Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 21\~130,05 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що Концерн «Міські теплові мережі», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачу, яка проживає та є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, [PERSON] свої зобов`язання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконала, внаслідок чого, за останньою утворилась заборгованість в сумі 21\~130,05 грн. за період з\~\~01.10.2016 року по 31.01.2019 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 26.12.2019 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 21.02.2020 року ухвалою суду в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] 05.10.2020 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що заявлена до стягнення сума 21\~130,05 грн. є такою, що не підлягає сплаті нею особисто. Крім того, протягом останніх п`яти років вона проживає за адресою: [ADDRESS] , де користується комунальними послугами та сплачує їх вартість. Квартира, яка є об`єктом теплозабезпечення була поділена між співвласниками на два об`єкти теплопостачання, через що було розподілено особові рахунки на підставі рішення суду від 24.11.2016 року. Свою виокремлену частину квартири вона продала [PERSON] та отримала кошти від продажу. Проте, на підставі рішення суду договір купівлі-продажу частини квартири було скасовано. В подальшому, частини квартири без її згоди знову були об`єднані [PERSON] і облік став проводитись за єдиним обліковим рахунком, про що їй не було відомо, так як в будинку вона не проживала та не мала і не має до житла доступу. На теперішній час квартирою за адресою: [ADDRESS] користується лише [PERSON] . Також, позивач звернувся до суду з порушенням строку позовної давності, оскільки ним заявлено позовні вимоги за період з 01.10.2016 року по 31.01.2019 року, а позов подано в лютому 2020 року. 05.10.2020 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності, яку судом долучено до матеріалів справи. 15.10.2020 року на адресу суду від [PERSON] надійшли письмові доповнення до відзиву на позовну заяву, які судом прийнято до розгляду. 19.03.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи заяви від 05.02.2021 року, листів Концерну «МТМ» від 10.11.2020 року №Ф-2013/п, від 01.03.2021 року №Ф-435/п. 19.03.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про залучення до участі у справі у якості третьої особи КП «Наше місто», у задоволенні якої відмовлено ухвалою суду від 17.11.2021 року. 11.10.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності, яку судом долучено до матеріалів справи. 12.10.2021 року на адресу суду від Концерну «МТМ» надійшли письмові пояснення, які судом долучено до матеріалів справи та прийнято до уваги під час розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 19.10.2021 року задоволено клопотання [PERSON] та зобов`язано начальника Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському район надати на адресу суду інформацію про те, чи надавалась субсидія на адресу: [ADDRESS] із зазначенням особи, якій надавалась, періоду та розміру (у разі встановлення субсидії). 23.12.2021 року на адресу суду з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району на виконання ухвали суду від 19.10.2021 року надійшла відповідь, яку судом долучено до матеріалів справи. В судове засідання представник позивача\~ [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відстуності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відстуності та за відстуності [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до зали судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог Концерну «МТМ», з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.п. 3,4 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних\~послуг є: послуг\~з постачання\~теплової енергії\~-\~теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Судом встановлено, що, відповідно до п. 2.2 статуту Концерну «Міські\~теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2010 року між Концерном «Міські\~теплові мережі» в особі директора Філії Концерну «Міські\~теплові мережі» Комунарського району Іванова В.О., що діє на підставі Положення про Філію та довіреності від 04.01.2010 року №5 (виконавцем), з однієї сторони, і [PERSON] , яка є власником квартири, з другої сторони, укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. На підставі п. 1 зазначеного договору, позивач у справі зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву води, а [PERSON] своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 31 договору, цей договір укладається на 5 років і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. З матеріалів справи вбачається, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначена вище обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2020 року №197450499. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24.11.2016 року по справі №333/3048/16-ц встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , між співвласниками на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно фактичного користування, а саме: [PERSON] : кухня № 1 площею 6,4 кв.м., коридор № 2 площею 2,8 кв.м., кімната № 3 площею 7,2 кв.м. , кімната № 4 площею 12,9 кв.м., санвузол № 5 площею 2,7 кв.м., а всього - загальною площею 32,0 кв.м.; [PERSON] та [PERSON] : кімната № 6 площею 9,6кв. м., кухня № 7 площею 8,3 кв.м, санвузол № 8 площею 2,4 кв.м., а всього - загальною площею 20,3 кв.м; розділено особові рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг по утриманню квартири [ADDRESS] шляхом укладання Міським комунальним підприємством «Основаніє» м. Запоріжжя з [PERSON] окремого договору найму на обслуговування приміщень з урахуванням встановленого порядку користування квартирою. Постановою Верховного Суду від 04.04.2018 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 24.11.2016 року по справі №333/3048/16-ц залишено без змін. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі у справі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , у такому відношенні: [PERSON] 32 кв.м., [PERSON] , [PERSON] 20,3 кв.м. Крім того, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується довідками з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 10.12.2019 року №01-71/19958, від 25.02.2020 року №01-71/2167, №01-71/2168. Згідно з письмовими пояснення Концерну «МТМ», на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 24.11.2016 року по справі №333/3048/16-ц, [PERSON] був відкритий особовий рахунок за номером [NUMBER] , (площа квартири 20,3 кв.м., оплат здійснено не було, субсидій по даному особовому рахунку не находило) та закритий у березні 2017 року без погашення нарахувань. У березні 2017 року особові рахунки були об`єднані в один (за період з грудня 2016 року по лютий 2017 року опалювальна площа квартири за особовим рахунком № [NUMBER] складала 32.0 кв.м.) при об`єднанні рахунки збільшилась до 52,3 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що Концерном «МТМ» (виконавцем) за період з 01.10.2016 року по 31.01.2019 року надано послуги з централізованого опалення,\~постачання гарячої\~водиза адресою: [ADDRESS] на загальну суму 33\~782,23 грн. \~Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, отримувачами послуг за вказаною вище адресою є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Частиною 1 ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом\~для оплати\~послуг є\~календарний місяць.\~Плата за\~послуги вноситься\~не пізніше\~20\~числа місяця,\~що настає\~за розрахунковим,\~якщо договором\~не встановлено\~інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідачі у справі зобов`язання з оплати наданих послуг за період з 01.10.2016 року по 31.01.2019 року належним чином не виконали. У зв`язку з частковою сплатою відповідачами суми заборгованості за вказаний період у сумі 9\~469,04 грн., а також враховуючи нарахування субсидії у розмірі 3\~183,14 грн., позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за надані послуги у розмірі 21\~130,05 грн. В судовому засіданні в обґрунтування своїх заперечень відповідач [PERSON] зазначила, що фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , єдиним користувачем спільного житла є [PERSON] , яка є одноособовим користувачем наданих Концерном «МТМ» послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що дійсно [PERSON] проживає без реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Пологівського району Запорізької області від 01.10.2020 року №6504 та перебуває на обліку в Пологівському УСЗН, але ніяких видів державної допомоги не отримує, що підтверджується довідкою від 01.10.2020 року №4233/06. Водночас вважаю, що [PERSON] як співвласник майна зобов`язана виконувати вимоги ч. 1 ст. 322 ЦК України щодо утримання майна. Доказів того, що частина житла, яке належить [PERSON] , не отримувала послуги від Концерну «МТМ», суду не надані. Розглянувши клопотання відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, які виникли з жовтня 2016 року, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як вбачається з розрахунку суми боргу позовних вимог по нарахуванням та оплатам за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] за період з 01.10.2016 року по 31.01.2019 року, відповідачка частково здійснювала оплату, останній раз у 31.03.2018 року. В подальшому оплату отриманих від позивача послуг не здійснювали. Фактично, своїми діями [PERSON] визнавала про наявність боргу та переривала строк позовної давності. Позивач звернувся до суду 04.12.2019 р., тобто в межах 3-річного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України, враховуючи переривання цього строку. У зв`язку з чим, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 01.10.2016 року по 31.01.2019 року у розмірі 21\~130,05 грн. При цьому, враховуючи, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24.11.2016 року по справі №333/3048/16-ц встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , між співвласниками на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно фактичного користування, та розділено особові рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг по утриманню житла, суд вважає за необхідне розділити заявлену позивачем суму заборгованості відповідно до займаної кожним з відповідачів площі. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість, яка була сплачена у сумі 9\~469,04 грн., сплачувала саме [PERSON] тому вказану суму необхідно вирахувати із загальної суми заборгованості останньої. Згідно відповіді з УСЗН по Комунарському районі м. Запоріжжя, субсидія у 2015 2016 р.р. перераховувалась [PERSON] , а у 2017 2018 р.р. [PERSON] . З огляду на те, що [PERSON] є власником 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] та на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 24.11.2016 року у її користуванні перебуває 32.0 кв.м. житлової площі з 52,3 кв.м., тобто 61,19 %, тому з останньої на користь Концерну «МТМ» за розрахунком суду необхідно стягнути заборгованість у розмірі 10\~886,30 грн. ((33\~782,23х61,19:100) - 9\~469,04 (сума погашення заборгованості) -316,01 (сума субсидії, нарахована у 2016 році)). У зв`язку з тим, що у користуванні [PERSON] \~та [PERSON] \~перебуває 20,3\~кв.м.житлової площі з 52,3 кв.м., тобто 38,81 %, з останніх на користь Концерну «МТМ» за розрахунком суду необхідно стягнути заборгованість у розмірі 10\~243,75 грн. (21 130,05 грн. 10\~886,30 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути судовий збір пропорційно заявленим вимогам. З огляду на те, що позовні вимоги Концерну «МТМ» до [PERSON] та [PERSON] задоволено на 48,48% (10\~243,75х100:21 130,05), тому з останніх необхідно стягнути судовий збір у розмірі 931,30 грн. (1\~921х48,48:100), тобто, по 465,65 грн. з кожної. При цьому, розмір судового збору, який необхідно стягнути з [PERSON] на користь Концерну «МТМ» складає 983,70 грн. (1\~921- 931,30).

Outcome: approved