Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 28 серпня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , в якому у них народились двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Протягом тривалого проміжку часу стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки і як наслідок - спільне господарство сторони не ведуть, фактично сім`я припинила своє існування. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримують, сімейного життя не ведуть, між ними відсутні спільні інтереси, жодних перспектив на відновлення повноцінних сімейних відносин немає, тому на думку позивача шлюб підлягає припиненню шляхом розірвання. Зважаючи на ту обставину, що [PERSON] має намір виїхати на тимчасове місце проживання за межі України, за згодою подружжя діти залишаються проживати разом із позивачем, відтак на його утриманні залишається двоє малолітніх дітей, а саме син, який не досяг дворічного віку та шестирічна донька, тому в позивача є законне право на отримання аліментів від відповідачки в мінімальному розмірі. Із врахуванням наведеного просив суд розірвати шлюб та стягувати на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, покладаючись на викладені в ньому обставини, просив задовольнити в повному обсязі, миритись із відповідачкою не бажає. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, згідна на розірвання шлюбу, миритись з позивачем не бажає. Також не заперечує щодо стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб, виданого повторно відомо, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2012 року у Виконавчому комітеті Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області (актовий запис № 6)(а.с. 11). У шлюбі в сторін народились двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 12 - 13), які проживають з позивачем. У судовому засіданні встановлено, що намір сторін розірвати шлюб є остаточним, миритись вони не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи - судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода сторін на примирення відсутня, позивач наполягає на розірванні шлюбу, щодо відповідачки, то вона не заперечує щодо розірвання шлюбу і миритись не бажає. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалась остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Враховуючи, що сторони не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дітей, а тому згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у частці від доходу відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дітей, їх матеріальне становище, вік та потреби на їхнє утримання, матеріальне становище платника аліментів, визнання нею позову та доходить висновку, що з відповідачки в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід щомісячно стягувати аліменти, згідно визначених позивачем позовних вимог, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття, беручи до уваги наведені обставини.

Outcome: approved