Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за №3220, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості на загальну суму 19191,83 грн. за кредитним договором №98970787 від 08.08.2012 року, укладеного між ним та Публічним Акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Форвард», ідентифікаційний код юридичної особи: 34186061. Також позивач просить при ухваленні рішення здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, та стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір, в зв`язку з чим надав суду орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 08.08.2012 року позивач звернувся до ПАТ «Банк Русский Стандарт» із заявою, між ними було укладено кредитний договір №98970787 від 08.08.2012 р., банком було відкрито на його ім`я поточний рахунок та видано кредитну картку, встановлено ліміт в орієнтовному розмірі 16000,00 тгрн., в межах якого позивач мав право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту. При цьому, строк дії кредитного ліміту відповідав строку дії кредитної картки - до 31.10.2017 року. На протязі користування карткою позивач своєчасно погашав заборгованість, але згодом картку було заблоковано банком без належного його повідомлення, та він вже не мав можливості нею користуватися, будь-яких повідомлень щодо наявності заборгованості за карткою від банку він не отримував. В зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, 29 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окрегу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3220, яким було з нього на користь правонатупника ПАТ «Банк Русский Стандарт» - АТ «Банк Форвард» звернуто стягнення заборгованості на загальну суму 19191,83 грн. 28.10.2021 року за основним місцем роботи ТОВ «Турбота» позивач дізнався про відкрите відносно нього виконавче провадження, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в банках. На думку позивача, даний виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства України, порядку вчинення виконавчих написів та істотним порушенням прав позивача. Викнавчий напис вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, його вчинено за заявою відповідача, який не є кредитором у даному зобов`язанні, будь-яких доказів на підтвердження заміни кредитора у зобов`язанні відповідачем нотаріусу не було надано. Також, порушені строки вчинення виконавчого напису, при визначеному строку щії картки до 31.10.2017 року, виконавчий напис було вчинено 29.07.2021 року, з пропуском встановленого законодавством 3 річного строку. Відсутні докази безспірності виниклої заборгованості [PERSON] перед відповідачем, так як виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, який зроблено відповідачем та який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності заборгованості., відповідач після спливу дії картки продовжував нараховувати проценти за період 15.08.2019 року по 13.11.2019 року. Крім цього, позивач не був належним чином повідомлений про вчинення виконавчого напису, так як ніяких письмових повідомлень про зміну кредитора, про усунення порушень за кредитним договором, від відповідача він не отримував. Усі викладені обставини, а також понесені позивачем докази витрат на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката підтверджуються наданими доказами, в зв`язку з чим, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №66560088, відкритому на підставі виконавчого напису, вчиненого 29 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за №3220 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №98970787 від 08.08.2012 року, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» на загальну суму 19191,83 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1100,00 грн., а всього на загальну суму - 20291,83 грн. до набрання законної сили рішенням у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2022 року задоволено клопотання представника позивача - Водяницького К.А. про витребування доказів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни та Акціонерного товариства «Банк Форвард». Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни ( [ADDRESS] ) належним чином засвідчені копії наступних документів, а саме: виконавчого напису №3220 від 29.07.2021 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість на загальну суму 19191,83 грн.; документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис 29 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстровано в реєстрі за №3220, про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості на загальну суму 19191,83 грн. за кредитним договором №98970787 від 08.08.2012 року, укладеним із Публічним Акціонерним Товариством «Банк Русский Стандарт»; виписку по рахунку за договором №98970787 від 08.08.2012 року, укладеним із Публічним Акціонерним Товариством «Банк Русский Стандарт». Витребувано від Акціонерного товариства «Банк Форвард» (01032, м. Київ, вул. Саксагонського, буд. 105) належним чином засвідчені копії наступних документів, а саме: кредитного договору №98970787 від 08.08.2012 року, укладений між [PERSON] із Публічним Акціонерним Товариством «Банк Русский Стандарт»; виписки по рахунку за договором №98970787 від 08.08.2012 року, укладеним із Публічним Акціонерним Товариством «Банк Русский Стандарт»; первинних документів, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, які підтверджують що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №98970787 від 08.08.2012 року за тілом кредиту становить 13050,44 грн. Підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Представником відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» до суду надано заяву на виконання ухвали суду про витребування доказів та надано суду витребувані докази, в заяві представником відповідача викладено свої заперечення проти заявленого позову з викладенням обставин справи та своєї позиції. Представник відповідача вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону та підстав відмовляти банку у вчиненні виконавчого напису не було, а підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні. Жодних розрахунків або переконливих доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису заборгованість позивача перед банком була відсутня або була іншого розміру, позивач, зазначаючи про спірність заборгованості, суду не надав. Банком надано нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки по рахунку позивача, оформлені у відповідності до вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що доводила безспірність вимог банку. В зв`язку з чим просить в задоволенні позову повністю відмовити. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Водяницький К.А. не з`явились, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в яких позовні вимоги підтримали в повному облсязі та просили суд їх задовольнити, в зв`язку з постійною неявкою відповідача ухвалити заочне рішення по справі, також просили суд заявлене раніше по справі клопотання про витребування документів від приватного нотаріуса Сазонової О.М. не розглядати та документи не витребувати, так як в матеріалах справи містяться достатні докази в обгрунтування заявлених позовних вимог та представником відповідача надано суду витребувані документи на підставі ухвали суду. Представник відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили, своїм правом на надання суду письмових пояснень по суті позову, не скористались. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окрегу Сазоновою Оленою Миколаївною, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3220, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №98970787 від 08.08.2012 року, укладеним ним із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.08.2019 року по 13.11.2019 року. Сума повної заборгованості складає 19191,83 грн., в тому числі: - заборгованість за сумою кредиту становить 13050,44 грн.; - заборгованість за процентами становить 5391,39 грн.; - плата за пропуск мінімальних платежів становить 750,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плати із стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 1100,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підялягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] , на користь АТ «Банк Форвард» складає 20291,83 грн. (а.с. 20). На виконання даного виконавчого напису 18.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною було відкрито виконавче провадження №66560088 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с.37-38). Постановою від 18.08.2021 року приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною в рамках відкритого виконавчого провадження №66560088 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.39). Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідно до положень.1, 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172 та визначає перелік таких документів. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 липня 2021 року, тобто, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису від 29 липня 2021 року, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі відступлення права вимоги, який нотаріально не посвідчений та не передбачала вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Положеннями ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, в тому числі, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. 08.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 98970787 у формі заяви №98970787. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кошти в порядку на та умовах, зазначених в цьому договору, сума кредиту - 11683,00 грн., строк кредиту -519 днів, з 08.08.2012 р. по 08.01.2014 року., розмір процентної ставки за кредитом 0, 01 %. Згідно картки № [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] строк дії останньої зазначено - по жовтень 2017 року. Отже, право вимоги у кредитора за кредитим договором виникло 01.11.2017 р. Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки право вимоги у кредитора за кредитим договором виникло 01.11.2017 р., строк захисту права кредитора шляхом звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису закінчується 01.11.2020 р., виконавчий напис було вчинено нотаріусом 29.07.2021 р., тобто, з порушенням нотаріусом Пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, яким передбачено вчинення виконавчого напису за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При цьому, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми. Тому нарахування кредитором визначених кредитним договором процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на нормах матеріального права, а, отже, свідчить про спірність таких нарахувань. Таким чином, вчиняючи 29 липня 2021 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що до загального розміру заборгованості були включені суми, які не могли бути нараховані банком. За таких обставин, достатніх підстав для вчинення виконавчого напису не було. Так як укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, документи, подані нотаріусу не підтверджували безспірність заборгованості боржника, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, відсутності безспірності заборгованості боржника. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійсно не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц із подібних правовідносин. Приватний нотаріус, стягуючи заборгованість, яка виникла за період з 15.08.2019 року по 13.11.2019 року не звернув увагу на вищезаначені обставини та стягнув заборгованість, в тому числі за відсотками, які нараховані поза строком дії укладеного кредитного договору, що також свідчить про оспорюваність заборгованості та визначеної відповідальності боржника перед стягувачем, у відповідності до вимог укладеного кредитного договору. Доказів на підтвердження факту наявності у боржника безспірної заборгованості перед стягувачем, розрахунок заборгованості в підтвердження її існування саме в розмірі, в якому її зазначено в виконавчому написі, відповідачем суду не надано. Таким чином, вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, з порушенням строків вчинення виконавчого напису та за відсутності доказів безспірності виниклої заборгованості є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу допомогу суд зазначає наступне. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частиною другою статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно ч.1, п.п. 1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п. 1.1. договору №23/11-2021 про надання правничої допомоги від 23 листопада 2021 року, укладеного між адвокатом Водяницьким К.А., як адвокатом, та Бабіч М.С., як клієнтом, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у поряду та строки, обумовлені сторонами та самим договором. Остаточний перелік та об`єм послуг визначається в замоленні (додаток №1) та акті виконаних робіт. Пунктом 3.1. договору передбачено, що за правничу допомогу, передбачену п. 1.2. договору клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, визначеному в замовленні про надання правничої допомоги (додаток №1) до цього договору (а.с.24-25). Умовами додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2021 року до договору №23/11-2021 про надання правничої допомоги від 23 листопада 2021 року викладено п.1.1. та п. 3.2. договору в новій редакції, відповідно до яких: адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами та самим договром. Остаточний перелік та об`єм послуг визначається в замоленні (додатки №1, 2) та акті виконаних робіт (а.с. 27). Статус гр-на Водяницького В.К. , як адвоката, підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю 32187 серія ХВ № 000484 (а.с. 32 зворотня сторона). Статус адвоката Водяницького В.К. в якості представника позивача [PERSON] за цією справою підтверджується ордером від 23.11.2021 р. (а.с. 31). З акту виконаних робіт №3 від 30 листопадад 2021 року до договору №23/11-2021 про надання правничої допомоги від 23 листопада 2021 року, вбачається, що адвокатом надано клієнту наступну правову допомогу: - усні консультації, ціна 500,00 грн.; - представництво у приватного виконавця - 1000,00 грн.; - правовий аналіз судової практики - 500,00 грн.; - підготовка проекту позову - 500,00 грн.; - участь у судових засіданнях - 1500,00 грн. Загалом 4000,00 грн. Вартість наданих послуг згідно рішення №17 розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 року складає 4000,00 грн, загальна вартість робіт складає 4000,00 грн. З акту виконаних робіт №4 від 30 лютого 2021 року до договору №23/11-2021 про надання правничої допомоги від 23 листопада 2021 року, вбачається, що надана адвокатом клієнту правова допомога складає наступну кільість годин: - усні консультації - 0,5 годин; - представництво у приватного виконавця - 1 година; - правовий аналіз судової практики - 0,5 години; - підготовка проекту позову - 0,5 години; - участь у судових засіданнях - 1,5 години. Вартість однієї години праці адвоката складає 1000,00 грн., загальна вартість робіт складає 4000,00 грн. (а.с.29). Квитанцією до прибуткового касового ордера №30 від 30.11.2021 р. адвокатом Водяницьким К.А. прийнято від [PERSON] на підставі договору №23/11-2021 від 23.11.2021 року в рахунок оплати суми гонорару - 6600,00 грн. При цьому, в квитанції в розшифровці зазначеної суми гонорару в розмірі 6600,00 грн. прописом, зазначено «чотирити тисячі грн. 00 коп.» (а.с. 30). Доказів на підтвертвердження факту того, що адвокатом з клієнтом визначено, що вартість наданих адвокатом послуг становить саме 6600,00 грн. не надано, при визначеній сторонами вартості однієї години праці адвоката в 1000,00 грн. та витраченого на надання правової допомоги часу в 4 години, загальна вартість наданих адвокатом послуг становить - 4000,00 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати зі сплати судового збору у сумі - 908,00 грн.

Outcome: approved