Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служби у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дітей, вказуючи, що з 16.10.2002 по 23.01.2017 позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23.01.2017 у справі №367/7634/16-ц. В цьому шлюбі в позивачки та відповідача народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано з ініціативи позивачки внаслідок різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів. Після розірвання шлюбу позивачка змінила місце проживання з [ADDRESS] . Разом із тим, неповнолітні діти позивачки та відповідача після розірвання шлюбу змінили місце фактичного проживання та на даний час проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується актом складеним старостою Боголюбського старостинського округу Якубовською М. І. від 10.01.2022 в присутності свідків, відповідно до якого [PERSON] , 2005р.н. та [PERSON] , 2011р.н. не зареєстровані, але проживають за адресою: [ADDRESS] . Крім того, неповнолітні діти позивачки та відповідача на даний час навчаються в навчальних закладах Волинської області. Зокрема, [PERSON] з 01.09.2021 по 30.06.2024 навчається у Відокремленому структурному підрозділі Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій на денній, державній формі навчання за спеціальністю - електромеханік, а [PERSON] навчається у 4-А класі КЗЗСО Боголюбський ліцей №30 Луцької міської ради. Дані обставини узгоджуються з довідкою Відокремленого структурного підрозділу Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій та довідкою ЗЗСО Боголюбського ліцею №30 Луцької міської ради від 25.01.2022 № 21. Так, наданий час позивачка, проживаючи разом із неповнолітніми дітьми від шлюбу з відповідачем за місцем реєстрації, опікується їхніми інтересами та потребами, піклується про них, займається вихованням, слідкує за їхнім розвитком та здоров`ям, приймає активну участь в їх навчальному та виховному процесі. Позивачка повністю віддає дітям свою любов і турботу, велику увагу приділяє їхньому розвитку. Разом із тим, проживання неповнолітніх дітей саме з позивачкою за місцем її реєстрації зумовлено, насамперед, необхідністю відвідування ними вищевказаних навчальних закладів. Позивачка зазначила, що ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дітьми та усіляко підтримує таку ініціативу з обох сторін. На даний час, позивачка перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином [PERSON] , 2021р.н., а також займається діяльністю, пов`язаною з наданням послуг манікюру та має стабільний щомісячний дохід в розмірі близько 10 000 гривень. Враховуючи вищевикладене, вважаємо за доцільне визначити місце проживання дітей - [PERSON] , 2002р.н. та [PERSON] , 2011р.н. разом із їх матір`ю - [PERSON] . Крім того, спору щодо визначення місця проживання дітей на даний час між позивачкою та відповідачем не має, так як і спору щодо їх утримання. Натомість, необхідність визначити місце проживання дітей колишнього подружжя в судовому порядку пов`язана, насамперед, зі збором документів щодо призначення державної допомоги багатодітним сім`ям. З огляду на вищевикладене, просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації або проживання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала клопотання про розгляд справи № 367/1792/22 без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] адвокат А.Левчук-Микитюк до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, де просив розгляд справи здійснити без його участі. Позовні вимоги позивачки задовольнити в повному обсязі та визначити місце проживання спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації або проживання. Третя особа: Служба у справах дітей Луцької міської ради в судове засідання не з`явилися, надали суду клопотання, в якому просили проводити судове засідання у відсутність представника органу опіки та піклування Луцької міської ради, також долучили рішення «Про затвердження висновку служби у справах дітей від 10.08.2022 № 126 «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] » Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23.01.2017, справа №367/7634/16-ц. (а.с.10). Встановлено, що від шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Луцьким міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 05 вересня 2020 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області 27 грудня 2011 року. Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після припинення сімейних стосунків, проживають окремо. Відповідно до акту складеного старостою Боголюбського старостинського округу Якубовською М. І. від 10.01.2022 в присутності свідків, відповідно до якого [PERSON] , 2005р.н. та [PERSON] , 2011р.н. не зареєстровані, але проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Відокремленого структурного підрозділу Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій [PERSON] з 01.09.2021 по 30.06.2024 навчається у Відокремленому структурному підрозділі Волинський фаховий коледж Національного університету харчових технологій на денній, державній формі навчання за спеціальністю електромеханік. Та відповідно до довідки ЗЗСО Боголюбського ліцею №30 Луцької міської ради від 25.01.2022 № 21 [PERSON] навчається у 4-А класі КЗЗСО Боголюбський ліцей №30 Луцької міської ради. Також відповідно до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради «Про затвердження висновку служби у справах дітей від 10.08.2022 № 126 «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] », Служби у справах дітей Луцької міської ради вважає за доцільно визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Крім того, відповідно до положень абзацу 2 принципу 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1386 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання: ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Також, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. На підставі вищевикладеного, суд, виходячи з інтересів дитини, враховуючи при цьому її сталі соціальні зв`язки, психологічний стан, визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, а отже позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved