Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

03 березня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), Служба у справах дітей виконавчого комітету Веснянської сільської ради, виконувач функцій органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовувалатим, що [INFO] її дочка, відповідач у справі - [PERSON] , не перебуваючи у шлюбі, народила дочку [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] до актового запису про народження внесені зі слів матері, відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Без будь - яких пояснень відповідач [PERSON] залишила дочку [PERSON] позивачу та зникла у невідомому напрямку, тобто свідомо ухилилася від батьківських обов`язків відносно своєї дитини; не приймала участі у її вихованні та утриманні; не цікавилася її розвитком, здоров`ям та успіхами. Відповідно до Інформації Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області в січні 2021 року встановити місцезнаходження [PERSON] не представилось можливим, у зв`язку з тим, що вона на території Миколаївського району Миколаївської області не проживає. Близькі родичі жодного контакту з нею не підтримують. Позивач [PERSON] також зазначала, що її онука [PERSON] з 2009 року знаходиться під її опікою. Для дівчинки створені всі необхідні умови повноцінного проживання та розвитку; дитина забезпечена харчуванням, сезонним одягом та взуттям відповідно віку. [PERSON] навчається у Першій українській гімназії імені Миколи Аркаса Миколаївської міської ради Миколаївської області в 11 - Б класі. Позивач постійно цікавиться розвитком та успіхами онуки, спілкується з учителями, класним керівником, систематично відвідує батьківські збори (онлайн), бере активну участь у житті класу. Відносини з [PERSON] близькі та довірливі. Водночас у позові позивач вказувала на те, що саме онука стала ініціатором звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. У зв`язку з вказаними обставинами, позивач просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до її дочки [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, у вказаній цивільній справі відкрито провадження. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2021року підготовче провадження у цивільній справі № 945/302/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Служба у справах дітей виконавчого комітету Веснянської сільської ради, виконувач функцій органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, закрито. Постановлено призначити справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 09 серпня 2022 року подала на адресу суду заяву, в якій підтримала позов та просила задовольнити його у повному обсязі; розгляд справи просила проводити без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин; відзив не подала. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Веснянської сільської ради, виконувач функцій органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, при цьому 08 серпня 2022 року начальник Служби у справах дітей виконавчого комітету Веснянської сільської ради подав на адресу суду клопотання, у якому підтримав позовну заяву позивача [PERSON] ; розгляд справи просив проводити за відсутності представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Веснянської сільської ради. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: [PERSON] є мамою повнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , у Книзі реєстрації народжень записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері). Вказані відомості підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією Витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України№ 00001669808 від 18 листопада 2009 року (а. с. 11, 43). Розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області від 08 грудня 2009 року № 515 - р, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 13). Розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області від 16 грудня 2009 року № 581 - р, [PERSON] , [INFO] , мешканку с. Зелене, Миколаївського району Миколаївської області, призначено опікуном [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано [PERSON] виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, психічний стан, фізичний та духовний розвиток, готувати до сімейного життя; забезпечувати догляд і лікування; створювати належні побутові умови та умови для здобуття малолітньою повної загальної середньої освіти; вживати заходів для захисту цивільних прав та інтереів підопічної (а. с. 14). Відповідно до характеристики на [PERSON] , [INFO] , ученицю 11 - Б класу Першої української гімназії імені Миколи Аркаса Миколаївської міської ради Миколаївської області, складеної та підписаної класним керівником та директором гімназії 04 лютого 2021 року, [PERSON] навчається в гімназії з 10 класу, з 2019 року. За весь період навчання проявила себе як доброзичлива учениця, є навчальні інтереси з орієнтацією на майбутню професію. За результатами навчання за 10 - ий клас має оцінки достатнього та середнього рівнів (5 - 9 балів) та декілька оцінок високого рівня (10 - 11 балів). [PERSON] має чітко виражену життєву позицію, відсутні конфлікти з учителями. Вона має доброзичливий стиль поведінки. В неї багато друзів. Бере активну участь у житті класу, гімназії; обов`язки виконує вчасно і якісно. Вміє самостійно вирішувати проблеми. В характері переважають риси цілеспрямованості, врівноваженості; вимоглива до себе та оточуючих. Дівчина добре вихована, культурна, ввічлива та чемна. [PERSON] відкрита, чуйна; поважає дорослих. Вихованням дівчини займається бабуся [PERSON] : спілкується з учителями, класним керівником; цікавиться успіхами онуки; систематично відвідує батьківські збори (онлайн); бере активну участь у житті класу. Відносини з бабусею близькі та довірливі (а. с. 16). В матеріалах справи міститься копія Інформації від 16 лютого 2021 року № 12, що підписана керівником Першої української гімназії імені Миколи Аркаса Миколаївської міської ради Миколаївської області, з якої слідує, що практичним психологом гімназії було проведено діагностування [PERSON] , учениці 11 - Б класу щодо її емоційного стану. Визначення рівня тривожності показало, що дівчинка має рівень тривожності нижче середнього. При дослідженні самооцінки психічних станів виявлено низьких рівень тривожності, середній рівень фрустрації, агресії та ригідності. Тип темпераменту - холерик. Має високий рівень соціально - психологічної адаптації, високий рівень прийняття себе та інших та високий рівень емоційного комфорту. Комунікативні схильності на середньому рівні, організаторські здібності на низькому рівні. За результатами спостереження за [PERSON] під час перерв, зроблено наступний висновок: дівчинка постійно знаходиться в оточенні своїх однокласниць; завжди спокійна та у гарному настрої. Із бесіди з класним керівником з`ясовано, що поведінка та емоційний стан [PERSON] не викликає занепокоєння (а. с. 18). Відповідно до Акта обстеження умов проживання дитини від 11 лютого 2021 року, складеного та підписаного: депутатом Веснянської сільської ради; фахівцем із соціальної роботи; завідувачем ВОБ і уповноваженим представником сім`ї, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] - чоловік і [PERSON] - онука, підопічна. Сім`я проживає в будинку загальною площею 71,5 м.кв. У будинку 3 житлові кімнати. [PERSON] забезпечила [PERSON] належні житлові умови. У дитини окрема кімната, є все необхідне для проживання, навчання, виховання та розвитку. Сім`я забезпечена продуктами харчування. Зі слів [PERSON] , сім`ї невідоме місце знаходження матері, яка покинула свою дочку [PERSON] , коли їй було 4 роки. В ході обстеження матеріально - побутових умов проживання комісією встановлено, що бабуся [PERSON] опікується [PERSON] , забезпечуючи її усім необхідним для проживання, навчання, виховання та розвитку (а. с. 19). З копії повідомлення Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 22 січня 2021 року, адресованого начальнику Служби у справах дітей виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, слідує, що встановити місцезнаходження [PERSON] не представилось можливим, у зв`язку з тим, що вона на території Миколаївського району Миколаївської області не проживає. Близькі родичі жодного контакту з нею не підтримують (а. с. 20). Відповідно до Висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, від 24 лютого 2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її дочки [PERSON] , [INFO] , Служба у справах дітей виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської областівважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 21, 22). Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 за № 789-XII) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у статті 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з положеннями ст. 11 Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з положеннями ч. ч. 1 - 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 164 СК України встановлені підстави позбавлення батьківських прав. Так, відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 вказаної статті СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 166 СК України, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. У пунктах 15, 16, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] ; і не виконує батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення; дитину залишила на утримання своєї мами, позивача у справі, [PERSON] , коли дочці було 4 роки, та з цього часу, не відвідує її; виховним процесом не цікавиться, предметами першої необхідності та одягом не забезпечує, своєю поведінкою демонструє незацікавленість у возз`єднанні сім`ї. При цьому, станом на день розгляду справи, [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, у зв`язку з чим втратила правовий статус дитини. Оскільки позбавлення батьківських прав батьків щодо повнолітньої дитини законом не передбачено, суд дійшов висновку що вимога позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її повнолітньої дочки [PERSON] , задоволенню не підлягає. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд дійшов такого. Судом встановлено, що дочка відповідача [PERSON] проживає разом із бабусею - опікуном [PERSON] , за місцем її проживання та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положеннями з ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує матеріальне становище дитини і платника аліментів. Будь - яких обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на утримання дочки за станом здоров`я, або з інших причин, судом не встановлено та відповідачем доказів на підвердження цих обставин суду не представлено. Отже, відповідач як мати дитини була зобов`язана надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дочки [PERSON] , до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями п. 2) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати понесені позивачем за вимогу про позбавлення батьківських прав та документально підтверджені на його рахунок. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., за вимогу про стягнення аліментів на утримання дочки.

Outcome: partial