Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , посилаючись на те, що 01 червня 2007 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачкою. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з 01 квітня 2021 року через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними за глибоким переконанням позивача неможливе та буде суперечити інтересу подружжя. Спорів щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дітей сторони не мають. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з відповідачкою. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідачка [PERSON] , яка про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 01 червня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 211. Від шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачкою. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 01 квітня 2021 року через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя, та спору з приводу виховання та місця проживання дітей між сторонами немає. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] будуть проживати разом з матір`ю [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З матеріалів справи видно, що при укладенні шлюбу відповідачка змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В свою чергу, враховуючи, що відповідачкою не заявлено клопотання про повернення їй дошлюбного прізвища, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, « [PERSON] ». На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved