Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

В листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-237866 від 15 листопада 2019 року в сумі 89 600 грн 00 коп., посилаючись на те, за умовами укладеного договору позичальник отримав кредитні кошти до 14.11.2024 року під 55 відсотків річних. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку погасити наявну заборгованість відмовляється, позивач просить його вимоги задовольнити. Крім цього вказану заборгованість кредитор просить стягнути не тільки із позичальника, а й з її чоловіка [PERSON] , оскільки вважає, що кредит було отримано в інтересах сім`ї на поточні потреби. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача. Так, 26.04.2021 року на адресу відповідача було направлено досудові вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості, яка відповідачем проігнорована. Станом на 29.07.2021 року заборгованість за договором відповідачем не погашена. Згідно з розрахунком суми позову на момент звернення до суду у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом на суму 139 591,20 грн., з яких: 87\~058,74грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 52\~532,46 грн. сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати. Згідно з ухвалою судді від 15.11.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності повноважного представника, в якій позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про розгляд справи у передбаченому законом порядку. Відзиву на позов не подали. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що 15 листопада 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №CL-237866, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в сумі 89 600 грн., під 55 відсотків річних із кінцевим строком повернення 14 листопада 2024 року. Однак, позичальник взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 29.07.2021 року її заборгованість перед позивачем становила 139 591 грн. 20 коп., з яких: 87\~058,74грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 52\~532,46 грн. сума заборгованості за відсотками. 28.04.2021 року відповідачу [PERSON] направлялася досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості. Так, 26.05.2021 року відповідач отримала досудову вимогу, проте не вчинила жодної дії спрямованої на погашення заборгованості за кредитним договором. Дані факти підтверджуються кредитним договором, анкетою-заявою, меморіальними ордерами про перерахування коштів, статутом АТ «Кредобанк», розрахунком заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Разом з тим ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В силу ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20. Позивачем\~доказів того,\~що отримані\~кредитні кошти\~були використані\~саме в\~інтересах сім`ї\~суду надано\~не було,\~ [PERSON] \~своєї згоди\~на отримання\~кредиту не\~надавав,\~також суд\~звертає увагу\~,\~що у\~справі відсутні\~відомості про\~те,\~що [PERSON] \~є чоловіком\~ [PERSON] , у зв`язку із чим в задоволенні вимог [PERSON] слід відмовити. Однак, враховуючи, що позичальником не виконані зобов`язання щодо повернення кредиту, тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором в сумі 139 591 грн. 20 коп. Крім цього позивач просив стягнути також витрати на правову допомогу в сумі 13\~959 грн. 12 коп., що становить 10 відсотків від ціни позову, яку обґрунтовував укладеним договором про надання правової допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц та від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц. Разом з тим, позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, в договорі також не визначено розмір витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову представнику позивача в стягненні витрат на правову допомогу в розмірі 13\~959,12 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України по справі наявні судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 2 270,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial