Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

І. Короткий зміст пред`явленого позову. В липні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі договорів дарування від 10 вересня 2019 року, посвідчених приватним нотаріусом КМНО Довгою Т.С., зареєстрованих в реєстрі за №2987 та №2988, вона отримала в дар земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером 3210500000:09:036:0116, яка розташовується в [ADDRESS] , а також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Згодом [PERSON] виявила, що рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 24 червня 2014 року №4335-53-VI [PERSON] та [PERSON] був наданий дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність пропорційно до часток осіб, тобто по Ѕ, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Незважаючи на це, значно раніше [PERSON] на підставі договору дарування від 19 грудня 2006 року, укладеного між ним та [PERSON] , отримав в дар ј частину житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з цим, на підставі ч.4 ст.120 ЗК України, до [PERSON] мала перейти ј частка, а не Ѕ частка земельної ділянки, що складає від загальної площі відповідно 0,0250 га, а не 0,0500 га. Позивач прагне володіти земельною ділянкою на законних підставах, тому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Бориспільської міської ради Київської області від 24 червня 2014 року №4335-53-VI в частині надання дозволу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах 0,1000 га у спільну часткову власність (пропорційно до часток осіб Ѕ, Ѕ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , а також скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером 3210500000:09:036:0116 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.30-31). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляді цивільної справи було залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.93-94). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року, було зупинено провадження у цивільній справі до розгляду Київським апеляційним судом цивільної справи №359/10991/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування та скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності на частку майна (а.с.100-101). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року було поновлено провадження в цивільній справі (а.с.109). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.113). ІІІ. Ставлення учасників справи до позовних вимог. Представник позивача [PERSON] підтримав позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнав та вказав, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскаржуване рішення Бориспільської міської ради від 24 червня 2014 року №4335-53-VI є ненормативним актом, яке втратило свою дію після його реалізації, а тому не підлягає оскарженню. Оскаржуване рішення не є правовстановлюючим документом та не було підставою для реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, тому його скасування жодним чином не призведе до відновлення порушених прав позивача. Оскільки, підставою для оформлення права власності на спірну земельну ділянку стало зовсім інше рішення міської ради, а саме про затвердження проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки. Проте, позивачем не заявлені вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки. Крім цього, позивачем пропущений строк позовної давності, зважаючи на те, що оскаржуване рішення було прийнято 24 червня 2014 року та в той же день розміщено на офіційному веб-порталі Бориспільської міської ради. Тому позивач могла довідатись про прийняття оскаржуваного рішення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] у судове засідання не з`явилась та про своє ставлення до позовних вимог не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що рішенням Бориспільської міської ради №4335-53-VI від 24 червня 2014 року (а.с.18) був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га у спільну часткову власність (пропорційно до часток осіб Ѕ, Ѕ) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] поза межами червоної лінії (землі житлової та громадської забудови) (а.с.18-19). Договором про поділ земельної ділянки від 30 листопада 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останні домовились про поділ земельної ділянки в натурі кожному з них відповідно до їх часток у спільному майні. Співвласникам належать частки у їх спільній частковій власності: [PERSON] Ѕ частка, та [PERSON] - Ѕ частка земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 3210500000:09:036:0104, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] (а.с.11-12). 10 вересня 2019 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , а також земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер 3210500000:09:036:0116, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 10 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Довгою Т.С., зареєстрованого в реєстрі за №2988, та копією договору дарування земельної ділянки від 10 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Довгою Т.С., зареєстрованого в реєстрі за №2987 (а.с.9,10). Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються главою 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» розділу IV «Набуття і реалізація права на землю» та главою 23 «Захист прав на землю» розділу V «Гарантії прав на землю» ЗК України, а також главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки чи землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). б. норми процесуального права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року були визнані недійсними договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладений 10 вересня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Довгою Т.С., зареєстрований в реєстрі за №2988, а також договір дарування земельної ділянки, укладений 10 вересня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Довгою Т.С., зареєстрований в реєстрі за №2987. Крім цього, також було визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса КМНО Довгої Т.С. №48604647 від 10 вересня 2019 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:09:036:0116, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] (а.с.45-48). Постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року без змін (а.с.104-108). Вказані обставини свідчать про те, що у позивача не виникло право власності на земельну ділянку 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:09:036:0116, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] . У зв`язку з цим, рішення Бориспільської міської ради №4335-53-VI від 24 червня 2014 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га у спільну часткову власність (пропорційно до часток осіб Ѕ, Ѕ) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] поза межами червоної лінії (землі житлової та громадської забудови)» не порушує право [PERSON] на землю. З цієї підстави, судом не встановлено підстав для визнання незаконним та скасування рішення Бориспільської міської ради №4335-53-VI від 24 червня 2014 року. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог [PERSON] належить відмовити. Крім цього, державна реєстрація права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку вже скасована на підставі судового рішення. Тому в задоволенні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності позивача на земельну ділянку також належить відмовити. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Встановлено, що [PERSON] відмовлено у задоволенні пред`явленого позову з мотивів його безпідставності. Вказана обставина виключає застосування до спірних правовідносин трирічного строку позовної давності. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій від 26 липня 2021 року, від 14 липня 2011 року (а.с.1,2) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1918 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed