Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

В проваджені Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що [INFO], близько 21 год. 35 хв., на 227 км. автодороги «Знамянка-Луганськ-Ізварино», в Дніпропетровській обл., відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій автомобіль марки «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. Оскільки позивач - батько по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді та у втраті позивачем годувальника. Станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ9232530, який діяв на момент настання дорожньо-транспортної пригоди станом на [INFO]. 13.07.2019за фактом настання даної дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 12019040000000552 з кваліфікацією по ч.2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 30.01.2020за результатами проведеного досудового розслідування по факту вищезазначеної ДТП, за наслідками якої вбачалися ознаки злочину за який передбачена відповідальність ст. 286 КК України, було винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав, що передбачені п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у встановленому законом порядку в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». 02.06.2020 відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представником позивача за довіреністю Мелех Д.О. було надіслано на поштову адресу відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились 75 114,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника (1/2 частки, що належить батьку загиблого); 25 038,00 грн. страхового відшкодування пов`язане із моральною шкодою (1/2 частки, що належить батьку загиблого). 11.08.2020 листом вих.№3974-31 від 29.07.2020 відповідач повідомив, що в результаті розгляду отриманих документів було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50% від заподіяної шкоди, що включає в себе відшкодування моральної шкоди, в розмірі 50076,00 грн. згідно Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" ст. 27.3. До виплати (1/2 частини для батька потерпілого) було визначено 12 519,00 грн., а в частині здійснення виплати страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника - відмовив, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують перебування батька потерпілого на утриманні у загиблого сина. Оскільки, таке рішення страховика суперечить вимогам чинного законодавства України, то позивачем було прийнято рішення звернутися в суд за захистом своїх порушених прав та інтересів. Відповідач частково здійснив виплату страхового відшкодування позивачу при досудовому врегулюванні справи, що свідчить про те, що відповідач визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась [INFO] внаслідок якої помер [PERSON] . Пунктом 27.3. Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди до складу сім`ї загиблого [PERSON] входили батько [PERSON] [INFO] та мати [PERSON] [INFO] . На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50076,00 грн. (4173*12=50076), що виплачується рівними частинами батьку, матері, дружині. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 25038,00 грн. (50076/2=25038). Крім того, відповідно до вимог ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Позивачем були надані всі необхідні для здійснення виплати докази. На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмір з 1 січня - 4173 гривні. Загальний розмір мінімально гарантованого страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника становить 150228,00 (4173 х 36). Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового; відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», дорівнює 75114,00 грн. (150228/2). Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 12 519,00 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду; 75 114,00 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за втрату годувальника та 20 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та не обґрунтованістю. У відзиві було зазначено про те, що розмір страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду був зменшений у зв`язку із тим, що дорожня транспортна-пригода сталася у зв`язку із грубою необережністю потерпілого, а отже страхова компанія мала право зменшити розмір відшкодування, як це передбачено діючим законодавством. Також було зазначено, що позивачем не було доведено факту перебування на утриманні загиблого, а отже позивач не має права на отримання страхового відшкодування, як грошову компенсацію за втрату годувальника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Встановлено, що [INFO], близько 21 год. 35 хв., на 227 км. автодороги «Знамянка-Луганськ- Ізварино», в Дніпропетровській обл., відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій автомобіль марки «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. Станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ9232530, який діяв на момент настання дорожньо-транспортної пригоди станом на [INFO]. 13.07.2019за фактом настання даної дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019040000000552 з кваліфікацією по ч.2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 30.01.2021за результатами проведеного досудового розслідування по факту вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої вбачалися ознаки злочину за який передбачена відповідальність ст. 286 КК України, було винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав, що передбачені п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Згідно з ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі змінами , який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України та Цивільним Кодексом України. Згідно пункту 21.1. статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції чинній на дату ДТП: «З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування». На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у встановленому законом порядку в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Пунктом 1.3. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на дату ДТП, визначено, що: «Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу». Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування». Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлене актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ),

Outcome: dismissed