Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» (далі ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ»), треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів, про захист прав споживача шляхом стягнення збитку за невиконання договору про надання туристичних послуг. Позовну заяву мотивували тим, що 06.08.2020 року між ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» та позивачем було укладено Договір про надання туристичних послуг № 0078-20 від 06.08.2020 року. Відповідно до пункту 1.1. Договору турагент, за встановлену плату та замовленням туриста зобов`язується забезпечити туриста комплексом туристичних послуг: Груповий тур до Грузії; «Грузія. Свято винограду з відпочинком на морі». Пунктом 2.1. Договору сторони визначили, що загальна вартість туристичних послуг становить 550 доларів США. 07.08.2020 року на виконання умов Договору про надання туристичних послуг № 0076-20 від 06.08.2020 року, було внесено передплату у сумі 4500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 237, виданого ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ». Пунктом 2.2.1. Договору сторони зазначили, що Сплачена сума при підписанні Договору складає 4500 гривень. Відповідно до пункту 1.1. Договору дата туру: з 19.09.2020 року по 25.09.2020 року. Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що залишок по сплаті складає 370 доларів США. 19.09.2020 року при уточненні реквізитів для повної оплати представником ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» було повідомлено засобом телефонного зв`язку про скасування групового туру до Грузії, таким чином позивачем туристичні послуги за Договором від 06.08.2020 року отримані не були. 02.10.2020 року Клієнтами було направлено Заяву про повернення коштів представнику ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» засобом зв`язку viber. 22.03.2021 року було направлено поштою Заяву про повернення коштів. 12.04.2021 року Клієнтами було направлено Претензію про повернення коштів на адресу ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ». Станом на теперішній час кошти не повернуто. На зв`язок відповідач не виходить, всі намагання злягатися з ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» залишилися безуспішними. 01.09.2021 року позивачем було направлено на адресу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів Заяву про проведення перевірки відповідача на дотримання вимог закону останнім. На Заяву позивача надійшов лист за № 06-5/18509 від 3.11.2021 року від Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів, однак по теперішній час звернення не розглянуто. Відповідно до п.п. 6.4. п. 6. Договору про надання туристичних послуг № 0078-20 від 06.08.2020 року, Компанія зобов`язується повернути сплачені кошти Клієнту за умови виконання всіх пунктів Договору після письмового звернення клієнт за вказаними реквізитами протягом 25-ти банківських днів. Пунктом 4.2.3 вищевказаного договору надає клієнту право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору іншою стороною. За період з 19.09.2020 року (дата початку туристичної подорожі згідно з договором) по 01.06.2022 року відповідач прострочив виконання 619 календарних днів, а отже розмір пені за прострочення виконання договору на туристичне обслуговування становить 228,95 грн. Отже, розмір майнової відповідальності, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4500,00 грн. х 3% / 365 х 619 дн. = 228,95 грн. Також позивач понесла витрати, пов`язані з правничою допомогою. Відповідно договору про надання правничої допомоги сплатив адвокату Ляховецькому Т.І. 5000,00 грн. Просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» на її користь суму матеріального збитку за ненадані туристичні послуги в розмірі 4500,00 грн. +228,95 = 4728,95 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 гривень. Від представника позивача - адвоката Ляховецького Т.І., надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують щодо заочного розгляду справи. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за офіційним місцем реєстрації товариства, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.\~\~ У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та проти чого й не заперечував позивач та його представник. Треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової кореспонденції, наявні в матеріалах справи, однак до судового засідання не з`явились, причин своєї неявки суду не повідомили, пояснень щодо позову не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про туризм», за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста (ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм»). У ст. 23 Закону України «Про туризм» визначено, що ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону. У ст. 25 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» та [PERSON] було укладено Договір про надання туристичних послуг № 0078-20 від 06.08.2020 року. Відповідно до пункту 1.1. Договору турагент, за встановлену плату та замовленням туриста зобов`язується забезпечити туриста комплексом туристичних послуг: Груповий тур до Грузії; «Грузія. Свято винограду з відпочинком на морі». Пунктом 2.1. Договору сторони визначили, що загальна вартість туристичних послуг становить 550 доларів США. 07.08.2020 року на виконання умов Договору про надання туристичних послуг № 0078-20 від 06.08.2020 року, було внесено передплату у сумі 4500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 237, виданого ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ». Відповідно до пункту 1.1. Договору дата туру: з 19.09.2020 року по 25.09.2020 року. Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що залишок по сплаті складає 370 доларів США. 19.09.2020 року при уточненні реквізитів для повної оплати представником ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» було повідомлено засобом телефонного зв`язку про скасування групового туру до Грузії, таким чином позивачем туристичні послуги за Договором від 06.08.2020 року отримані не були. 02.10.2020 року Клієнтами було направлено Заяву про повернення коштів представнику ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» засобом зв`язку viber. 22.03.2021 року було направлено поштою Заяву про повернення коштів. 12.04.2021 року Клієнтами було направлено Претензію про повернення коштів на адресу ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ». Станом на теперішній час кошти не повернуто. Відповідно до п.п. 6.4. п. 6. Договору про надання туристичних послуг № 0078-20 від 06.08.2020 року, Компанія зобов`язується повернути сплачені кошти Клієнту за умови виконання всіх пунктів Договору після письмового звернення клієнт за вказаними реквізитами протягом 25-ти банківських днів. До позовної заяви позивачем надано докази сплати передоплати турагенту ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» за надання туристичних послуг в сумі 4500,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за умовами договору не виконав, відтак, він повинен понести передбачену договором та законом відповідальність у вигляді відшкодування сплачених коштів. Згідно пп. 5.1.1.1. п. 5.1. Договору, Компанія несе матеріальну відповідальність перед клієнтом за невиконання умов даного Договору відповідно до чинного законодавства України. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист права споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до приписів статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач прострочив виконання послуги з 19.09.2020 року по 01.06.2022 року на 619 день. За розрахунком позивача сума пені складає 228,95 грн. (4500,00 грн. х 3% / 365 х 619 дн. = 228,95 грн.). Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані, а отже порушені права позивача підлягають судовому захисту. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідач не надав будь-яких заперечень щодо вимог, вказаних у позовній заяві та документах, долучених до позову, перевіривши наведений позивачем розрахунок ціни позову, суд вважає його правомірним та арифметично правильним, та приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката Ляховецького Т.І., який представляє інтереси позивача у справі та факт надання ним правової допомоги підтверджено наступними документами: копією Договору № 07/22 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного 15.02.2022 року між позивачем та адвокатом Ляховецьким Т.В.; копією Акта про виконані роботи та надані послуги від 01.06.2022 за Договором № 04/22 про надання правової (правничої) допомоги від 15.02.2022 року на загальну суму 5000,00 грн.; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001926. З урахуванням ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5 000,00 грн. є співмірним із складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи щодо надання правової допомоги у справі та витраченим часом на її виконання, ціною позову, відсутність клопотання про зменшення цих витрат, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з відповідним позовом на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача в дохід держави підлягає стягнення сума судового збору 992,40 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved