Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

У грудні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кудрявцева А.П., про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка являється матір`ю [PERSON] (батька [PERSON] ). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 23/25 частини житлового будинку (успадкував [PERSON] ) та 2/25 частини житлового будинку (успадкувала [PERSON] ), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31 жовтня 1998 року серії АНН № 017320. Також, після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,16 га, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яку успадкували [PERSON] в розмірі 0,13 га та [PERSON] в розмірі 0,03 га, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31 жовтня 1998 року серії ААН № 017322. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: 1. Квартира [ADDRESS] . 2.Земельна ділянка площею 0,1586 га, кадастровий номер 3221888800:37:052:0276, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 3. Земельна ділянка площею 0,13 га, кадастровий номер 3222486601:01:016:0036, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 4. Автомобіль марки Mercedes-Benz Vito, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 5. Частка в статутному капіталі ТОВ «Кволл» в розмірі 100 %, що становить 9375,00 грн. Крім [PERSON] , спадщину прийняв його рідний брат (син [PERSON] ) [PERSON] . Дані особи вирішили здійснити поділ спадкового майна та уклали відповідний нотаріальний договір про поділ спадщини від 29 квітня 2021 року. Так, відповідно до умов даного договору, [PERSON] успадкував 23/25 часток в праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , яка була прийнята [PERSON] (на даний час видано відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 травня 2021 року). Також, до складу спадщини увійшла земельна ділянки, площею, 0,13 га від земельної ділянки 0,1574 га, кадастровий номер 3222486601:01:016:0036, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 31 жовтня 1998 року серії ААН № 017322 державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П.І. за реєстровим номером 2839 та яка знаходиться у спільній власності з сестрою померлого [PERSON] , якій належить 0,03 га на підставі Свідоцтва про право на Спадщину за заповітом, виданого 31 жовтня 1998 року серії ААН № 017323 державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П.І. за реєстровим номером 2839. Однак, на даний час оформити спадщину за [PERSON] на зазначену земельну ділянку неможливо, оскільки державна реєстрація права власності [PERSON] за його життя відповідно до чинного законодавства так і не здійснена, визначення розміру ідеальної частки в праві власності на земельну ділянку або виділ частки померлого в розмірі 0,13 га від загального розміру земельної ділянки площею 0,1574 га, кадастровий номер 3222486601:01:016:0036, що належить [PERSON] разом з [PERSON] не проводився. Про вищенаведене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кудрявцевою А.П. [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 травня 2021 року. На підставі вище наведеного, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянки, площею, 0,13 га від земельної ділянки 0,1574 га, кадастровий номер 3222486601:01:016:0036, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 21.04.2022 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кудрявцева А.П. про визнання права власності в порядку спадкування, до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Цією ж ухвалою постановлено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кудрявцевої Алли Петрівни (адреса: 01103, м. Київ, вул. М. Бойчука, 7/11, оф.16) завірену належним чином копію спадкової справи №05/2020, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та помер [INFO] . 06.06.2022 року через канцелярію суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кудрявцевою Аллою Петрівною на виконання ухвали надано копію спадкової справи № 05/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] на 198 аркушах. 29.07.2022 року через канцелярію суду надійшла заява відповідача - [PERSON] про визнання позовних вимог в повному обсязі. Дана заява задоволена судом. 31.08.2022 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Дана заява задоволена судом. Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що за результатами підготовчого провадження є можливим ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 28 липня 2020 року, видане Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] . З матеріалів спадкової справи 05/2020 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , судом встановлено, що спадкоємцями [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10 грудня 1975 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12 листопада 1974 року. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 31 жовтня 1998 року серії ААН № 017322 державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П.І. за реєстровим номером 2839, земельна ділянки, площею, 0,13 га від земельної ділянки 0,1574 га, кадастровий номер 3222486601:01:016:0036, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить померлому [PERSON] на підставі у спільній власності з сестрою померлого [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини бо відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 цього ж Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. При цьому, судом встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про порушення прав позивачів, у зв`язку з чим таке право підлягає захисту у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, необхідність захисту прав позивача на спадкове майно, визнання позовних вимог відповідачем в порядку ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України та те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також враховуючи, що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , тобто є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, та який вчасно звернувся до нотаріуса із заявою на прийняття спадщини, тому в силу статей 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України майно, яке входить до складу спадщини, належить йому з часу відкриття спадщини, проте у зв`язку із з тим, що державна реєстрація права власності [PERSON] за його життя відповідно до чинного законодавства так і не здійснена, позбавлений права на оформлення належним чином права власності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] , права власності на земельну ділянку, площею, 0,13 га від земельної ділянки 0,1574 га, кадастровий номер 3222486601:01:016:0036, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею, 0,13 га від земельної ділянки 0,1574 га, кадастровий номер 3222486601:01:016:0036, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved