Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

29.06.2022 позивач [PERSON] звернулась до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 04.05.2018 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що їхня спільна із відповідачем донька знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] , відмовився надавати необхідну матеріальну допомогу на утримання доньки, тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася подавши через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить: розглянути справу у її відсутність; позов підтримала; проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 28). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 25) та за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, по що свідчить розписка котра знаходиться в матеріалах справи (а.с. 19-20). На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяву позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, свідоцтвом про шлюб (а.с. 5) зазначається, що сторони уклали шлюб 04.05.2018. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6) сторони зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 1598 від 29.06.2022 (а.с. 7) до складу сім`ї [PERSON] , 1996 року народження, входить дочка [PERSON] , 2018 року народження. Дочка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує відсутність заперечень з боку відповідача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, тому суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини слід визначити у частці від доходу відповідача, починаючи їх стягнення з дня звернення позивача до суду з цим позовом (20.06.2022) і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved