Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у березні 2019 року надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] збитки в порядку регресу у сумі 14\~339,22 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 1\~500,00 грн. та судовий збір. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] 18.10.2017 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №4599241-02-04-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом державний номерний знак [NUMBER] . 10.11.2017 між автомобілем державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] відбулось ДТП в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2017 [PERSON] було визнано винним у ДТП, яке мало місце 10.11.2017 за ст.124 КУпАП. На підставі заяви [PERSON] , було виплачено страхове відшкодування у розмірі 16\~339,22 грн. 25.10.2018 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги №25/10/2018, за яким останній отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «СК «ВУСО» в тому числі і за договором добровільного страхування наземного транспорту №4599241-02-04-01. З огляду на те, що [PERSON] залишив без виконання вимогу ФОП [PERSON] щодо відшкодування збитків в порядку регресу, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 02.04.2019 відкрито провадження у справі. У зв`язку із закінченням відрядження судді Томаш В.І. до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська справу було передано судді Женеску Е.В. якою за ухвалою від 23.10.2019 її прийнято до провадження. У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя справу було передано судді Сліщенко Ю.Г. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, справу було передано судді Кондрашову І.А. яким за ухвалою від 13.04.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача в позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено,\~що 18.10.2017 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №4599241-02-04-01, відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом державний номерний знак [NUMBER] . Франшиза за страховим випадком (протиправні дії третіх осіб) становить 0 грн. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2017 [PERSON] було визнано винною у ДТП, яке мало місце 10.11.2017 за ст.124 КУпАП. Відповідно до акту огляду колісного транспортного засобу, ремонтної калькуляції №1805 від 10.11.2017, рахунку-фактури №ДА-0002325 наданих ТОВ «ДНІПРО-АВТОЦЕНТР», вартість робіт по відновленню транспортного засобу державний номерний знак [NUMBER] становить 17\~420,02 грн. Згідно з платіжним дорученням №27079, ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало ТОВ «ДНІПРО-АВТОЦЕНТР» суму у розмірі 16\~339,22 грн. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги №25/10/2018 від 25.10.2018, ФОП [PERSON] набув право вимоги за укладеними договорами страхування, в тому числі і за договором №4599241-02-04-01, що вбачається з додатку №1. 01.11.2018 [PERSON] було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. 30.01.2019 між ФОП [PERSON] та адвокатом Самойленко П.М. було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до додаткової угоди №86 до договору про надання правової допомоги, вартість робіт становить 1\~500,00 грн. Сплата суми у розмірі 1\~500,00 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №086. Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положенням статті 8\~Закону України\~«Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до вимог\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі N755/9320/15-ц. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 22.1\~ст. 22\~\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майна третьої особи. Оскільки наявний перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що характеризується заміною кредитора: потерпілий, яким є страхувальники передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. З аналізу зазначених вище норм закону та відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах № 6-2587цс15 від 23.12.2015 та № 760/25782/14-ц від 21.12.2016 р., страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. З огляду на те, що [PERSON] було визнано виним у ДТП, яке мало місце 10.11.2017, а ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 16\~339,22 грн., заявлені вимоги у розмірі 14\~339,22 грн. є такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт їх спричинення та розмір доведені належним чином. Відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки договір про відступлення прав вимоги є чинним, ніким не оскарженим, належним позивачем у даній справі є ФОП [PERSON] . Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Оскільки позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу пов`язану зі зверненням до суду з даним позовом надано належні докази, виходячи з принципу виваженості і справедливості, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, а також значення справи для учасників та розмір заявленої шкоди за відшкодуванням якої позивач звернувся до суду, з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 1 500,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768,40 грн. належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved