Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

25.03.2021 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», просить стягнути за договором SAMDN1000713686996 від 14.01.2011 р. 54 948,30 євро пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 24.03.2020 р. до 01.08.2020 р. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що між ними було укладено депозитний договір № SAMDN1000713686996 від 14.01.2011 р., на виконання якого передала відповідачу 10 000,00 євро; 06.07.2018 р. вАкціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» отримано її заяву від 07.06.2018 р. (вх. № 97297-ВБ) про розірвання договору та видачу коштів, нарахованих відсотків, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2018 р. у справі № 757/34027/18-ц були задоволені її позовні вимоги. Ухвалою суду від 30.03.2021 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 17.05.2021 р. вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 17.06.2021 р. зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 03.12.2021 р. поновлено провадження у справі. Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Встановлено, що протягом липня 2018 р.-березня 2019 р. у провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 757/34027/18 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів та штрафних санкцій; рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2018 р., що набрало законної сили 12.03.2019 р., позов [PERSON] задоволено, з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на її користь стягнуто 10 000,00 євро вкладу, 4 089,31 євро процентів. При винесенні рішення суд вважав встановленим, що 14.01.2011 р. [PERSON] та Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» уклали договір № SAMDN1000713686996 вклад «Стандарт з щомісячною сплатою процентів», за умовами якого вкладник вносить на рахунок банку 10 000,00 євро строком до 14.07.2011 р., включно, а банк зобов`язався сплачувати 7,5% річних за користування грошовими коштами, нараховуючи проценти щомісячно. Договір оформлений у м. Євпаторії, укладений шляхом подачі заяви на оформлення вкладу, у якій зазначені істотні умови договору, порядок виплати процентів, порядок дострокового розірвання договору та інші умови. Заява містить підпис вкладника, представника банку та логотип банку, фото електронної ощадної книжки. Пунктом 3 договору сторони погодили, якщо по закінченню строку вкладу сторона вкладника не заявила банку про відмову від продовження договору, вклад автоматично вважається продовженим на ще один строк, зазначений у заяві. Строк вкладу продовжується неодноразово без заяви клієнта до банку. 07.06.2018 р. [PERSON] звернулася в банк із заявою про розірвання договору банківського вкладу та виплату їй грошових коштів. Заява отримана банком 06.07.2018 р. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду із вимогами до відповідача про захист прав споживачів та стягнення пені згідно Закону України «Про захист прав споживачів», свої вимоги обґрунтовує частиною першою статті 1058, частиною другою статті 1060 ЦК України, Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій та операцій з ощадними сертифікатами банку, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577 (далі - «Положення № 516»), Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно частини другої статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Положення № 516 розроблене відповідно до ЦК України, Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», «Про платіжні послуги», іншого законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України (пункт 1 розділу 1 Положення № 516). Банк зобов`язаний за договором банківського вкладу на вимогу видати вклад (депозит) або його частину та нараховані проценти на першу вимогу вкладника. Банк зобов`язаний за договором банківського строкового вкладу видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом зі спливом строку, визначеного в договорі банківського вкладу. Повернення вкладнику банківського строкового вкладу (депозиту) та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, передбачених умовами договору банківського строкового вкладу. Договір банківського вкладу вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу (депозиту) зі спливом строку, установленого договором, або повернення суми вкладу (депозиту), унесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин, якщо інше не встановлено договором (пункт 15 розділу ІІ Положення № 516). Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти залучені на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти залучені на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - у національній валюті (підпункти 1, 2 пункту 16 розділу ІІ Положення № 516). Банк відповідно до умов договору банківського вкладу перераховує нараховані проценти за вкладом (депозитом) вкладника, визначеного в абзаці першому пункту 18 розділу II цього Положення, на поточний рахунок цього вкладника або зараховує на поповнення вкладу (депозиту) (абзац перший пункту 23 розділу ІІ Положення № 516). Банк відповідно до умов договору банківського вкладу перераховує нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом) фізичної особи на її поточний/платіжний рахунок або зараховує на поповнення вкладу (депозиту), або виплачує вкладнику готівкою (пункт 18 розділу ІІ Положення № 516). Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Так, позивач [PERSON] , звертаючись до суду із вимогами про стягнення пені згідно Закону України «Про захист прав споживачів», в обґрунтування своїх вимог надала суду копію рішення суду касаційної інстанцій у справі № 757/34027/18. Відповідач стверджує, що у справі № 757/34027/18-ц судове рішення, яким було стягнуто суму депозитного вкладу та нараховані відсоткиза договором SAMDN1000713686996 від 14.01.2011 р., набрало законної сили 12.03.2019 р., то, відповідно, після цієї дати між позивачем і відповідачем не існує жодних споживчих правовідносин та застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин неможливо. У постанові Верховного Суду від 21.12.2021 р. у справі № 369/7118/18 з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 р. у справі № 320/5115/17 зазначено, що у зв`язку з достроковим розірванням депозитних договорів за заявою вкладника між сторонами припинено правовідносини за цими договорами, тому частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини. В постанові Верховного Суду від 01.12.2021 р. у справі № 321/404/19 зазначено, що після ухвалення судового рішення, яким стягнуто на користь позивача депозитний вклад, договірні відносини між сторонами є такими, що припинились. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 р. у справі № 320/5115/17 щодо можливості застосування норм Закону № 1023-ХІІ та нарахування пені на підставі частини п`ятої статті 10 цього Закону зазначено, що розміщення грошових коштів у виді вкладу (депозиту) та отримання процентів за вкладом є фінансовими операціями, які здійснюються у разі укладення договору банківського вкладу, і в сукупності становлять суть фінансової послуги, яка надається банком споживачу (вкладнику)… Законом № 1023-ХІІ врегульовані договірні відносини за участі споживача. …Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону № 1023-ХІІ у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Отже пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону № 1023-ХІІ, застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача. Суд, враховуючи, що між позивачем та відповідачем припинено правовідносини з договору банківського вкладу (депозиту), то частина п`ята статті 10 Закону № 1023-ХІІ не розповсюджується на спірні правовідносини, вважає у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення пені згідно Закону України «Про захист прав споживачів» слід відмовити.

Outcome: dismissed