Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що вона 26.09.2014 р. уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєструвала у виконавчому комітеті Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області за актовим записом № 08. Після одруження на протязі чотирьох з половиною років проживали із відповідачем в с. Гірники Ратнівського району Волинської області. У шлюбів них з відповідачем народилося троє дітей, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що фактично із самого початку спільного сімейного життя в неї із відповідачем склались напружені сімейні відносини, що було зумовлено тим, що відповідач зловживав спиртними напоями, часто влаштовував бійки та скандали, до неї ставиться з неповагою. Від такої поведінки відповідача змушена була поїхати в с.Кримне, де по даний час і проживає з малолітніми дітьми у власному будинку. Спільне життя з відповідачем не склалося через створення нестерпних умов для спільного проживання. Вважає, що шлюб існує формально, оскільки між ними понад три роки відсутнє спілкування, що фактично призвело до розпаду сім`ї. Переконана, що причини, які спонукали її на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, та вважає, що її подальше із відповідачем спільне проживання та збереження сім`ї з врахуванням вказаних вище обставин є неможливим та суперечить її інтересам. Також вважає, що надання строку на примирення нічого не змінить, оскільки подружні відносини між ним вже припинені понад три роки, а вказані вище обставини продовжуються і спроби примирення між ним не дали бажаних результатів. Тому це лише погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі. Відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не допомагає матеріально, не виділяє коштів на їх утримання, тобто фактично ухиляється від виконання своїх батьківський обов`язків. Позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 13.07.2022 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 04.05.2022 р. ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення. Позивач у судовому засіданні позов підтримала із викладених у ньому підстав, просить задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просить не розривати шлюб укладений між ним та позивачкою. Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони з 26.09.2014 р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 08 (а.с. 8), є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.\~10-12). Діти проживають разом із позивачем (а.с. 13). Відповідно до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Ч.2 ст.\~112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Позиція позивача залишається постійною та однозначною, її дії свідчать про відсутність бажання миритися з відповідачем, зберегти сім`ю, відновити подружні стосунки. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і просить шлюб розірвати. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність згоди на примирення, та вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що на даний час шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо, розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки понад три роки, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Окрім того, відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладені правові норми, обставини у справі, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. А відтак, позов необхідно задовольнити, та залишити позивачці прізвище\~ [PERSON] . Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача необхідно стягнути сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати в розмірі 992,40 грн., оскільки відповідач доказів звільнення від сплати судового збору не надав, відповідних клопотань не заявляв. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved