Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

16 червня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , з 21 листопада 1975 року. Заява мотивована тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , з 21 листопада 1975 року по день його смерті. [INFO] [PERSON] помер. Після втрати чоловіка, який утримував заявника протягом усього їх життя, звернулась до відділу обслуговування громадян № 23 Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з питання можливості переходу на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Однак, заявнику було відмовлено в зв`язку з тим, що є розбіжності в імені заявника, а саме: в свідоцтві про шлюб [NUMBER] зазначено російською мовою « [PERSON] », а в паспорті « [PERSON] ». Встановлення факту перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] необхідно заявнику для призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника. В зв`язку з вищевикладеним заявник звертається до суду. В судове засідання заявник не з`явилась, надала письмову заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує, в прийнятті рішення цілком довіряє суду. З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, й справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] " [PERSON] " (російською мовою), [INFO] уклав шлюб з " [PERSON] " (російською мовою), [INFO] , зареєстрований "Мценском гор бюро ЗАГС Орловской области" (російською мовою) 21.11.1975 року, актовий запис № 306, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (російською мовою) (а.с.7). [INFO] [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується копією свідотва про смерть від 07.04.2022 серії [NUMBER] виданого Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.12). Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по-батькові заявника значиться, як [PERSON] , російською мовою " [PERSON] " (а.с. 4). 14.04.2022 [PERSON] звернулась до відділу обслуговування громадян № 23 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії. Відповідно до копії рішення № 912160178175 від 20.04.2022 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії, подані документи для перерахунку пенсії, перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника містять розбіжності «ім`я заявника» (в свідоцтві про шлюб [NUMBER] [PERSON] , а в паспорті [PERSON] ), тому [PERSON] , [INFO] , відмовлено в переході на пенсію в разі втрати годувальника, в зв`язку з тим, що в зазначених документах не збігається «ім`я» заявниці. Згідно п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно п.п.10,18 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленням судом фактом. Так, Верховний Суд зазначає, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року). Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99). Враховуючі, що існує позасудовий порядок виправлення помилки в свідоцтві про шлюб, судом встановлено, що свідоцтво про шлюб видано на території держави рф. Тому, за обставин, коли російська федерація як держава, яка почала повномасштабну війну проти України, та заяву України про розрив дипломатичних відносин з росією, існують об`єктивні перешкоди звернення до органів, якими раніше видано свідоцтво про шлюб, для виправлення помилки, а тому суд вважає, що заявник у інший спосіб не зможе або витратить значний час для захисту свого права на отримання пенсії по втраті годувальника, ніж як встановлення юридичного факту перебування у шлюбі, що призведе до непропорційних обмежень в реалізації прав, наявність яких не заперечується учасниками процесу. Оскільки факт перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , з 21 листопада 1975 року, має для заявника юридичне значення, та від нього залежить виникнення права на отримання пенсії по втраті годувальника, на даний час встановити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості, зазначений факт підтверджується доказами по справі, заінтересована особа не зазначає про наявність спору про право в цій частині, суд вважає можливим задовольнити заявлені вимоги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved