Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 17.07.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір № Z41.468.70097. Відповідно до п.2 Договору кредиту № Z41.468.70097 від 17.07.2017 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 2552,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно згідно Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,0100 % річних від залишкової суми кредиту. Згідно з п.5.7 Договору кредиту, реальна процентна ставка складає 194,0000%. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 2552,00 грн. строком на 17.07.2018 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до Додатку№ 1 до Договору кредиту) згідно з умовами цього Договору. 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та позивачем укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Отже до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № Z41.468.70097 від 17.07.2017 року, що укладено між AT «Ідея Банк» та [PERSON] . Позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконує, в зв`язку з чим станом на 03.12.2020 року виникла заборгованість в розмірі 7206,16 грн.: заборгованість за тілом кредиту - 2440,68 грн., заборгованість за відсотками 251,92 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 3665,52 грн., заборгованість за 3% річних за користування комісіями 205,86 грн., заборгованість за інфляційними витратами 642,18 грн, яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 04 травня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу письмового відзиву на позов не скористалась. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем по справі укладено Кредитний договір № Z41.468.70097. Відповідно до п.1.1 Договору кредиту № Z41.468.70097 від 17.07.2017 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 2552,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно з умовами цього Договору. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 2552,00 грн. строком на 17.07.2018 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до Додатку№ 1 до Договору кредиту) згідно з умовами цього Договору. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та позивачем по справі укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Отже до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № Z41.468.70097 від 17.07.2017 року, що укладено між AT «Ідея Банк» та [PERSON] . Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту - 2440,68 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 251,92 грн. суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,0100 % річних від залишкової суми кредиту. Згідно з п.5.7 Договору кредиту, реальна процентна ставка складає 194,0000%. Однак позивачем належними та допустимими доказами вказані вимоги не підтверджені, розрахунку заборгованості по відсоткам не надано. Відповідно до графіку щомісячних платежів за вказаним кредитним договором, відповідач мала сплатити проценти в проценти за період з 17.08.2017 року по 17.07.2018 року в розмірі 0,14 грн. Нарахування процентів за межами дії кредитного договору не допускається згідно ст.1050 ЦК України. Таким чином, позивач не надав суду належних та допустимих доказів відповідності нарахованих відсотків у розмірі 251,92 грн. умовам договору. Що стосується вимог позивача щодо стягнення комісії суд приходить до наступного. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до п.п. 1.4 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором від початкової суми кредиту (надання інформації по рахункам з використанням телефонних каналів зв`язку, засобів електронного зв`язку, опрацювання запитів позивачальника). Тобто, даним пунктом кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» . При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Дані правові висновки викладені в ухвалі Велика Палата Верховного Суду від 27 квітня 2021 року по справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, беручи до уваги вказану норму Закону, прострочення відповідачем сплати заборгованості, а також те, що втрати, пов`язані з інфляційними процесами є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів внаслідок неповернення тіла кредиту, суд вважає, що зазначені позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат є обґрунтованими. З урахування часткового задоволення позову, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту - 2440,68 грн., з відповідача також підлягає стягненню 3% річних за період 03.12.2020 року по 10.01.2022 в розмірі 81,01 грн., а також інфляційні витрати за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудень 2021 року в розмірі 252,30 грн. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги від 28.09.2021 року, укладений між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», акт № 1 прийому-передачі реєстру боржників від 18.10.2021 року, акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 01.06.2022 року. Приймаючи до уваги вищенаведені докази , а також з огляду на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 769,60 гривень - витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial