Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого листа №2/742/644/21, виданого 28.09.2021 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період із лютого 2021 року по квітень 2022 року включно в розмірі 29866,71 грн, 3% річних в розмірі 1058,02 грн та інфляційних витрат в розмірі 5743,23 грн, а всього - на загальну суму 36667,96 грн, а також просила стягнути понесені нею судові витрати. Свої позовні вимоги аргументує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Проте шлюбні відносини між сторонами припинені, а дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, у зв`язку з чим за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.08.2021 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку, а саме: до [INFO] , починаючи з 23.02.2021 року. Посилаючись на те, що відповідач рішення суду не виконує та аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.04.2022 року становить 29866,71 грн, та відповідно за період з 23.02.2021 року по квітень 2022 року згідно з розрахунком розмір (неустойки) пені становить 66981,38 грн, але оскільки сума пені перевищує суму заборгованості, то стягненню підлягає 100 % заборгованості, що становить 29866,71 грн, інфляційні витрати становлять 5743,23 грн та 3% річних становлять 1058,02 грн, а всього - 36667,96 грн, у зв`язку з чим позивачка і звернулася до суду з відповідним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилися, але подала до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, в якій просила судове засідання провести без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.п.35). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно (а.п.26), а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. Зі згоди позивачки, суд на підставі наявних в справі доказів ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони з 01.11.2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.п.10). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.п.9). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області №2/742/644/21 (єдиний унікальний №742/687/21) від 20.08.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання [PERSON] до досягнення донькою трирічного віку, починаючи з 23.02.2021 року (а.п.32-34), що також підтверджується копією виконавчого листа №2/742/644/21 (єдиний унікальний №742/687/21), виданого 17.03.2022 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області (а.п.18). Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2021 року головним державним виконавцем Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Глущенко І.П. було відкрито виконавче провадження №66984535 з виконання виконавчого листа №2/742/644/21, виданого 17.03.2022 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2021 року (а.п.11), та відповідно до копії помісячного розрахунку заборгованості по аліментах згідно зі ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» здійсненого головним державним виконавцем Глущенко І.П., заборгованість по аліментах [PERSON] за період з 23.02.2021 року по квітень 2022 року становить 29866,71 грн (а.п.12). Згідно з наданими позивачкою розрахунками, неустойка (пеня) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання [PERSON] по сплаті аліментів за період з 23.02.2021 року по квітень 2022 року, розрахована за формулою: пеня = сума боргу х 1% х кількість днів, тому становить 66981,38 грн, 3% річних - 1058,02 грн та інфляційні витрати - 5743,23 грн, а відповідно до ст.196 СК України оскільки сума пені перевищує суму заборгованості, то стягненню підлягає лише 100 % заборгованості, що становить 29866,71 грн, а отже загальна сума заборгованості склала 36667,96 грн (а.п.13-17). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. 03.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду уточнила сформовану раніше позицію у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), зазначивши що в останній помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16 від 16 березня 2016 року, у справі №6-2589цс 15 від 02 лютого 2016 року, у справі №6-1477цс15 від 16 березня 2016 року, у справі №6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток, тобто заборгованість за місяць - це кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, то вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені -1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помноженої на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, максимальна відповідальність відповідача (розмір неустойки) у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів, стягнутих за рішенням суду, не може бути більшою 100 відсотків заборгованості по аліментам. Зважаючи на наведене вище, суд вважає, що наданий позивачкою розрахунок розміру неустойки (пені) за прострочення [PERSON] сплати аліментів, зроблений з урахуванням практики Верховного Суду, на підставі наданих відповідачем розрахунків №19.14-32/32694 від 03.09.2020 року та №19.14-32 від 02.10.2020 року у розмірі саме 29866,71 грн, є вірним, чітким та правильним, а тому визнається судом, як належний та допустимий доказ. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Крім того, позивачкою, виходячи зі змісту ст.625 ЦК України, також заявлено вимоги про стягнення завданих їй інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання. Дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст.625 ЦК України, передбачають, насамперед, договірні правовідносини. Статтею 625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. За рішенням суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено у ст.11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Крім того, передбачена ст.625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст.625 ЦК України не поширюється на трудові та сімейні правовідносини. За таких обставин вимога позивачки про стягнення суми інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання є необґрунтованою, оскільки грошове зобов`язання відповідача, а саме: обов`язок сплати аліментів на дитину, перед позивачем виникло не з договірних правовідносин, а на підставі рішення суду. Зобов`язання щодо сплати аліментів виникає з сімейних правовідносин та регулюється спеціальним законодавством. Отже, до даного виду зобов`язання, в разі його порушення, правило ст.625 ЦК України не застосовується, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних в розмірі 1058,02 грн, та інфляційних витрат в розмірі 5743,23 грн, належить відмовити. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають лише частковому задоволенню. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково щодо стягнення лише неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 29866,71 грн, що становить 81,5% ціни позову, то судовий збір у розмірі 808,80 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а решта 183,60 грн компенсується за рахунок Державного бюджету України.

Outcome: partial