Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

22.02.2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини, а також стягувати з відповідача в її користь кошти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років та стягнути з відповідача в її користь понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача вимоги [PERSON] підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 03.08.2022 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.01.2021 року у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №18 (а.с.10). За час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , батьками якої записані строни по даній справі: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.11). З`ясовано також, що на даний час неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні і вихованні. Позивач перебуває у декретній відпустці та отримує щомісячну допомогу при народженні, однак її недостатньо для належного матеріального забезпечення дитини, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу. Наведена обставина\~про те,\~що неповнолітня\~дитина проживає\~разом з\~позивачем,\~стверджується актом обстеження за №75 від 03.02.2022 року, складеним депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області (а.с.13). Крім того, із вказаного акту вбачається, що [PERSON] проживає разом з дитиною в квартирі [ADDRESS] і потребує матеріальної допомоги. Суд констатує, що відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно із ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 липня 2022 року становить 2201 гривню, а для дітей віком від 6 до 18 років 2744 гривні. Згідно абз.2 ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дитини, а також матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він в змозі утримувати свою дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] і аліменти можуть бути визначені судом у відсотковому відношенні,\~а саме по ј частці всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд констатує, що згідно вимог ст.191\~СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 22.02.2022 року. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на її утримання до досягнення неповнолітньою дитиною трьох років, суд констатує наступне. Як зазначено вище, сторони по справі перебувають у шлюбі, в якому в них народилася одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , батьками якої записані строни по даній справі: [PERSON] та [PERSON] . На даний час неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні і вихованні. Джерелами утримання сім`ї [PERSON] є допомога на утримання дитини. В судовому засіданні з`ясовано та не спростовано відповідачем, що він є фізично здоровою людиною, має можливість працювати та заробляти кошти і надавати їх на утримання сім`ї, а тому, на переконання суду, він має можливість надавати кошти на утримання дружини. Згідно ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З врахуванням обставин справи, матеріального становища платника аліментів, відсутність інших утриманців, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] в цій частині також слід задоволити і стягувати з відповідача в користь позивача матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Що стосується стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача договору про надання правової допомоги №0302/22 від 03.02.2022 року, попереднього розрахунку витрат на правову допомогу від 03.02.2022 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 03.08.2022 року за вказаним договором, квитанції серії АЕ №169 від 22.02.2022 року, витрати на правничу допомогу склали 6500 грн. 00 коп. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, а саме в розмірі 6500 грн. 00 коп. згідно квитанції серії АЕ №169 від 22.02.2022 року. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України 1984 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.75, 80, 84, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved