Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

У лютому 2019 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява [PERSON] в якій позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що її чоловік [PERSON] , який був співвласником квартири [ADDRESS] , помер [INFO] . На момент смерті [PERSON] , квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а саме 1/3 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] звернулася до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори. [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . Державним нотаріусом 10.11.2017 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/9 частини квартири, та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частину, оскільки є заява [PERSON] який є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] (син спадкодавця), який був усиновлений останнім в 1957 році. У 2017 році [PERSON] помер, свідоцтво про право власності на 1/9 частину вищезазначеної квартири не отримав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина з метою прийняття якої [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки у останнього є син [PERSON] . Оскільки позивач вважає, що [PERSON] , за своє життя, не оформив свого права власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] , не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та не зареєстрував своє право власності на частку квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом за для захисту своїх прав. [PERSON] та [PERSON] , під час розгляду справи, було подано зустрічну позовну заяву, яка була прийнята до розгляду. У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді Куцеволу В.В. яким за ухвалою від 22.03.2021 року її прийнято до провадження та визначено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. [PERSON] померла [INFO] , у зв`язку з чим було залучено до участі у справі, за ухвалою від 17.06.2022, правонаступника - [PERSON] . Замінено позивача [PERSON] її правонаступником - [PERSON] . У подальшому, за заявою [PERSON] та його представника, провадження по зустрічному позову, за ухвалою від 21.06.2022 року, закрито. Ухвалою суду від 21.06.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача у судовому засідання, заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Від відповідача [PERSON] та його представника надійшли заяви про визнання вимог [PERSON] також висловлено прохання про їх задоволення. Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності, а житло від 27.01.1997 року виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказане також підтведжується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії заяви від 31.01.2006 року, [PERSON] відмовилась від спадкового майна після смерті батька [PERSON] на користь [PERSON] . Згідно з копією заяви від 05.01.2006 року, [PERSON] звернувся до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до копії заяви [PERSON] від 10.11.2017 року, остання звернулася до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2017 року, [PERSON] видано свідоцтво прав право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 2/9 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії постанови завідуючої Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновської Л.Г. від 22.12.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на нерухоме майно - в цілому на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю заяви спадкоємця першої черги - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії постанови завідуючої Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновської Л.Г. від 15.02.2013 року, [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (після смерті батька) у зв`язку з відсутністю у спадкоємця оригіналів документів, що підтверджують право власності померлого на спадкове майно (частка квартири [ADDRESS] ). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року по справі N 523/3522/16-ц, та в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України враховується при прийнятті рішення по справі. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті [PERSON] , зважаючи на визнання позову відповідачем та відсутність інших спадкоємців, що виключає порушення прав, свобод чи інтересів третіх осіб, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовною заявою [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією від 12.02.2019 року № ПН745744, що міститься у матеріалах справи. До початку розгляду справи по суті відповідач надав заяву про визнання позову. Внаслідок того, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у сумі 384 грн. 20 грн. Решту судового збору у сумі 384 грн. 20 грн. належить стягнути з відповідача на користь позивача, позовні вимоги якого задоволені.

Outcome: approved