Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 19 липня 2003 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 191, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя та різні інтереси. Між позивачем та відповідачем, за словами позивача, відсутнє почуття любові та поваги одне до одного. Позивач вказує, що з 25 грудня 2021 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син- [PERSON] . Спору, щодо поділу майна між подружжям немає. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2022 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 18 серпня 2022 року. У судове засідання 18 серпня 2022 року сторони не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від представника відповідача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 19 липня 2003 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб, актовий запис № 191, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син- [PERSON] . Подружнє життя у сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя та різні інтереси. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору, щодо поділу майна між подружжям немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. 25 липня 2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 4ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved