Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 02.03.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №7» Дніпропетровської обласної ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення від 10.04.2018 Дніпровського окружного адміністративного суду у справі №804/943/18, в якій просив стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди бездіяльністю відповідача, а саме її підлеглої установи медичної допомоги в Україні, спричиненої недбалістю і помилками її керівників в сумі 1196500 грн. В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказує, що він 15.12.2017 подав заяву до головного лікаря КЗ «Криворізька міська лікарня №7» ДОР, яка не була розглянута відповідно до управлінських функцій в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України, ст.ст. 3, 19, 49, 59, 119 Конституції України, та ЗУ «Про звернення громадян». За захистом своїх прав він звернувся до суду, який визнав дії відповідача протиправними. Вважає, що протиправними діями відповідача його здоров`ю спричинено значну шкоду, тому що весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Незаконні дії відповідача завдали йому моральної шкоди, що проявилось в переживаннях пов`язаних з невиконанням рішення суду у передбачені законодавством строки, що підтверджується відсутністю на даний час рішення, постанови, тобто правових актів відповідача на заяву від 15.12.2017. Внаслідок того, що він не отримав відповідь на свій запит, він був змушений витрачати час для вирішення питань пов`язаних із захистом своїх прав, що порушило його звичний спосіб життя, внаслідок протиправних дій відповідача він переносить психологічний стрес, відчуває негативні емоції, моральні переживання та дискомфорт, втратив душевний спокій, порушився сон. Внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав моральних втрат, які призвели до позбавлення його можливостей реалізації звичок та бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та позову, відвідувати інстанції відповідача всіх рівнів щоб добитися належного по закону розгляду заяви від 15.12.2017, тому просить стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди бездіяльністю Держави Україна в сумі 1196500 грн. Стислий виклад заперечень відповідача. 28.04.2022 представник відповідача Стародубський А. надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Вказує, що свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує ніби-то не виконанням рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 у справі №804/943/18, але до позовної заяви він не долучив вказане рішення суду. Також, відповідач в теперішній час являється Комунальним некомерційним підприємством «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради, тому в позовній заяві [PERSON] невірно зазначив відповідача. Крім того, на виконання рішення суду від 10.04.2018 відповідачем надало [PERSON] обґрунтовану відповідь листом №7983 від 18.05.2018. Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю зазначає, що [PERSON] не навів жодних доказів спричинення йому моральної шкоди, та страждань з його сторони. Також, [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом через чотири роки після набрання законної сили рішенням суду від 10.04.2018, тому вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити його позовну заяву, та стягнути 1196500 грн. за рахунок державного бюджету в рахунок відшкодування шкоди здоров`ю і моральної шкоди. Представник Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №7» Дніпропетровської обласної ради Залюбовський В.В. в судове засідання не з`явився, 28.04.2022 надав суду відзив на позовну заяву. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11-45 год. 19.05.2022, за правилами загального позовного провадження, та звільнено [PERSON] від сплати судового збору, та залучено Державну казначейську служба України у якості співвідповідача по вказаній справі. 19.05.2022 постановлено ухвал суду про відкладення підготовчого засідання на 09-15 год. 13.06.2022, у зв`язку з неявкою позивача [PERSON] , щодо якого у суду відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. В підготовчому засіданні 13.06.2022 відкладено розгляд справи на 10-00 год. 05.07.2022, для повторного виклику позивача. Ухвалою суду від 05.07.2022 у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11-00 год. 16.08.2022. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, [PERSON] звернувся до відповідача із заявою (запитом) від 15.12.2017, в якій просив: 15.12.2017 року [PERSON] звернувся до головного лікаря Комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7» ДОР Стародубського П.А. із заявою (запитом) згідно, Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію», у якій просив: окремо надати довідку з зазначенням діагнозу захворювання ендокринної системи при наданні допомоги лікарем ендокринологом Глебовим П.І. , номер листа непрацездатності з зазначеного приводу; розпорядженням сприяти [PERSON] в проведенні дослідження і надання висновків дослідження на кальцитонін, Са++, ТТГ, Т4св, Т3св, Т4 общ, Т3 общ, Т4, Т3, розширеного біо-хімічного аналізу із одного забору крові; окремим листом надати порядок встановлення [PERSON] остаточного діагнозу та призначення медикаментозного лікування в ДУ «Інститут ендокринології та обміні речовин ім. В.П. Комісаренка НАМН України»; призначити спеціальну комісію по вивченню діяльності лікуючого лікаря Глебова П.І. та перевірити його дії в правильності, своєчасності та повноти вчинення медичного обслуговування [PERSON] і лікарської допомоги зазначеного випадка при наданні допомоги 14.12.17 року; окремим листом надати кількість виданих лікарем ендокринологом листів непрацездатності при захворюваннях ендокринної системи у 2016-2017 роках по місячно та загальну кількість таких хворих амбулаторно лікующихся; окремим листом пояснити дослідження на кальцитонін, Са++ при показниках 0-1,09 ммоль\\л і при показниках 1,35-3 ммоль\\л; окремим листом пояснити, яка при діагнозі узлового зобу необхідна сімтоматика для визнання нецездатності; надати направити для обстеження в ДУ «Інститут ендокринології та обміні речовин ім. В.П. Комісаренка НАМН України»; визначити, який іон йода спричинив зазначене захворювання (узловий зоб) [PERSON] та призначене лікування L-тероксином є вірним і належним чином повідомити про зазначене; окремим листом зазначити накази відповідно до яких зупинена відбудова хірургічої операційної та вартість зниклих пластикових вікон; окремим листом надати пояснення про порядок при видачи Глебовим П.І. листа непрацездатності вираховання коштів з нього, які йдуть на сплату листа непрацездатності, що встановлено у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018, по справі № 804/943/18 (а.с. 4-6). Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018, по справі № 804/943/18, задоволено частково адміністративний позов [PERSON] до Комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7» ДОР про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнано протиправною бездіяльність Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №7» ДОР, яка виявилася у ненаданні відповіді на запит [PERSON] від 15.12.17, зобов`язано Комунальний заклад «Криворізька міська лікарня №7» ДОР розглянути запит [PERSON] від 15.12.17, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», про що повідомити [PERSON] , в решті позовних вимог відмовлено (а.с. 4-6). Згідно копії Журналу вихідної документації КЗ «Криворізька міська лікарня №7» ДОР», 18.05.2018 за вих.№798, відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018, по справі № 804/943/18 надано повторно відповідь на його звернення від 15.12.2017 (а.с. 22-25). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Разом з тим, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (пункт 9 вказаної Постанови). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Постанова ВС від 13.05.2020 у справі №638/8636/17-ц). Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (Постанова ВП ВС від 08.04.2020 у справі №180/1560/16-а). Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018, по справі № 804/943/18, задоволено частково адміністративний позов [PERSON] до Комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7» ДОР про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнано протиправною бездіяльність Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №7» ДОР, яка виявилася у ненаданні відповіді на запит [PERSON] від 15.12.17, зобов`язано Комунальний заклад «Криворізька міська лікарня №7» ДОР розглянути запит [PERSON] від 15.12.17, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», про що повідомити [PERSON] , в решті позовних вимог відмовлено. Однак, вказана обставина не може бути єдиною й безумовною підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди. Позивач належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, також причинно-наслідкового зв`язку між, як вважає позивач, завданою йому моральною шкодою та допущеної з боку відповідача бездіяльністю, яка це спричинила, суду не надав. Крім того, позивачем не зазначено у чому саме полягає моральна шкода, а також не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи аналіз викладених норм права, також не надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, суд вважає необхідним в задоволенні позову [PERSON] відмовити. На підставі ст.56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1174, 1173 ЦК України,

Outcome: dismissed