Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

10 лютого 2022 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони від шлюбу, який наразі розірвано рішенням суду, мають спільну повнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на повному утриманні позивача, потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання на 2 курсі економічного факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна денної форми навчання за контрактом. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці до закінчення навчання останньою, оскільки відповідач інших дітей не має, аліментів не сплачує, є засновником та головою фермерського господарства «Актив-Плюс. З викладених підстав позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на користь та на утримання повнолітньої дочки сторін аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень з дня подачі позовної заяви до суду та до припинення навчання або досягнення повнолітньою дочкою сторін двадцяти трьох років. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 лютого 2022 року за вищевказаною позовною заявою було відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. На підставі розпорядження голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» від 06 квітня 2022 року №16/0/9-22 та у відповідності до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» матеріали даної цивільної справи надійшли до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, де 04 липня 2022 року у відповідності до ст.ст.14, 33, 34 ЦПК України були розподілені та передані для розгляду по суті судді Авраменко А.М. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2022 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Авраменко А.М. та вирішено здійснити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання учасники справи повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому від сторони позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, її представника, а також про підтримання позовних вимог в повному обсязі. В свою чергу, відповідачем подано заперечення, які за фактом є відзивом на позовом, в якому відповідач визнає позовні вимоги частково, вказуючи, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 гривень, посилаючись на те, що має нерегулярний, мінливий дохід, а тому не зможе виплачувати заявлену позивачем суму, зазначає про те, що є турботливим батьком. За таких обставин у відповідності до ст.ст.211, 223, 240 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного шлюбу, який наразі розірваний рішення суду від 22 липня 2016 року, мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Викладені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження, копією паспорту, а також копією рішення суду від 15 жовтня 2020 року, при ухваленні якого встановлено факт розірвання шлюбу сторін рішенням суду від 22 липня 2016 року. Також судом встановлено, що станом на час подання даного позову до суду дочка сторін [PERSON] досягла повноліття та є студентом 2-го курсу економічного факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна денної форми навчання за контрактом, що підтверджується копією довідки з місця навчання, а також копією паспорту. Окрім того, як встановлено судом в ході розгляду справи у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України, не спростовується матеріалами справи і не заперечувалось сторонами, повнолітня [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, хоча цього належним чином не здійснює, аліментів іншим особам не сплачує, є засновником та головою фермерського господарства «Актив-Плюс». Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв`язку. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст.200 ч.1 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2022 року становить 2481 гривню. Нормою ст.191 СК України в контексті положень ст.201 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх взаємозв`язку та сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі зазначених доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на утримання сина/дочки, які продовжують навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання повнолітні син/дочка зазвичай не мають самостійного і достатнього заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина/дочку, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою/сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина/дочки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Наведені правові висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17, від 25 лютого 2020 року по справі №521/4397/17, від 01 квітня 2020 року по справі №521/16268/18, від 20 травня 2020 року по справі №635/1139/17, від 17 червня 2020 року по справі №761/10510/17, від 04 серпня 2020 року по справі №489/100/18. Стосовно спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду судом достеменно встановлено наявність у сторін спільної повнолітньої дочки [PERSON] , яка на момент подання позову та розгляду справи досягла повноліття і продовжує навчання, у зв`язку із чим вочевидь потребує матеріальної допомоги своїх батьків. Разом з тим, коштів самої лише позивача для утримання спільної з відповідачем дочки не вистачає, а тому є потреба в наданні утримання і з боку відповідача, який належної матеріальної допомоги не надає, хоча може надавати. Крім того, приймаючи до уваги відсутність в суду даних щодо наявності у відповідача інших утриманців, скрутного матеріального становища та/або незадовільного стану здоров`я, відсутність доказів припинення права на аліменти на підставі ст.190 СК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення, однак частково. Частковість задоволення позову зумовлена тим, що до позовної заяви та під час її розгляду не долучено доказів щодо конкретного розміру витрат на утримання спільної дочки сторін, яких остання потребує у зв`язку із продовженням навчання, розміру доходів відповідача, наявного у останнього на праві власності майна та витрат на нього тощо. За таких обставин, а також враховуючи наявність обов`язку в обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, приймаючи до уваги визначений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом зменшення заявленої до стягнення в якості аліментів твердої грошової суми з 4000 гривень до 2500 гривень. З викладених підстав, а також враховуючи неподання відповідачем жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, суд критично оцінює та не приймає до уваги такі заперечення відповідача проти позову.

Outcome: partial