мати почувала себе все гірше, вона не пересувалася самостійно, була прикута до ліжка. Він з синами навідували її, приносили їжу, чим могли допомагали. Приходити до матері могли тільки тоді, коли затихали обстріли і не було чутно вибухів, коли можна було вийти з укриттів. 21.03.2022 року навідали матір в черговий раз, вона погано себе почувала, важко переживала смерть батька, а 22.03.2021 року, коли прийшли навідати в черговий раз, виявили її бездиханне тіло. В подальшому, вони також були змушені перенести тіло матері до підвального приміщення, де знаходилося тіло померлого батька. Отже, зафіксувати смерть матері, також не виявилось можливим через відсутність зв`язку і постійні обстріли житлових кварталів. Згодом будинок, в якому проживали батьки, в ході обстрілів та потрапляння снарядів згорів. Згоріли всі документи, що були в квартирі батьків, в тому числі паспорти, свідоцтво про шлюб. Він з синами евакуювались з Маріуполя до м. Кривий Ріг, де були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. Отримати свідоцтво про смерть батьків у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки, факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, якій може бути прийнято відділом державної реєстрації для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», атому вимушений звернутись в суд з даною заявою. Встановлення даного факту йому потрібне для отамання свідоцтва про смерть українського зразка та проведення відповідної державної реєстрації. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити заяву. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, заявник надала суду заяву про розгляд справи без його участі та задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в м. Маріуполь Донецької області [INFO] внаслідок відсутності медичної допомоги помер [PERSON] , [INFO] , який перебував за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] .За цією ж адресою внаслідок відсутності медичної допомоги [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] є рідним сином померлих, що підтверджується повним витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Заявник є внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 04.04.2022 року № 1209-500717993. На даний час у заявника виникла необхідність у отриманні свідоцтва про смерть батьків, але реалізувати права заявник не має можливості, так як вони померли на тимчасово окупованій території України, також не може отримати і медичний документ, який має бути прийнятий відповідним відділом РАЦС для здійснення реєстрації смерті батьків. З метою підтвердження обставин смерті [PERSON] та [PERSON] було відібрано заяву [PERSON] на ім`я начальника Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та пояснення його синів [PERSON] і [PERSON] , які підтвердили зазначені в заяві обставини, вказані заявником. Також, за фактом загибелі [PERSON] та [PERSON] розпочате досудове розслідування № 12022121010002035 від 02.08.2022 року. Аналіз документів, представлених заявником свідчить, що заявником для проведення державної реєстрації смерті не може бути надано документ, який би був законною підставою для проведення відповідної державної реєстрації. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Згідно з Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 21.05.2022 року, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 20.05.2022 року № 98, до таких територій відноситься п. 7 Маріупольський район: Маріупольська міська територіальна громада. Донецької області. У відповідності до частин 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 8 цієї ж статті), справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом береться до уваги практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, це стосується висновків ЄСПЛ, зроблених у справах проти Туреччини («Loizidou V. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and'Russia», «llascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до вимог ч.4 ст. 317 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє виконання вказаного рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved