Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

14 червня 2021 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), в якому просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» безпідставно стягнуті кошти в сумі 6242,98 грн. Стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 908 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що він є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та має відкриті карткові рахунки, а саме картку для виплат № [NUMBER] . Станом на 08 годину 08 хвилин баланс вказаної картки складав 8024,10 грн. В той же час, 19, 20, 23, 22, 28 березня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» в автоматичному режимі списав з картки № [NUMBER] заборгованість за рахунком [NUMBER] в сумі 6242,98 грн. 23 березня 2021 року у зв`язку з незаконним списанням банком грошових коштів, позивач звернувся за роз`ясненнями до Краматорської філії банку ПАТ КБ «Приватбанк». Із отриманої відповіді йому стало відомо про те, що зазначені суми коштів були списані банком в рахунках погашення кредиту отриманого [PERSON] на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 вересня 2012 року. Однак вказане рішення було скасовано ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 вересня 2012 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2013 року. Таким чином, списання банком в автоматичному режимі з його карти коштів в сумі 6242,98 грн є незаконним. На підставі наведеного, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2021 року справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року в справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16 листопада 2021 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшли пояснення на позовну заяву [PERSON] , в яких вказано про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо обставин, на які він посилається в позовній заяві, а тому позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, представник відповідача просив про відмову в задоволенні позову. 20 січня 2022 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та має в банку картковий рахунок № [NUMBER] для отримання заробітної плати. Згідно з випискою з особового рахунку 19, 20, 23, [NUMBER] , 28 березня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» в автоматичному режимі списав з картки № [NUMBER] заборгованість за рахунком [NUMBER] в сумі 6242,98 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач указував на те, що 23 березня 2021 року у зв`язку з незаконним списанням банком грошових коштів, він звернувся за роз`ясненнями до Краматорської філії банку ПАТ КБ «Приватбанк». Із отриманої відповіді йому стало відомо про те, що зазначені суми коштів були списані банком в рахунках погашення кредиту отриманого [PERSON] на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 вересня 2012 року. Так, рішенням апеляційного суду Донецької області від 06 листопада 2012 року скасовано рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 вересня 2012 року, яким з [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 50521,22 грн. У задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2013 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, з наданих позивачем виписки по особовому рахунку та копій судових рішень не вбачається, що кошти списані Банком саме в рахунок погашення заборгованості за кредитом, отриманого [PERSON] на підставі рішення Краматорського районного суду Донецької області від 11 вересня 2012 року, яке не набрало законної сили та було скасовано судовими рішеннями судів вищих судових інстанцій, з наданої виписки не вбачається повного номеру рахунка, заборгованість за яким стягується з позивача, що не дає можливості встановити наявність чи відсутність заборгованості за цим рахунком. Таким чином, надані позивачем докази, на які позивач посилається в позовній заяві не можуть слугувати належними та допустимими доказами, що підтверджують заявлені позовні вимоги позивача. Зазначене дає підстави для висновку про те, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed