Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

08 серпня 2022 року [PERSON] , [PERSON] в особі представника Михайлова Д.О. звернулись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування вимог заявники зазначили, що з 2019 року вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах. 02 жовтня 2019 року між [PERSON] , який народився [INFO] в місті Білогірськ, Республіка Крим, і [PERSON] , яка народилася [INFO] в місті Алмати, Республіка Казахстан, на тимчасово окупованій території було укладено шлюб, зі зміною прізвища заявниці « [PERSON] » на « [PERSON] », про що відділом реєстрації шлюбу міста Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано відповідно свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 120199910000501809002. Проте, даний факт реєстрації шлюбу не створює правових наслідків, а тому заявник [PERSON] вважається такою, що не змінювала прізвище на « [PERSON] ». [INFO] , під час спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] у пологовому будинку у місті Сімферополь, [PERSON] народила дитину - доньку [PERSON] . При народженні дитини заявниці [PERSON] було видано виписний епікриз (із акушерського стаціонару). Факт народження дитини було зареєстровано відділом реєстрації народження міста Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. У зв`язку з тим, що свідоцтво про укладення шлюбу і свідоцтво про народження отримані на території АР Крим зразка російської федерації є недійсними, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України, - відсутня, заявники позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому поряду. В заяві також зазначено, що на даний час заявники не мають можливості навіть вивезти дитину на неокуповану територію України, з метою оформлення закордонного паспорта, щоб мати можливість реалізувати законні права дитини та належним чином виконувати батьківські обов`язки. Посилаючись на зазначені обставини, з метою державної реєстрації народження дитини, заявники [PERSON] і [PERSON] просять суд встановити факт народження дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] в місті Сімферополь, АР Крим, Україна від батьків: матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 08 серпня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження. В судове засідання заявники [PERSON] , [PERSON] та їх представник Михайлов Д.О. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи, при цьому у резолютивній частині заяви міститься прохання про розгляд справи у відсутність заявників і їх представника, заяву просять задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту народження дитини слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За правилами п. 7) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно копії паспорту серії [NUMBER] , який виданий Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в АКР від 20 квітня 2010 року, на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Алмати, Казахстан, яка є громадянкою України, та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.9-10). З копії паспорта № [NUMBER] вбачається, що паспорт виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , який є громадянином України, та міститься в матеріалах справи (а.с.11). Згідно виписного епікризу (із акушерського стаціонару), яке видано 07 жовтня 2021 року «ГБУЗ РК РКБ им. Н.А.Семашко» вбачається, що « [PERSON] » [INFO] о 07 год. 10 хв. народила дитину - дівчинку, вагою 2660 грамів, та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.12). Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 2019 року відділом реєстрації шлюбу міста Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] , громадянин Російської Федерації, який народився [INFO] в місті Білогірськ, Республіка Крим, та [PERSON] , громадянка Російської Федерації, яка народилася [INFO] в місті Алмати, Республіка Казахстан, 02 жовтня 2019 року зареєстрували шлюб за актовим записом № 120199910000501809002, та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.13). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 квітня 2022 року Відділом реєстрації народження міста Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [INFO] народилася дитина - [PERSON] в місті Сімферополь Республіки Крим, актовий запис № 110219910000604195000, батьками зазначені: батько - [PERSON] , громадянин Російської Федерації, [INFO] , мати - [PERSON] , громадянка Російської Федерації [INFO] , та копія міститься в матеріалах справи (а.с.14). Як вбачається з довідки про народження № Р-04662 від 12 жовтня 2021 року, яка видана Відділом реєстрації народження міста Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим на ім`я « [PERSON] », дата народження [INFO] , місце народження - місто Сімферополь, Республіка Крим, батько: « [PERSON] », та мати « [PERSON] », та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.15). Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини у місті Сімферополь АР Крим Україна, [PERSON] та [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Михайлова Д.О., зазначали, що в них відсутній документ про народження дитини, який виданий компетентною установою України, у зв`язку з чим відсутня можливість зареєструвати народження дитини компетентними органами держави Україна. Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Суд звертає увагу на те, що згідно доданих до заяви ксерокопій паспортів, заявники [PERSON] і [PERSON] є громадянами України. В той же час в ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу зазначено, що вони є громадянами Російської Федерації. З урахуванням вищезазначеного у суду виникають обґрунтовані сумніви у відповідності наданих суду ксерокопій документів їх оригіналам. Судом встановлено, що відомості про громадянство батьків, які зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в свідоцтві про укладення шлюбу. Аналізуючи вищезазначене, суд вважає доведеним факт народження дитини на тимчасово окупованій території, однак, суд позбавлений можливості встановити даний факт, оскільки відомості, які зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в документах, доданих до заяви. За змістом частин 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами від 21.04.2022 року, які набрали чинності 07.05.2022 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Отже, вказаною нормою Закону передбачено виключення, у тому числі для документів, які видані органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, зокрема, для документів, які підтверджують факт народження і повинні додаватися до заяви про державну реєстрацію народження дитини. За таких обставин, доводи заявників про те, що у них відсутня можливість зареєструвати народження дитини в компетентних органах держави Україна, оскільки у них відсутній документ про народження дитини, виданий компетентною установою України, є безпідставними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236. б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження. Із матеріалів справи не вбачається, щоб заявники зверталися з питанням державної реєстрації народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану з будь-яким документом із вищенаведеного переліку. Неможливість же подання таких документів до компетентного органу державної реєстрації актів цивільного стану заявниками у заяві про встановлення факту народження дитини не зазначено та не обґрунтовано. Отже, заявниками у заяві про встановлення факту народження дитини не обґрунтовано та не надано доказів неможливості зареєструвати народження дитини за умови подання органу державної реєстрації актів цивільного стану оригіналу відповідного медичного документу, навіть виданого органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» мають бути прийняті відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, як документи, що підтверджують факт народження дитини. Вказані обставини свідчать про те, що заявники мають можливість зареєструвати народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на території України, за умови дотримання порядку подання відповідної заяви про державну реєстрацію народження дитини та долучення до вказаної заяви оригіналів відповідних документів. Суд не може підміняти державний орган, приймаючи рішення та вирішувати питання, які належать до компетенції іншого суб`єкта владних повноважень. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) зазначено, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови)». У цьому контексті суд зауважує, що п. 7) ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Разом із тим, ані вказана норма права, ані приписи інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини, не пов`язують можливість (неможливість) здійснення державної реєстрації народження із можливістю батьків звернутися до певного органу державної реєстрації актів цивільного стану з цією метою. При вирішенні питання можливості (неможливості) здійснення державної реєстрації народження визначальним є питання належності документів для здійснення такої реєстрації. Враховуючи, що досліджені докази по справі свідчать про те, що відомості про громадянство батьків, які зазначені в заяві про встановлення факту народження, не співпадають з відомостями, які зазначені в свідоцтві про укладення шлюбу заявників, а також заявниками не доведено, що вони не мають належних документів для здійснення державної реєстрації народження в органі державної реєстрації актів цивільного стану і відповідно позбавлені можливості зареєструвати народження своєї дитини у компетентних органах України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed