Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» (далі - ТОВ «Дорі Фінанс»), треті особи - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. (далі - приватний нотаріус Грисюк О.В.), приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. (далі - приватний виконавець Подолянко І.А.), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 87921 про стягнення з нього на користь ТОВ «Дорі Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 13140 грн. 80 коп. З 02 вересня 2021 року цей виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Подолянко І.А. (виконавче провадження № 66675284). Зазначає, що він не отримував письмової вимоги від відповідача про погашення заборгованості та не визнає розмір заборгованості, нарахованої ТОВ «Дорі Фінанс», оскільки позбавлений будь-якої інформації зі сторони відповідача щодо кредитних зобов`язань. Вважає, що заборгованість не відповідає фактичним обставинам справи та не є безспірною, а приватний нотаріус Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис із порушенням установленого порядку. Окрім того, вказує, що він взагалі не отримував будь-яких коштів від ТОВ «Дорі Фінанс». За таких обставин, [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Грисюк О.В. від 12 червня 2021 року № 87921 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 лютого 2022 року було забезпечено позов [PERSON] шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 66675284 на підставі оспорюваного виконавчого напису. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Григорук С.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує, просить його задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач - ТОВ «Дорі Фінанс», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило, у визначений судом строк відзив на позов не подавало. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Грисюк О.В., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець Подолянко І.А., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2022 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця Подолянко І.А. від 02 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66675284 з примусового виконання виконавчого напису № 87921, виданого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дорі Фінанс» заборгованості в розмірі 13140 грн. 80 коп., та зобов`язано боржника протягом п`яти робочих днів подати декларацію про доходи та майно, а також постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 1314,08 грн. Так, за правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 7 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі в випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до вимог підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку № 1172 для одержання виконавчого напису щодо стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83 цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно не обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряти доводи боржника в повному обсязі й встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що жодних грошових коштів від ТОВ «Дорі Фінанс» він не отримував, жодних заяв, звернень чи вимог щодо розміру заборгованості та сплати заборгованості йому не надходило, нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не перевірено безспірності заборгованості, яка підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Відповідач ТОВ «Дорі Фінанс», а також приватний нотаріус Грисюк О.В. у судові засідання не з`являлись та не надали суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача, що він жодної цивільно-правової угоди із відповідачем не укладав, жодних фінансових зобов`язань перед відповідачем не має, кошти не отримував. Матеріали справи також не містять доказів на спростування зазначених тверджень позивача. Документ, який підтверджує фінансові зобов`язання позивача перед відповідачем, в матеріалах справи як доказ відсутній. На вимогу суду приватний нотаріус Грисюк О.В. не надала документи, на підставі яких нею було вчинено оспорюваний виконавчий напис. В свою чергу і відповідач ТОВ «Дорі Фінанс» не надав суду жодного документу, який би підтверджував наявність фінансових зобов`язань [PERSON] перед ТОВ «Дорі Фінанс». Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 87921, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дорі Фінанс» 13140,80 грн. заборгованості. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог та на підставі ст.141 ЦПК України стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 992,40 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн., а всього 1488,60 грн.

Outcome: approved