Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] у відшкодування майнової шкоди коштів у розмірі 64 476,17 грн., судового збору у розмірі 908,00 грн. та вартості проведеної експертизи у розмірі 3 500 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2021 о 12 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Рено Логан», н/з [NUMBER] , по просп. Соборності, 2/1а у м. Києві, рухаючись з просп. Миру в бік Харківського шосе, не виконав вимоги забороняючого червоного сигналу світлофора, не зупинився у визначеному місці та виїхав на перехрестя, де трапилось зіткнення з автомобілем марки «БМВ 328», н/з [NUMBER] , який належить позивачу, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2021 у справі № 755/3247/21 відповідача визнано винним у порушенні пункту 8.7.3 Е Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначено, що позивачем було замовлено проведення експертизи для визначення вартості матеріального збитку, за проведення якої сплачено 3 500 грн. Відповідно до Звіту № 1177-Ф/21 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу БМВ 328, державний номер [NUMBER] , та висновку про вартість, розмір заподіяного позивачу матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 188 376,17 грн. Загальний розмір матеріальних збитків становить 191 876,17 грн. Вказано, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201110058. Позивач 03.02.2021 звернулась із відповідною заявою до страховика відповідача та 28.05.2021 від ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» отримала страхову виплату у розмірі 127 400 грн. Тому станом на 29.05.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становить 64 476,17 грн. Представник позивача листом від 03.06.2021 звернувся до відповідача із пропозицією сплатити зазначену заборгованість, однак жодної відповіді сторона позивача не отримала. Відповідач ухиляється від спілкування та не відповідає на телефонні дзвінки, хоча після скоєння дорожньо-транспортної пригоди свою вину визнав та обіцяв компенсувати всі збитки. З посиланням на норми ст. ст. 1187, 1188, 1194 ЦК України позивач просить задовольнити позов (а.с. 82-84). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2021 позов [PERSON] було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви на протязі семи днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 77, 78). Ухвалою суду від 04.02.2022 відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та представника третьої особи в судове засідання, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 164, 165). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 30.06.2022 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів; витребувано від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» копію матеріалів страхової справи по виплаті страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201110058 по події дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01.02.2021 у м. Києві за участю забезпеченого транспортного засобу Рено Логан, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 186, 187). 02.08.2022 до суду від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшли копії документів. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Представник позивача [PERSON] суду подав клопотання з проханням розглянути справу без участі сторони позивача за наявними у справі матеріалами. Відповідно частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як убачається з матеріалів справи, процесуальні документи, які надсилались на адресу відповідача, повернуті до суду із відміткою про закінчення терміну зберігання. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником автомобіля «БМВ 328», реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 153). 01 лютого 2021 року о 12 год. 30 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Рено Логан» , н.з. [NUMBER] , по просп. Соборності, 2/1-А у м. Києві, рухаючись з просп. Миру в бік Харківського шосе, не виконав вимоги забороненого червоного сигналу світлофора, не зупинився у визначеному місці та виїхав на перехрестя, де трапилось зіткнення з автомобілем марки «БMВ 328», н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року у справі № 755/3247/21 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення пункту 8.7.3 Е Правил дорожнього руху України, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 17). Як визначено частиною 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вищезазначеною постановою суду, яка набрала законної сили, встановлена вина відповідача у пошкодженні належного позивачу транспортного засобу «БМВ 328», реєстраційний номер [NUMBER] , під час події дорожньо-транспортної пригоди 01.02.2021. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно Звіту № 1177-Ф/21 про визначення вартості матеріального збитку, складеного ФОП [PERSON] від 01.02.2021, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу БМВ 328, державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 01.02.2021 складає 188 376,17 грн. (а.с. 90-150). На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача щодо керування автомобілем «Рено Логан» , н.з. [NUMBER] , була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» за Полісом № 201110058 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.09.2020, відповідно якого визначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000 грн., розмір франшизи 2 600 грн. (а.с. 195, 216). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно пункту 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно пункту 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. За приписами пункту 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. За нормою ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Позивачу виплачене страхове відшкодування у розмірі 127 400 грн., виходячи із максимальної страхової суми визначеної полісом - 130 000 грн. за відрахуванням франшизи 2 600 грн., що підтверджується розрахунком страхового відшкодування та платіжним дорученням № 17298 від 28.05.2021 (а.с. 216, 217). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За вимогами ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилами частини 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17. Представником позивача на адресу відповідача було направлено вимогу від 03.06.2021 року про сплату заборгованості у розмірі 64 476,17 грн. у відшкодування матеріальних збитків не покритих страховим відшкодуванням, проте вказана вимога залишилася без реагування відповідача (а.с. 151, 152). Відповідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування майнової шкоди кошти у розмірі 64 476,17 грн. Натомість, різниця між розміром завданої позивачу шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля відповідачем - 188 376,17 грн. та сплаченим страховим відшкодуванням - в сумі 127 400 грн. становить у розмірі 60 976 грн. 17 коп. Ця сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача у відшкодування заподіяної останній відповідачем майнової шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вирішуючи наявний між сторонами спір в частині стягнення з відповідача вартості проведеної оцінки матеріального збитку у розмірі 3 500 грн., суд виходить з наступного. Положеннями статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За нормою пункту 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. За приписами пункту 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Судом встановлено, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду позивач, як потерпіла особа, подавала до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» 03.02.2021 (а.с. 196). Також з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» 25.02.2021 звертався відповідач [PERSON] , як особа, відповідальність якої застрахована (а.с. 205, 206). Страхове відшкодування Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» позивачу виплачувалось на підставі звіту № 1177-Ф/21 від 01.02.2021 про визначення вартості матеріального збитку, складеного ФОП [PERSON] , що підтверджується листом третьої особи ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» від 21.02.2022 № 12/653 на звернення позивача (а.с. 212). 30.03.2021 за вх. № 1214344 ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» була зареєстрована заява позивача від 25.03.2021 з проханням відшкодувати їй матеріальні збитки завдані за оплату проведеної авто-експертизи у розмірі 3 500 грн., оскільки СК «Альфа-Гарант» не надала незалежного експерта для проведення незалежної авто експертизи (а.с. 201). При цьому позивачем страховику ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» було надано Звіт експерта про визначення вартості матеріального збитку; Договір № 1177-Ф/21 від 17.02.2021 укладений між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] , предметом якого є проведення оцінки транспортного засобу для визначення матеріальних збитків щодо колісного транспортного засобу БМВ 328, д.н. [NUMBER] ; Акт виконаних робіт від 17.03.2021 за Договором від 17.02.2021 № 1177-Ф/21, підписаний позивачем та ФОП [PERSON] ; квитанція № 1177-Ф/21 від 17.03.2021 ФОП [PERSON] про оплату [PERSON] суми 3 500 грн. за визначення вартості матеріального збитку т/з БМВ 328, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 202-204). Враховуючи викладене, понесені позивачем витрати у розмірі 3 500 грн. для проведення експертизи (дослідження) для визначення розміру завданої шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді зобов`язаний відшкодувати страховик, згідно приписів ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно норми частини 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За наведених обставин позовні вимоги у частині стягнення з відповідача коштів у розмірі 3 500 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн.

Outcome: partial