Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просила визнати за нею, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , право власності на нежитлове приміщення по [ADDRESS] . На обґрунтування позову зазначила, що чоловік [PERSON] помер [INFO] та після його смерті до нотаріальної контори звернулися вона (позивачка) та [PERSON] (дочка померлого). [PERSON] отримала від неї грошову компенсацію її частки в спадковому майні та відмовилася від права на спадкування на її користь. Чоловікові належала земельна ділянка та житловий будинок, який не був зданий в експлуатацію. У зв`язку з чим, рішенням суду визнано право власності на вказане майно. Їй стало відомо, що окрім зазначеного майна, чоловікові належала також спірна нежитлова будівля, щодо якої нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відмова [PERSON] щодо цього майна не може бути прийнята після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивачка подала заву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідачка подала заяву, в якій позов визнала. Представник третьої особи подав заяву, в якій щодо вирішення спору покликався на розсуд суду, просив розгляд справи проводити у його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно розписки від 10.06.2021р., дочка померлого чоловіка [PERSON] отримала компенсацію від [PERSON] за частку у спадковому майні, яка належала їй за законом після смерті батька [PERSON] та відмовилася від такої частик на користь [PERSON] . Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 25.06.2021р. за [PERSON] , в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по [ADDRESS] . За [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю площею 11,4кв.м, розташовану по [ADDRESS], що встановлено з договору купівлі-продажу від 28.05.2003р., витягу від 04.06.2003р. З відповіді від 06.09.2021р. встановлено, що нотаріус роз`яснив позивачці неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину щодо спірного нежитлового приміщення по [ADDRESS] в цілому, у зв`язку з необхідністю подання правостанвлюючих документів на цю будівлю, технічного паспорта по цьому об`єкту, інформації щодо права власності на такий, а також іншого спадкоємця [PERSON] . Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцями спадщини визначені у частинах 3, 4 ст.1268 ЦК України). За частиною третьою ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кдексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята ст. 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя ст. 1296 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до роз`яснень п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями першої черги, не відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та звернулися до нотаріуса з відповідними заявами до нотаріуса, на підставі яких була відкрита спадкова справа. Для спадкування спірного нежитлового приміщення спадкоємцям необхідно подати нотаріусу правовстановлюючі документи на це майно, технічний паспорт та інформацію про право власності. Однак, позивачка не надала нотаріусу необхідні документи, та звернулася до суду, не обґрунтувавши жодним чином неможливості надання таких нотаріусу. Окрім цього, позивачкою не надано суду технічного паспорта щодо спірного нежитлового приміщення. З врахуванням зазначеного, нотаріус не відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, а лише роз`яснив їй які дії необхідно вчинити для реалізації її права на спадщину. Також, суд враховує роз`яснення, які зазначені в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" Відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. За таких підстав, відповідачка [PERSON] , яка також вчасно звернулася до нотаріуса після смерті спадкодавця, після належного оформлення права на спадкове майно, уповноважена розпорядитися цим майном на користь позивачки, оскільки не заперечила, щоб таке майно перейшло у власність позивачки. Зазначене свідчить про те, що позивачка не позбавлена змоги набути право на належне [PERSON] майно в позасудовому порядку. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, підстави задоволення позову відсутні, оскільки в позивачки наявні умови для одержання свідоцтва про право на спадщину та вправі отримати частку у спадковому майні [PERSON] , шляхом укладення з нею укладення відповідної угоди після отримання спадкового майна, а не шляхом надання рукописного засвідчення про отримання компенсації.

Outcome: dismissed