Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Представник позивача Деменкова Євгенія Сергіївна, яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 5287,95 грн., моральну шкоду у розмірі 1500 грн., а також судові витрати у розмірі 2908 грн. В обгрунтування позовної заяви посилається на те, що 26 червня 2019 року о 17-18 годині у м. Бахмут Донецької області перед перехрестям по вул. Миру вул. Горбатова, поблизу вул. Миру, 29 водій [PERSON] керував транспортним засобом автомобілем М-412-ИЭ-028, держномер [NUMBER] , з несправною гальмівною системою автомобіля (порушена герметичність гальмівного приводу), внаслідок чого скоїв наїзд на попереду стоячі автомобілі, один з яких VOLKSWAGEN CADDI, держномер [NUMBER] , належить позивачу. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Таким чином, відповідач порушив вимоги п. 31.4.1 ПДР, скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 липня 2019 року у справі № 219/7938/19 відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок скоєння відповідачем наїзду на автомобіль позивача VOLKSWAGEN CADDI, держномер [NUMBER] , позивачу заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 9312 грн. Доказами розміру матеріальної шкоди є договір № 02/09/2019-1 від 02 вересня 2019 року на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів та техніки, акт виконаних послуг від 09 вересня 2019 року, товарний чек № 190909-КТЗР від 09 вересня 2019 року. Враховуючи, що відповідно до страхового полісу № АМ/8490235 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказана подія є страховим випадком, позивач одразу звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» (справа № 1055122), страхова компанія відшкодувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 4024,05 грн. Декілька разів позивач звертався до відповідача із пропозицією добровільно врегулювати спір, проте, всі листи позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення. Тобто у позасудовому порядку вирішити спір неможливо. З урахуванням часткової компенсації страховою компанією суми заподіяної шкоди, розмір матеріальної шкоди, яку повинен сплатити відповідач позивачу, складає: 9312,00 грн. 4024,05 грн. = 5287,95 грн. Крім того, позивач посилається на те, що відповідач з моменту скоєння наїзду на автомобіль позивачам взагалі самоусунувся від вирішення питання щодо відшкодування шкоди, незважаючи на те, що достовірно обізнаний про факт відсутності у нього франшизи у розмірі 0,00 грн., автомобіль є вантажним і використовується позивачем для здійснення його підприємницької діяльності (завозить товар до його магазину), в результаті ремонту автомобіля позивач не міг ним користуватися, що спричинило додаткові незручності та душевні страждання для позивача. Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення відповідачем прав позивача, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння йому моральної шкоди. Заподіяння відповідачем шкоди позивачу, що виявилося у душевних стражданнях та переживаннях, яких зазнав позивач у зв`язку із скоєнням наїзду відповідача на транспортний засіб позивача, що вимагало від нього вжиття додаткових заходів для захисту своїх прав, враховуючи необхідність зміни нормального життєвого стану позивача, зокрема, у зв`язку із необхідністю поїздок до м. Краматорська до страхової компанії, витрачання часу на звернення до суду, до СТО, вирішення питання доставки товару до магазину відповідача на період ремонту авто позивача внаслідок ДТП, яке мало місце 26 червня 2019 року, що також спричинило значні незручності позивачу, виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Також просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у розмірі 2908 грн., які складаються з судового збору у розмірі 908 грн. та витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з повідомленням сторін на 22 лютого 2022 року на 13 годину 15 хвилин. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, клопотань про розгляд справи без його участі та відкладення слухання справи не надав, і на підставі частини 3\~ст. 131 ЦПК України\~суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на таке. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі \~ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5\~ст. 81 ЦПК України). Частиною 1\~статті 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1\~ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2\~ст. 263 ЦПК України). Частиною 5\~статті 263 ЦПК України\~визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п. 2\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6,\~судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 2 ст.\~1187, п. 1 ч. 1 ст.\~1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно з ст. 22, 1166, 1188 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDI, державний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . Згідно з копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8490235 від 05 грудня 2018 року, автомобіль марки М-412-ИЭ-028, державний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . Відповідно до постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 липня 2019 року у справі № 219/7938/19 (провадження № 3/219/2856/2019), яка набрала законної сили 02 серпня 2019 року, судом встановлено, що 26 червня 2019 року о 17-18 годині у м. Бахмут Донецької області перед перехрестям по вул. Миру вул. Горбатова, поблизу вул. Миру, 29 водій [PERSON] керував транспортним засобом автомобілем М-412-ИЭ-028, держномер [NUMBER] , з несправною гальмівною системою автомобіля (порушена герметичність гальмівного приводу), внаслідок чого скоїв наїзд на попереду стоячі автомобілі «HYUNDAI ACCENT», держномер [NUMBER] , та «VOLKSWAGEN CADDI», держномер [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п. 31.4.1 ПДР, скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. У зв`язку із цим, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте, з урахуванням малозначності вчиненого правопорушення, звільнено його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в Приватному акціонерному товаристві «СК «ВУСО» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8490235 від 05 грудня 2018 року. 08 липня 2019 року позивач звертався до відповідача із пропозицією вирішення справи у досудовому порядку, зазначивши, що загальна сума ремонту пошкоджень, які спричинені його автомобілю з вини [PERSON] , складають 11174,40 грн. 06 серпня 2019 року за № 330/08 позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що ПрАТ «СК «ВУСО» відкрита справа № 1055122 за його заявою щодо відшкодування йому матеріальної шкоди. З метою своєчасного відшкодування йому шкоди додав копію постанови від 22 липня 2019 року у справі № 219/7938/19. Одночасно сповістив страхову компанію, що він з моменту придбання автомобіля обслуговується на офіційній станції технічного обслуговування VW ПП «Талісман». Згідно з рахунком на оплату № ТП-00005375 від 01 липня 2019 року, загальна сума ремонту пошкоджень, які спричинені його автомобілю з вини [PERSON] , складають 11174,40 грн. Листом № 6520 від 19 серпня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило позивачу [PERSON] , що 19 серпня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» прийнято рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 26 червня 2019 року з вини водія забезпеченого ТЗ М-412-ИЭ-028 [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Виплата відшкодування буде проведена на реквізити, вказані у заяві [PERSON] 02 вересня 2019 року за № 02/09/2019-1 між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів. Згідно з актом виконаних послуг від 09 вересня 2019 року, складеним ФОП [PERSON] , вартість послуг за цим актом складає 9312,00 грн. без ПДВ, до яких належить: добір фарби, крило переднє праве з/в, крило переднє праве р/з, крило переднє праве ремонт, крило переднє право підготування, крило переднє праве фарбування, двері передні праві з/в, двері передні праві р/з, двері передні праві ремонт, двері передні праві підготування, двері передні праві фарбування, матеріали РМК. Джерело оплати власні кошти замовника. 22 листопада 2019 року за № 442/11 позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою, в якій зазначив, що частково ПрАТ «СК «ВУСО» йому компенсувало матеріальну шкоду внаслідок ДТП. Франшизу та реальну шкоду виновна особа ДТП [PERSON] відмовляється добровільно компенсувати, тому просив для звернення до суду направити йому поштою розрахунок та звіт оцінювача, на підставі якого ПрАТ «СК «ВУСО» визначила суму компенсації. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-108цс12 від 06 листопада 2013 року, у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Таких по суті висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 24 травня 2017 року. Внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , було завдано механічних пошкоджень належному позивачу автомобілю, який підлягає ремонту. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 4 роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У позовній заяві позивач зазначив, що ПрАТ «СК «ВУСО» частково відшкодувала йому спричинену відповідачем матеріальну шкоду внаслідок ДТП у розмірі 4024,05 грн. Таким чином, на день розгляду справи судом невідшкодована відповідачем позивачу матеріальна шкода (вартість відновлювального ремонту) складає 5287,95 грн. (9312,00 грн. 4024,05 грн. = 5287,95 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1ст. 1167 ЦК України, відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст.1167 ЦК України\~передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст.\~1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує характер правопорушення, глибину і тривалість душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а також,

Outcome: approved