Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03.07.2009 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Владислав на даний час досяг повноліття та продовжує навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка» на механіко-машинобудівному факультеті, денна форма навчання, строк навчання з 01 жовтня 2020 року по 30 червня 2024 року. Через навчання на денній формі син не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на розвиток та навчання дитини, тому вимушена звернутись за захистом до суду. Посилаючись на зазначене, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь, на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцяти трьох річного віку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.11.2021 року зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи, ухвалою судді від 01 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 20.04.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому від позовні вимоги визнав частково та просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) щомісячно. У відзові зазначив, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2021 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання іншої неповнолітньої дитини у користь її матері [PERSON] . Крім того, позивачка не надала до позовної заяви жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування розміру аліментів, які пропонується стягувати з нього на її користь. Так само в позові відсутні обґрунтування розміру щомісячних витрат позивачки на утримання сина для забезпечення його навчального процесу та докази здійснених нею цих витрат щомісячно. Більш того, до позову не долучено жодного доказу того, що дитина забезпечується (не забезпечується) стипендією за місцем свого навчання із зазначенням розміру стипендії, на отримання якої має право кожен студент денної форми навчання не за контрактом. Також зазначає, що підприємство, якому він постійно працював до введення в Україні військового стану ТОВ «Мотронівський ГОК», виведено на простій, у зв`язку з чим його заробіток складається з 2/3 частини окладу за професією, у зв`язку з чим його матеріальне становище значно погіршилося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів передбачено ст. 55 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1, 2, 3ст.13 ЦПК України суд розглядає справи неінакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 198 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192і194-197цього Кодексу. Як роз`яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.76,77,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] і батьком є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області 28.11.2003 року. [PERSON] досяг повноліття, не працює, оскільки з 01.10.2020 року навчається на денному відділенні Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на механіко-машинобудівному факультеті, на бюджетній основі, що підтверджується довідками № 16/56-999 від 18.10.2021 року, № 16/56-2378 від 01.08.2022 року з терміном навчання до 30 червня 2024 року. В зв`язку з зазначеним, позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки син не має можливості працювати та повністю перебуває на утриманні матері, яка перебуває на обліку як безробітна в Дніпровському міському центрі зайнятості з 20.06.2022 року, що підтверджується відповідною довідкою від 30.06.2022 року № 258. Відповідач, [PERSON] , з 05.05.2020 року працює водієм автотранспортних засобів, вантажний автомобіль на перевезенні гірничої маси у кар`єрі дільниці гірничо-технологічного транспорту у кар`єрі гірничо-транспортного виробництва ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат», наказ №53 від 29.04.2020 року. З 01.03.22 року по 30.04.2022 року перебуває на простої, наказ №66 від 28.02.2022 року та наказ №90 від 31.03.2022 року, що підтверджується довідкою №01-15/15 від 18.04.2022 року, виданою ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат». Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2021 року з [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, з нього утримуються аліменти на неповнолітню дитини [PERSON] , та враховуючи те, що повнолітня дитина відповідача [PERSON] , який продовжує навчання, проживає разом з матір`ю, а відповідач є його батьком, на нього законом покладено однаковий з матір`ю обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення ним двадцяти трьох років за умови його навчання. При цьому спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка проживає разом із матір`ю. Суд вважає, що з урахуванням доказів, які є у справі, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, у зв`язку з продовженням навчання, підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення сином 23-річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial