Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

07 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батько дитини з 2013 року проживає окремо, в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні дочки. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду відповідач повинен сплачувати аліменти, але жодного разу не поцікавився за які кошти виховується дитина. Дитина знаходиться на повному утриманні в позивача, протягом 2020-2021 років відповідач аліменти не сплачує, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не займається вихованням та утриманням доньки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 20 жовтня 2021 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17 січня 2022 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області подати суду письмовий висновок розв`язання спору. 02 грудня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання від служби у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про залучення до участі у справі органу опіки та піклування Узинської міської територіальної громади, оскільки відповідач у справі проживає у селі Павлівка, що знаходиться в адміністративних межах Узинської міської територіальної громади. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року клопотання служби у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Узинської міської територіальної громади та зобов`язано вказану службу подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. 21 грудня 2021 року на адресу суду надійшло пояснення від Узинської міської ради Київської області, згідно з яким орган опіки та піклування Узинської міської територіальної громади немає можливості надати висновок щодо розв`язання даного спору через те, що сторони фактично не проживають на території Узинської територіальної громади. Через неявку в підготовче засідання, призначене на 17 січня 2022 року відповідача у справі, останнє судом відкладено на 17 лютого 2022 року. 17 лютого 2022 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача у справі про залучення до розгляду даної справи служби у справах дітей Білоцерківської міської ради так як вона з дитиною фактично проживає на території міста Біла Церква. Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - службу у справах дітей Білоцерківської міської ради. Через неявку в підготовче засідання, призначене на 17 лютого 2022 року відповідача у справі, останнє судом відкладено на 05 квітня 2022 року. Через неявку в підготовче засідання, призначене на 05 квітня 2022 року відповідача у справі, останнє судом відкладено на 01 червня 2022 року. 01 червня 2022 року на адресу суду надійшло рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дочки [PERSON] 01 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява від позивача про закриття підготовчого засідання. 01 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява від представника третьої особи про закриття підготовчого засідання, підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Ухвалою суду від 01 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 06 липня 2022 року. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 06 липня 2022 року, останнє судом відкладено на 15 серпня 2022 року. В судове засідання, призначене на 15 серпня 2022 року сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно. Від позивача 15 серпня 2022 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримання нею в повному обсязі позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилися шість разів, чотири рази в підготовче засідання, призначене на 17 січня 2022 року, 17 лютого 2022 року, 05 квітня 2022 року та 01 червня 2022 року та двічі в судове, призначене на 06 липня 2022 року та 15 серпня 2022 року. 2021 року. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена судом своєчасно. Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачу повернулися на адре25 січня 2022 року12 квітня 2022 року, 14 червня 2022 року та 12 липня 2022 року з відмітками про їх вручення відповідачу. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 02 листопада 2021 року, [PERSON] , 10.09.1987 року зареєстрованим не значиться. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] народилася [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про її народження. В графі «Батько» даного свідоцтво записаний [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . 04 вересня 2013 року позивачка повторно уклала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 07 серпня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом видано виконавчий лист, згідно з яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2020 року до досягнення дитиною повноліття. 09 вересня 2021 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, згідно з якою заборгованість [PERSON] по аліментах перед [PERSON] станом на 01 вересня 2021 року складає 43551,82 грн. Станом на 01.02.20222 року заборгованість по аліментах [PERSON] перед [PERSON] становила 57806,82 грн. Йосипівським старостинським округом Узинської міської ради 20 вересня 2021 року виждано довідку, згідно з якою [PERSON] зареєстрована спільно з дітьми та батьками в будинку по вулиці Павлівка Білоцерківського району Київської області. Відомості щодо реєстрації чи проживання за даною адресою відповідача у справі, вказана довідка не містить. 04 квітня 2022 року в приміщення КП БМР ЖЕК № 7 складено акт № 4 щодо проживання [PERSON] без реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету білоцерківської міської ради Київської області № 307 від 26 травня 2022 року зазначено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дочки, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. Позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дочки [PERSON] і доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої дочки [PERSON] , не цікавиться її навчанням, не забезпечує за нею необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкуються з дитиною обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Приймаючи до уваги те, що при задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд має прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, але враховуючи те, що аліменти з відповідача стягнуто рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2020 року, суд обмежується ухваленням рішення про позбавлення відповідача батьківських прав. Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору в сумі 908,00 грн. необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved