Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Відповідач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , якому надано статут дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки його мати відбувала покарання в місцях позбавлення волі, а відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. На цей час над дитиною встановлено піклування та призначено піклувальником [PERSON] . Після відбування покарання за вироком суду, у червні 2021 року відповідач звернулася до виконкому із заявою про повернення їй дитини на виховання та спільне проживання, але між ними виникли напружені стосунки, їм трудно знайти спільну мову. Відповідач не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, доходів не має, зловживає алкогольними напоями, квартиру у належному стані не підтримує, належне виконує батьківські обов`язки, матеріально сина не утримує. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що згодна на позбавлення її батьківських прав, оскільки не може забезпечити синові достатнього рівня життя, сама проживає за рахунок пенсії своєї бабусі, впливу на дитину не має. Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач просить позбавити її батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Процесуальні дії у справі. 28.09.2021 позовна заява отримана судом. 19.10.2021 отримано інформацію щодо зареєстрованого місяця проживання відповідача. 16.11.2021 провадження у справі відкрито. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 14.02.2022 підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. 04.07.2022 справа передана в провадження судді Попова В.В. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання учасники процесу не з`явились: - представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення; - відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому порядку, в тому числі за допомогою sms -повідомлення, але причини неявки не повідомила, правом надання відзиву не скористалась, ніяких клопотань від неї не надходило; - від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити; - представник третьої особи КМЦСССДМ причини неявки не повідомив, заперечень проти позову або клопотань не надав. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.206, ч.4 ст.223 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відомості про батька дитини в актовому записі про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.8). Дитина має зареєстроване місце проживання за адресою відповідача - [ADDRESS] (а.с.12), навчається в ДНЗ «Інгулецький професійний ліцей». Згідно з довідкою про звільнення, відповідач в період з 15.01.2019 по 14.05.2021 відбувала покарання у виді позбавлення волі за вироком суду від 18.09.2019 року (а.с.13). Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради від 20.03.2019 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено над ним опіку та призначено опікуном малолітнього прабабусю [PERSON] , з якою дитина проживає з адресою: [ADDRESS] (а.с.14а). 10.06.2021 відповідач звернулася до голови Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради із письмовою заявою про бажання повернути їй на виховання сина [PERSON] (а.с.14). Згідно з Актом обстеження умов проживання, складеного спеціалістами сектора ССД за участю фахівця КМЦСССДМ, за місцем проживання відповідача, дитини та опікуна: [ADDRESS] , санітарний стан житла задовільний, дитина мешкає в окремій кімнаті, в якій створені необхідні умови для проживання та навчання, які забезпечує піклувальник [PERSON] . Як зазначено в акті, мати дитини не може задовольнити фундаментальні життєві потреби дитини, оскільки не має заробітку або іншого доходу (а.с.15). За повідомленням директора КМЦСССДМ від 13.07.2021 року, під час візиту фахівця до відповідачки, було з`ясовано, що вона квартиру у належному санітарному стані не підтримує, виглядає неохайно, не працює, хоч і отримала направлення до КУ «Центр зайнятості», від неї відчувався запах алкоголю. З матір`ю дитини проведено профілактичну бесіду, запропоновано комплекс послуг, але свого ставлення до дитини вона не змінила. Комісія з питань захисту прав дитини на своєму засіданні 20.07.2021 року вирішила внести на розгляд виконкому питання про неможливість передачі неповнолітньої дитини відповідача їй для подальшого виховання. Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків у відношення сина, його вихованням не займається, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться життям та здоров`ям, матеріально не утримує. Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає неможливим передати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , для подальшого виховання матері [PERSON] та доцільним позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина, що слідує з рішення виконкому № 301 від 05.08.2021 року (а.с.19). Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення їх від виконання своїх обов`язків та з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів згідно з частиною другою статті 182 цього кодексу має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем повністю доведений факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина, байдужого ставлення до його долі. З урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку /доходів/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому, письмову заяву відповідача, надану на засіданні комісії з питань захисту прав дитини про те, що вона згодна на позбавлення її батьківських прав, оскільки не може забезпечити синові достатнього рівня життя, суд розцінює як визнання останньою позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. До того ж, суд вважає за необхідне зазначити, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 СК України. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягають стягненню з відповідача судовий збір на користь держави за дві заявлені позовні вимоги, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved