Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до Відділу культури, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської РДА, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість в розмірі 138171,25 грн, з яких: 6793,66 грн - заробітна плата за грудень 2020 року, 6000,00 грн - заробітна плата за січень 2021 року, 6000,00 грн - заробітна плата за лютий 2021 року, 4615,35 грн - заробітна плата за березень 2021 року, 6301,47 грн - компенсація за невикористану відпустку, 6000,00 грн - вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку, 102460,77 грн - компенсація за час вимушеної затримки виплат. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона працювала на посаді провідного бібліотекара Борзнянської центральної районної бібліотеки й 22.03.2021р. була звільнена у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України). Однак, всупереч вимог ч.1 ст.47, ч.1 116 КЗпП України в день звільнення їй не було письмово повідомлено про належні суми розрахункових коштів та не виплачено заробітну плату з грудня 2020 року по березень 2021 року, до складу якої входить й компенсація за 37 днів невикористаної відпустки та вихідна допомога (ст.44 КЗпП України). Крім того, в зв`язку з простроченням виплати з вини відповідача належних їй при звільненні сум той згідно зі ст.117 КЗпП України має нести відповідальність у вигляді компенсації середнього заробітку, розмір якого з 23 березня 2021 року по 15 липня 2022 року становить 102460,77 грн. В зв`язку з цим і звернулась за захистом своїх прав до суду. Позивачка, як і її представник, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі й пояснила, що вона до часу звільнення належним чином виконувала свої посадові обов`язки, але заробітну плату з грудня 2020 року по 22 березня 2021 року не отримала. Табелі обліку робочого часу велися її керівником [PERSON] та надалися для нарахування заробітної плати до централізованої бухгалтерії Сектору культури, молоді та спорту Борзнянської РДА. На відповідні адвокатські запити вказаних документів та відомостей про нарахування заробітної плати їм не надали, до архіву ці первинні документи бухгалтерського обліку не передавались. В зв`язку з цим, розрахунки складових елементів заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільнені були проведені нею виходячи з її заробітку за останні місяці роботи у 2020 році, постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. та з огляду на встановлений з 01.01.2021р. місячний розмір мінімальної заробітної плати в 6000 грн. Зазначає, що засновником Борзнянської районної центральної бібліотечної системи, де вона працювала, була Борзнянська районна рада, а розпорядником коштів - Сектор культури, молоді та спорту Борзнянської РДА, правонаступником якого в процесу адміністративно-територіальної реформи є Відділ культури, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської РДА, який і має сплатити заборговану їй та не виплачену до цього часу заробітну плату. Відповідач Відділ культури, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, відзиву на позов не надав, у поданій заяві від 12.08.2022р. просить розглядати справу без участі їх представника. Відзив відповідача суд не приймає до розгляду, оскільки всупереч вимог ч.4, 5 ст.178 ЦПК України до нього не додано документів, що підтверджують надіслання копії відзиву іншим учасникам справи. Треті особи Сектор культури, молоді та спорту Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, Борзнянська міська рада Чернігівської області були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розписками про одержання судових повісток, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, повноважних представників не направили, про причини неприбуття не повідомили, пояснень щодо позову не надали; представник Сектору подала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Приписами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з ч.1 ст.115 КК України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. За змістом положень ст.3-1, 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати, окрім випадків невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено в судовому засіданні, підтверджується доданими документами та не оспорюється учасниками справи, позивачка [PERSON] за останньою посадою до 22 березня 2021 року працювала провідним бібліотекарем Борзнянської центральної районної бібліотеки (далі - Борзнянська РЦБС), засновником якої була Борзнянська районна рада Чернігівської області, правонаступником якої в процесі адміністративно-територіальної реформи стала Ніжинська районна рада Чернігівської області. Наказом в.о. директора Борзнянської РЦБС О.Шестопал №16 від 16.03.2021р. [PERSON] було звільнено з роботи з 22.03.2021р. у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України); централізованій бухгалтерії Сектору культури, молоді та спорту Борзнянської РДА наказано виплатити [PERSON] компенсацію за 29 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки та 8 календарних днів додаткової відпустки за особливі умови праці за період роботи з 05.01.2020р. по 22.03.2021р., вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст.44 КЗпП України. Згідно інформації КУ «Борзнянський міський трудовий архів» від 11.11.2021р. та архівної копії відомості про нарахування заробітної плати [PERSON] в грудні місяці 2020 року була нарахована заробітна плата в загальній сумі 6793,65 грн, за вирахуванням обов`язкових податків, зборів та інших платежів сума до видачі склала 5468,89 грн. Нарахування заробітної плати [PERSON] за період з 01 січня 2021 року по 22 березня 2021 року (день звільнення) первинними документами бухгалтерського обліку не зафіксовано, табелі обліку робочого часу щодо позивачки відповідачем та третіми особами суду не надано, тоді як згідно довідки КУ «Борзнянський міський трудовий архів» від 11.11.2021р. вказані документи до архівної установи на зберігання не надходили. Однак, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона як керівник Борзнянської РЦБС особисто складала табелі обліку робочого часу на підлеглих працівників та передавала їх до централізованої бухгалтерії Сектору культури, молоді та спорту Борзнянської РДА для нарахування й виплати заробітної плати. [PERSON] з 01 січня 2021 року по день звільнення перебувала на робочому місці та виконувала свої посадові обов`язки, її робота табелювалася в звичайному порядку. При реорганізації всі документи були передані до правонаступника - Відділу культури, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської РДА. При цьому, суд вважає, що відсутність проведення бухгалтерією відповідних офіційних нарахувань заробітної плати [PERSON] за період січень-березень 2021 року з огляду на належне виконання нею своїх посадових обов`язків, в силу приписів ст.43 Конституції України та вищенаведених норм трудового законодавства не може бути підставою для обмеження права позивачки на своєчасне одержання винагороди за працю. Інакше ж тлумачення цих фактичних обставин становитиме порушення вимог ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Натомість, відсутність у роботодавця табелів обліку робочого часу не може ставитися у провину працівнику, так як ведення та зберігання цих первинних документів первинного обліку не залежить від волі чи дій найманого працівника, а є безпосереднім обов`язком самого роботодавця; в даних правовідносинах працівник є слабшою й менш захищеною стороною, в зв`язку з чим підлягає особливому правовому захисту, що відповідає основним засадам цивільного законодавства, визначених у ст.3 ЦК України. Крім того, зміст записів у трудовій книжці [PERSON] та наказу про її звільнення щодо підстав припинення трудового договору, пояснення учасників справи в своїй сукупності дають підстави для висновку про належне виконання позивачкою своїх посадових обов`язків до часу звільнення, тоді як доказів протилежного всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України відповідачем суду не було надано. З огляду на вищенаведені обставини, суд погоджується з наведеними стороною позивача розрахунками заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки при звільнені, оскільки вони були проведені виходячи з її документально підтвердженого заробітку за останні місяці роботи у 2020 році, у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р., та з огляду на встановлений з 01.01.2021р. місячний розмір мінімальної заробітної плати в 6000 грн, тоді як відповідач у встановленому законом порядку відзиву на позов та власних розрахунків на спростування доводів позивачки не надав, а в поданій заяві про розгляд справи без його участі не зазначає про свою незгоду з позовними вимогами. Також слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016р. у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Отже, враховуючи викладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України, з огляду на притаманний цивільному (господарському) судочинству стандарт «баланс вірогідностей», суд вважає, що правдивість тверджень позивачки (її представника) та заявлені нею вимоги заслуговують на довіру, виплата заробітної плати [PERSON] за грудень 2020 року, січень-березень 2021 року не здійснювалась, остаточний розрахунок з нею при звільненні не проведено, тому заборгованість з оплати праці перед позивачкою становить: за грудень 2020 року - 6793,65 грн, за січень 2021 року - 6000,00 грн, за лютий 2021 року - 6000,00 грн, за березень 2021 року - 4615,35 грн, з компенсації за невикористану відпустку - 6301,47 грн, по виплаті вихідної допомоги (ст.44 КЗпП України) - 6000,00 грн. Разом з тим, визначений позивачкою розмір компенсації за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 102460,77 грн на думку суду не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). При цьому, суд зважує на ті обставини, що [PERSON] звернулась до суду з даним позовом після спливу більше одного року з часу звільнення з роботи; водночас заборгованість по заробітній платі перед позивачкою відповідачем до цього часу не погашена; обрахований позивачкою розмір компенсаційних виплат за ст.117 КЗпП України майже втричі перевищує заявлену до стягнення загальну суму заборгованості по заробітній платі (35710,47 грн). Таким чином, з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивачки та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивачки виплат у сумі 36000,00 грн (на рівні невиплаченої заборгованості). Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивачки, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року в справі №761/9584/15-ц за схожих обставин. Суд також погоджується з доводами позивачки, що Відділ культури, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської РДА є належним відповідачем за даним позовом, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. За змістом положень ч.1, 5 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації; у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Питання правонаступництва в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) було предметом розгляду Верховного Суду, який у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову від 11 жовтня 2019 року в справі №812/1408/16, фактичні обставини у якій хоча і не є подібними, проте безпосередній підхід до розуміння спірного у даній справі питання суд вважає застосовним до цієї справи. Так, Верховний Суд у вказаній постанові сформулював висновок, відповідно до якого публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва; під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів. У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин, а його правонаступником є той суб`єкт владних повноважень, якому передані функції, що охоплюють зміст повноважень для вчинення дій, необхідних, зокрема для відновлення прав стягувача на виконання судового рішення. Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.03.2019р. по справі №524/4478/17, від 20.02.2019р. по справі №826/16659/15, від 10.09.2020р. по справі №420/5772/18. Відповідно до пп.25 п.1 постанови Верховної Ради України від 17.07.2020р. №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» у Чернігівській області утворено, зокрема, Ніжинський район (з адміністративним центром у місті Ніжин) у складі територій Батуринської міської, Бахмацької міської, Бобровицької міської, Борзнянської міської, Вертіївської сільської, Височанської сільської, Дмитрівської селищної, Комарівської сільської, Крутівської сільської, Лосинівської селищної, Макіївської сільської, Мринської сільської, Ніжинської міської, Новобасанської сільської, Носівської міської, Плисківської сільської, Талалаївської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Ліквідовано у Чернігівській області: Бахмацький, Бобровицький, Борзнянський, Варвинський, Городнянський, Ічнянський, Козелецький, Коропський, Корюківський, Куликівський, Менський, Ніжинський, Новгород-Сіверський, Носівський, Прилуцький, Ріпкинський, Семенівський, Сновський, Сосницький, Срібнянський, Талалаївський, Чернігівський райони (пп.25 п.3 вказаної постанови). Згідно Переліку районних державних адміністрацій, що реорганізуються шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених постановою Верховної Ради України від 17.07.2020р. №807-ІХ, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2020р. №1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій», Борзнянська РДА реорганізується шляхом приєднання до Ніжинської РДА. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020р. №1321 затверджено Порядок здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються (далі - Порядок), яким визначено механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням або реорганізацією райдержадміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків райдержадміністрацій, що припиняються, у зв`язку із зміною адміністративно-територіального устрою України. Дія цього Порядку поширюється на райдержадміністрації, які у зв`язку з прийняттям постанови Верховної Ради України від 17.07.2020р. №807-ІХ підлягають утворенню та/або реорганізації. Пунктами 7, 10 Порядку передбачено, що перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється: - у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється (далі - комісія з реорганізації); - у разі утворення на території новоутвореного району райдержадміністрації, в адміністративному центрі якого була відсутня така райдержадміністрація, - з моменту державної реєстрації райдержадміністрації як юридичної особи публічного права та утворення комісії з реорганізації. Райдержадміністрація, розташована в ліквідованому районі, продовжує здійснювати свої повноваження до моменту виникнення відповідного правонаступництва, передбаченого пунктами 7 і 8 цього Порядку. Пунктом 11 Порядку також визначено, що райдержадміністрації, що припиняються, до складу яких входять структурні підрозділи із статусом юридичної особи публічного права, після набрання чинності актом Кабінету Міністрів України про реорганізацію відповідної райдержадміністрації, а у разі створення райдержадміністрації на території новоутвореного району - після державної реєстрації створення райдержадміністрацій, видають акт про реорганізацію структурних підрозділів райдержадміністрації, які мають статус юридичної особи публічного права. У акті про реорганізацію визначається її спосіб, з реорганізації, строк її завершення та інші необхідні умови. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, розпорядженням голови Борзнянської РДА від 12.01.2021р №1 «Про реорганізацію Сектору культури, молоді та спорту Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської» зобов`язано припинити в порядку реорганізації юридичну особу - Сектор культури, молоді та спорту Борзнянської РДА шляхом приєднання до Відділу культури, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської РДА Чернігівської області. Утворено комісію з припинення юридичної особи - Сектор культури, молоді та спорту Борзнянської РДА. На голову комісії покладено обов`язок вжити заходів щодо припинення юридичної особи у строк до 12 березня 2021 року. Розпорядженням голови Ніжинської РДА від 16.03.2021р №81 «Про затвердження передавального акту» було затверджено передавальний акт Сектору культури, молоді та спорту Борзнянської РДА та зобов`язано голову комісії з реорганізації юридичної особи шляхом приєднання забезпечити здійснення державної реєстрації припинення Сектору культури, молоді та спорту Борзнянської РДА. За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 14.01.2021р. Сектор культури, молоді та спорту Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області перебуває в стані припинення згідно рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації. Отже, зважаючи на те, що розпорядженням голови Борзнянської РДА від 12.01.2021р №1 утворено комісію з припинення юридичної особи - Сектор культури, молоді та спорту Борзнянської РДА, то саме з цієї дати відбувся перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) Сектору культури, молоді та спорту Борзнянської РДА до Відділу культури, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської РДА, в зв`язку з чим Сектор культури, молоді та спорту Борзнянської РДА втратив повноваження державного органу. При цьому, факт перебування до цього часу Сектору культури, молоді та спорту Борзнянської РДА у стані припинення, невжиття комісією з реорганізації належних заходів щодо припинення юридичної особи, нездійснення реєстрації такого припинення та невнесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ліквідації) юридичної особи не є вирішальним. Таким чином, оскільки заробітна плата [PERSON] як працівнику Борзнянської РБЦС нараховувалася та виплачувалася Сектором культури, молоді та спорту Борзнянської РДА, правонаступником якого став Відділ культури, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської РДА, то останній і має нести відповідальність перед позивачкою по виплаті заборгованої заробітної плати за весь спірний період (з 01 грудня 2020 року по 22 березня 2021 року). Посилання Відділу культури, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської РДА про необхідність в силу положень бюджетного законодавства України покладення обов`язку з виплати позивачці заборгованості по заробітній платі на Борзнянську міську раду не є слушними, оскільки [PERSON] в трудових відносинах з Борзнянською міською радою не перебувала, дана установа не є засновником (власником) чи уповноваженим ним органом стосовно закладу Борзнянської РЦБС, де працювала позивачка, в зв`язку з чим не може нести відповідальність за прорахунки в діяльності інших суб`єктів владних повноважень (державних органів), допущені в процесі проведення реорганізації районної державної адміністрації та її структурних підрозділів зі статусом юридичних осіб публічного права. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] є обгрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за якими нею було сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн, суд задовольняє частково, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 348,68 грн судового збору. Крім того, зважаючи, що позивачка при подачі позовної заяви згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» мала пільги по сплаті судового збору за вимогу про стягнення заборгованої заробітної плати, спір вирішений на її користь, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 992,40 грн судового збору. Також представником позивачки перед судовими дебатами було зроблено заяву про намір у встановлений законом строк подати документи для відшкодування понесених по справі витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial