Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , відповідно до якого позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 31/100 частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , що належали померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої був померлий [INFO] [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ. В обґрунтування позову зазначає наступне. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . На день відкриття спадщини він постійно мешкав та був зареєстрований, як і вона, за адресою: [ADDRESS] . Заповіту по собі він не залишив. Окрім позивача, інших спадкоємців у чоловіка не було. Їх сімейний стан зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 18.06.2011 р. 28.01.2021 р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадини після чоловіка. Того ж дня на підставі її заяви про прийняття спадщини нотаріусом була заведена спадкова справа №07/2021. Спадкове майно складається з 31/100 частки у праві власності на жилий будинок [ADDRESS] , які належали померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. [PERSON] доводилась чоловікові бабусею - матір`ю його батька, відповідача [PERSON] . Померла вона ще [INFO] . На день смерті [PERSON] 31/100 частка у праві власності на жилий будинок [ADDRESS] належала їй на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на жилий будинок, виданого Міським відділом комунального господарства Виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів 10.09.1979 р. За життя [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений старшим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори 22.05.1992 р. за р. №1-1959. У ньому [PERSON] заповіла належну їй частку у праві власності на жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , своєму сину [PERSON] та внукові [PERSON] порівну. Водночас вона поклала на спадкоємців зобов`язання сплатити гр. [PERSON] 5000,00 крб. [PERSON] доводилась дочкою відповідачеві [PERSON] і, відповідно, рідною сестрою її чоловікові та внучкою [PERSON] , проте [INFO] вона померла. Оскільки [PERSON] померла ще за життя спадкодавиці [PERSON] , заповіт в частині покладення зобов`язання на спадкоємців з виплати коштів втратив чинність. 28.12.2021 р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кукурудз Т.Ю. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після чоловіка, проте натомість того ж дня нотаріус видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №748/02-31, в якій зазначила, що у зв`язку з тим, що нею не надані всі потрібні документи (документ про встановлення факту родинних відносин) та не встановлене коло спадкоємців після смерті [PERSON] , видати свідоцтво про право на спадщину за законом не вбачається можливим. Жодних документів, які б підтверджували факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позивачем нотаріусу не подано. Відомостей щодо факту народження [PERSON] в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не знайдено, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть він народився на території сучасної РФ. Відомостей ні щодо факту народження, ні щодо факту смерті відповідача [PERSON] в ДРАЦСГ також не виявлено. Крім цього, відповідно до довідки, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 24.03.2021 р. №04-07/3/5274, на момент смерті [PERSON] разом з нею, за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] . Серед зареєстрованих осіб відповідач [PERSON] не значився. У зв`язку з цим нотаріус не змогла встановити коло спадкоємців після [PERSON] згідно з вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, і, як наслідок, зробити висновок про належність спірного майна її чоловікові, що в свою чергу унеможливило видачу їй нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про народження [PERSON] , яке могло б довести його спорідненість з відповідачем [PERSON] та [PERSON] , втрачене і знайти чи відновити його не вдається через те, що вони видавались на території сучасної РФ. У спадковій справі міститься повний витяг з ДРАЦСГ про відсутність актового запису цивільного стану №00034423253 від 28.12.2021 р., згідно з яким записів про народження [PERSON] за 1974 р. у ДРАЦСГ не міститься. Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] народився [INFO] в с. Єсаулово Ємельянівського району Красноярського краю РРФСР. Проте 26.04.1983 р. з Ємельянівського району був виділений Березівський район, і нині с. Єсаулово належить вже до нього, а не до Ємельянівського району, що додатково ускладнює пошуки будь-яких документів. За таких умов неможливо достеменно встановити ні особу батька, ні матері [PERSON] , ні причину розбіжності їх з відповідачем прізвищ. Так само немає жодних відомостей про відповідача: ні року народження, ні місця народження; ні свідоцтва про народження, ні свідоцтва про шлюб. А в умовах розбіжності їх з [PERSON] прізвищ установлення спорідненості [PERSON] та [PERSON] стає неможливим. Крім того, встановити факт смерті [PERSON] також не вдалося. Внаслідок пошуку в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян знайдено 5 актових записів про смерть осіб з прізвищем « [PERSON] », іменем « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] », проте за змістом інформації жоден з цих актових записів не може бути ідентифікований як такий, що стосується спадкоємця [PERSON] . Наведене унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, проте така можливість не втрачена в порядку судовому. Ухвалою суду від 09.02.2022 р. цивільну справу за вказаною позовною заявою, прийнято до провадження судді Варнавської Л.О. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Окрім того зазначеною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни, належним чином засвідчену копію спадкової справи № 07/2021 заведену після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 23.05.2022 року на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2022 року приватним нотаріусом Кукурудз Т.Ю. надано копію спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с.44-71). Ухвалою суду від 25.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача Кукурудз Р.О. позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Просили суд задовольнити позов. Позивач додатково зазначила у шлюбі з [PERSON] перебувала близько 10 років, але знайома з родиною [PERSON] з 1986 року, так як вони є сусідами, які проживають в різних квартирах будинку [ADDRESS] . [PERSON] проживала разом з онуком [PERSON] , якого виховувала з дитинства, була його опікуном, бо мати [PERSON] вела аморальний спосіб життя. У її чоловіка також була сестра [PERSON] , але вона померла ще до смерті [PERSON] . Батько її померлого чоловіка - [PERSON] також з ними не проживав, інколи приїздив навідував їх. Останнє його бачили в 1995 році. У її чоловіка та його батька були різні прізвища через те, що він взяв прізвище матері. Жодних документів спорідненості в неї не має, отримати їх неможливо через припинення відносин із росією. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надано. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила про те, що знає і позивача і відповідача, це її сусіди. Проживає свідок по [ADDRESS] з 1978 року. По сусідству з нею проживали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] раніше він проживав у РФ, а потім приїхав до м. Запоріжжя став проживати разом з матір`ю - [PERSON] . Він періодично проживав, то приходив то уходив, а потім зник. Востаннє бачила його в 1996 році. Після його зникнення у будинку залишилась проживати [PERSON] - це мати [PERSON] та його син - [PERSON] [PERSON] померла. Потім у будинку разом з [PERSON] проживала [PERSON] вони у шлюбі перебували близько 10 років. Мати [PERSON] свідок не знала і не бачила. Знає, що бабуся була його опікуном. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] та [PERSON] знає та пам`ятає, як сусідів з жовтня 1984 року. [PERSON] проживав разом із матір`ю своєю, адресу точну не пам`ятає. Пізніше у будинку почав проживати його син - [PERSON] . У [PERSON] була дружина - [PERSON] , вони проживали разом. Мати [PERSON] померла. Також помер і [PERSON] . [PERSON] востаннє бачив приблизно у 95-96 роках. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належало 31/100 частини будинку [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду та свідоцтвом № [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок (а.с.6-9, 26, зворот). [PERSON] за життя склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті за повіла належну їй частину житлового будинку [ADDRESS] своєму сину - [PERSON] та онуку - [PERSON] . На спадкоємців поклала обов`язок сплатити [PERSON] п`ять тисяч карбованців (а.с.62,зворот). Вказаний заповіт зареєстрований та посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Масловець Л.С. № 1-1959 від 22.05.1992 року (а.с.63). Згідно матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.68, зворот). [PERSON] померла [INFO] (а.с.24, зворот). На момент смерті [PERSON] , [INFO] , з нею разом був зареєстрований та проживав [PERSON] , з 27.06.1991 року по 18.12.2020 рік (а.с.67,68). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.64). Наведені вище обставини свідчать про фактичне прийняття спадщини[PERSON] до набрання чинності новим ЦК України (2003 року), у зв`язку з чим до виниклих правовідносин суд зобов`язаний застосувати норми та положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), оскільки спадщина прийнята до вступу в законну силу ЦК в новій редакції. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У силу ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею ст. 530 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадщина вважається прийнята якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається зі свідоцтва про смерть [PERSON] він народився в Російській Федерації, отже отримати актовий запис про його народження та підтвердити родинні відносини із спадкодавцем не можливо. Проте, виходячи з показань свідків, позивачки та змісту заповіту [PERSON] був онуком спадкодавці [PERSON] . Згідно ст.ст. 527, 529 ЦК України (в редакції року 1963 року) [PERSON] успадкував належну [PERSON] 31/100 частки будинку [ADDRESS] за заповітом, оскільки інший спадкоємець зазначений в заповіті - [PERSON] померла до відкриття спадщини, а [PERSON] спадщину не прийняв, він на час смерті спадкодавця не був зареєстрований та не проживав із спадкодавицею, із заявою про прийняття спадщини не звертався. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.46). [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який зареєстрований 18.06.2011 року, Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 376 (а.с 47). [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] 28.12.2021 року приватним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що не ненадані потрібні документи на встановлення факту родинних відносин та не встановлено коло спадкоємців [PERSON] (а.с.71, зворот). Як встановлено судом, [PERSON] була дружиною померлого та була зареєстрована і проживала з ним за однією адресою (а.с.47,68). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст.331ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Таким чином, підводячи підсумок вищевикладеному, слід зазначити, що [PERSON] прийняв спадщину у розмірі 31/100 частки будинку [ADDRESS] після смерті бабусі [PERSON] , як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та як особа зазначена у заповіті, а позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , за першою чергою спадкування. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши позовні вимоги та надані позивачем докази, які містяться в матеріалах судової справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved