Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 03.09.2013 вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спільне господарство не ведеться, шлюбні сімейні відносини між ними припинені з 2022 року. Відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте в добровільному порядку відмовляється це робити, хоча офіційно працює та отримує заробітну плату у розмірі 15000 грн. Вона самостійно утримує дитину, яка проживає разом з нею. Просила суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1751; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. 14.07.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 18.08.2022 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 03.09.2013 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 03.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1751. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.01.2017 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] народилася [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини між сторонами припинені, примирення між сторонами не можливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Отже, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд відзначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати свою неповнолітню доньку [PERSON] до досягнення нею повноліття. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів слід визначити, як того вимагають положення ст. 183 СК України, в єдиній частці від заробітку (доходу) батька. Суд вважає можливим визначити аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову, тобто з 13.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані суду, при цьому такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби дитини з урахуванням її віку і стану здоров`я та відповідатиме сталій судовій практиці щодо розміру частки доходу, який стягується з платника аліментів на утримання однієї дитини за звичайних умов. Водночас суд не вбачає підстав для задоволення вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з урахуванням індексації у зв`язку з тим, що розмір аліментів визначений судом у частці від заробітку (доходу) відповідача, а не у твердій грошовій сумі, яка на підставі ст. 184 СК України підлягає індексації. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 992,40 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення. Також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 992,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial