Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

30 червня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить припинити (розірвати) трудовий договір (трудові відносини), які укладено 13 березня 2020 року між ним та ТОВ «ВЕСТ ЛАЙН», внаслідок звільнення [PERSON] з посади охоронця на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) з 01 квітня 2022 року. В обґрунтування позову зазначив, що з 13 березня 2020 року [PERSON] працював охоронцем ТОВ «ВЕСТ ЛАЙН», що розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Однак після початку повномасштабного вторгнення росії до України, він був змушений на початку квітня 2022 року покинути своє місце мешкання та роботу, і переїхати до міста Запоріжжя, де був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа. При виїзді з м. Сєвєродонецьк [PERSON] не мав можливості звільнитись у встановленому законом порядку, оскільки підприємство було вже непідконтрольне Україні. Його трудова книжка знаходиться у роботодавця. Станом на сьогодні, трудові відносини юридично дійсні, хоча фактично він припинив роботу. Заявник зазначає, що не має можливості припинити трудові відносини в порядку, передбаченому ст. 7 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», оскільки поштові відправлення на тимчасово окуповану територію України не приймаються. Ухвалою судді від 04 липня 2022 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Сторони були сповіщені про місце, дату й час розгляду справи згідно ст.128 ЦПК України та відповідним повідомленням на офіційному вебсайті судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, за наявними матеріалами з ухваленням заочного рішення. Відповідач, повідомлений за встановленою ч.11 ст. 128 ЦПК України процедурою, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено з листа №295/05-02 від 22.06.2022 року Запорізької районної філії Запорізького обласного центру зайнятості, згідно довідника ПОУ Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості, [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ВЕСТ ЛАЙН» з 13.03.2020 року. Наявність вказаних трудових відносин підтверджує також і інформація з Пенсійного фонду України, згідно якої ТОВ «ВЕСТ ЛАЙН» з 2020 року сплачував відповідні податки щодо працівника [PERSON] . Згідно довідки №2330-5000777565 від 06 квітня 2022 року, [PERSON] взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Згідно п.4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Місто Сєвєродонецьк Луганської області, внаслідок повномасштабного вторгнення росії до України, внесено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). На його території, органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, УДППЗ «Укрпошта» не здійснюється пересилання пошти. Таким чином, [PERSON] не мав можливості подати поштовим відправленням заяву про припинення трудових відносин, оскільки такі відправлення на вказану територію не приймаються. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні контракту. Згідно п.4 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). В ході судового розгляду встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено, однак позивач не може розірвати трудові відносини з відповідачем згідно діючого законодавства через обставини, які від нього не залежать тимчасової окупації частини території України російською федерацією. Разом з тим, суд приймає до уваги, що, враховуючи вказані обставини, позивач позбавлений можливості самостійно захистити своє порушене право через загрозу життю та неможливості проживання в м. Сєвєродонецьк. Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає необхідним розірвати трудовий договір, укладений між сторонами 13 березня 2020 року. Щодо моменту розірвання трудового договору, то суд виходить з таких обставин. В даному випадку трудовий договір розривається на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України за ініціативою працівника, що зумовлена неможливістю продовжувати роботу і проживати у даній місцевості окупованому російською федерацією місті Сєвєродонецьк Луганської області, а тому датою припинення трудових відносин слід вважати день переїзду [PERSON] до іншої місцевості. Оскільки [PERSON] взято на облік як внутрішньо переміщену особу 06 квітня 2022 року, саме з цього дня суд вважає трудовий договір розірваним. Судові витрати зі сплати судового збору, в порядку ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved