Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У вересні 2021 року комунальне підприємство «Харківськітеплові мережі» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 9451,19 грн. за період з 01.03.2020 року по 31.10.2020 року, 3 відсотки річних від простроченої суми в розмірі 318,36 грн. та інфляційні витрати в розмірі 894,75 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач до 20.10.2020 року був споживачем послуг з опалення та гарячої води за адресою: [ADDRESS] . 20.10.2020 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відчужено право власності на квартиру [ADDRESS] , на користь [PERSON] . Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати відповідачем за надані послуги з опалення та гарячої води за період з 01.03.2020 року по 31.10.2020 року у відповідача утворилась заборгованість в сумі 9451,19грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.10.2020 року [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , прав власності на яку останньою було відчужено 20.10.2020 року на користь [PERSON] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] 20.10.2020 року. Зважаючи на зазначене вище судом встановлено, що [PERSON] до 20.10.2020 року була споживачем послуг з опалення та гарячої води за вказаною адресою. Відповідно до статті 25\~Закону України\~«Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів. Згідно з п.5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 06.06.04р. та п.п. 18,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. (в редакції, що діяли на час виникнення заборгованості), споживач зобов`язаний сплачувати послуги з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води у строки, встановлені договором або законом; розрахунковим періодом для оплати послуг\\календарний місяці; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк . Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання. Зі змісту ст.68 ЖК України вбачається, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 67\~ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч.2\~ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 2017року, який введений в дію 01.05.2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1\~ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до\~ст.322 ЦК України\~на власника покладається тягар утримання майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення,\~\~ в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до\~ст. 520 ЦК України\~боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Частиною 1\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 6 ч. 2\~ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання. Згідно з ч. 1\~ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.\~66,\~67,\~162 ЖК України\~за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Власність, відповідно до ч. 4\~ст. 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому за відсутності відповідної умови в договорі про\~\~відчуження нерухомого майна вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за\~\~отриманими комунальними послугами попереднього власника\~є безпідставними. Відповідач не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання нових власників вказаної квартири. На відповідача не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги теплопостачання, надані позивачем новому власнику квартири, що нараховані за період з 21.10.2020 року по 31.10.2020 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу квартири. Оскільки договір купівлі-продажу від 20.10. 2020 року, на підставі якого відповідач здійснила відчуження вказаної вище квартири, не містить застережень про переведення боргу нового власника й не містить згоди на таку заміну, що узгоджується з положеннями\~статті 520 ЦК України\~(заміна боржника у зобов`язанні),\~тому вимоги\~\~КП «ХТМ» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання за період з 20.10.2020 року по 31.10.2020 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі № 201/11406/20. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг теплопостачання квартири, утворилася заборгованість в розмірі 9451,19 грн. за період з 01.03.2020 року по 31.10.2020 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Зважаючи на те, що відповідач була знята з реєстрації за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , 20.10.2020 року, у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання, інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми за період з 21.10.2020 року по 31.10.2020 року. Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з опалення та гарячої води, що утворилась за період з 01.03.2020 року по 31.10.2020 року в сумі 9451,19 грн. підлягають частковому задоволенню, за період з 01.03.2020 року по 20.10.2020 року в сумі 9207,91 грн. У відповідності до ч. 2\~ст.625ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 894,75 грн. інфляційних витрат за час прострочення та 318,36 грн. - 3% річних від простроченої суми, з якими погоджується суд в межах періоду з 01.03.2020 року по 20.10.2020 року, а саме 871,74 грн. інфляційних витрат за час прострочення та 312,88 грн. - 3% річних від простроченої суми. У відповідності зі ст.\~141 ЦПК України з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» слід стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2149,60 грн.

Outcome: partial