Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду 01.11.2021 з позовом, уточнивши його 07.07.2022, в якому просить суд стягувати з [PERSON] на свою користь: аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3 500,00 грн, з урахування індексації відповідно до закону і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання [PERSON] , як матері [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2 000,00 грн, з урахуванням індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову вказує, що з травня 2020 року з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин у сторін [INFO] народився син [PERSON] , відносно якого відповідач визнав своє батьківство. [PERSON] не працює, доглядає за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, на утримання якої їй призначена державна допомога при народженні дитини в сумі 860 грн щомісяця та державна допомога при вагітності та пологам. Відповідач офіційно ніде не працює. Матеріальну допомогу на утримання сім`ї надавала мати відповідача, яка працює за кордоном. Позивачці відомо, що відповідач займається розведенням та продажем котів породи мейкун і має від цього дохід. В даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені і сторони проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу як на утримання сина, так і на утримання позивачки, як матері дитини, не надає, є працездатним, не являється інвалідом, має можливість працевлаштуватися і сплачувати аліменти, на утриманні нікого не має, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 21.01.2022 позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача подано 21.02.2022 відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина відповідач визнає. Утримував та продовжує утримувати себе та дитину за рахунок мінливого доходу, отриманого від підробітків. [PERSON] має вік 35 років, є безробітним, не має відповідного страхового стажу, згідно положень чинного трудового законодавства позбавлений можливості стати на облік по працевлаштуванню до центру зайнятості, самотужки винайти роботу, доходів від якої вистачило б на утримання дитини, себе та позивачки, не в змозі у зв`язку з якістю пропозицій на ринку праці враховуючи економічну, пандемічну ситуацію в країні та його особисті професійні здобутки, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, як матері дитини (а.с. 33-41). Крім того, представником відповідача 25.07.2022 подано відзив на уточнену позовну заяву, де зазначив, що у позасудовому порядку з позивачкою погодили розмір аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. Позивачка, подавши уточнену позовну заяву, в якій просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина у розмірі 3 500,00 грн та на своє утримання у розмірі 2 000,00 грн, порушила досягнуті домовленості. У свою чергу відповідач дотримався взятих на себе зобов`язань та здійснював відповідні грошові перекази. Враховуючи соціально-економічну кризу в державі, викликану війною, відповідач не має жодної можливості утримувати позивачку, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення сином 3-річного віку (а.с. 63-68). До початку розгляду справи по суті, 10.02.2022 позивачкою заявлялося клопотання про виклик свідків, однак в подальшому відмовилася від даного клопотання. У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка та її представник підтримали уточнену позовну заяву, просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у заяві зазначив, що визнає позов частково, в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 2 200,00 грн, на утримання позивачки у розмірі 1 000,00 грн. Інших заяв, клопотань не заявлялось. Інші процесуальні дії судом не вчинялись. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та сторонами визнано, що з травня 2020 року[PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від даних відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.06.2021, та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00033337990 (а.с. 6, 7). Малолітня дитина та позивачка по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно з довідкою УПСЗН виконкому Саксаганської районної у місті ради від 13.10.2021 №1834, [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, допомогу по вагітності та пологам, та за липень, серпень та вересень 2022 року отримала у загальному розмірі 3 615,52 грн (а.с. 9). За приписами ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як зазначає у відзиві представник відповідача, між сторонами досягнуто домовленості про затвердження обов`язку відповідача по сплаті аліментів виключно на утримання дитини у розмірі 3 000,00 грн, на підтвердження чого до відзиву надано квитанції про відправлення відповідачем у листопаді 2021 року, січні 2022 року, лютому 2022 року, травні 2022 року та у червні 2022 року грошових коштів, де одержувачем є [PERSON] (а.с. 37, 38, 64, 65, 66, 67). Разом з тим, суд вважає неналежними доказами надані представником відповідача: чеки про придбання сухих сумішей, дитячого харчування та памперсів, оскільки вказані документи не містять відомостей ким саме витрачені кошти; квитанцію про переказ коштів за лютий 2022 року, оскільки в ній не зазначено отримувача та призначення платежу (а.с. 36, 39, 40, 41). На підтвердження досягнення з позивачкою домовленості про розмір аліментів на утримання дитини, представником відповідача подано скрін-шот переписки у месенджері, яку суд також вважає неналежним доказом, оскільки з наданого документу неможливо ідентифікувати осіб переписки, дату їх відправлення і не виключає можливість коригування відправленого повідомлення та ймовірність втручання в обліковий запис, а також надсилання повідомлень від імені іншої особи (а.с. 68). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відзивах на позов та у заяві про часткове задоволення позову, представник відповідача вказував, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів не утримання дитини у розмірі 1/4 частки зі усіх видів його заробітку (доходу), у подальшому у розмірі 3 000,00 грн, та востаннє у розмірі 2 200,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність між батьками домовленості про способи виконання ними обов`язку утримувати дитину. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2022 рік в Україні встановлюються Законом «Про Державний бюджет України на 2022 рік». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років на місяць з 01.07.2022 складає 2 201,00 грн. Одночасно частиною другою ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини. Враховуючи матеріальне становище відповідача, бажання відповідача надавати допомогу дитині та переказ грошових коштів позивачці із зазначенням призначення платежу як аліменти, відсутність офіційних доказів про доходи як відповідача так і позивача на час ухвалення рішення по справі, та те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та на визнання відповідачем позову в сумі 2 200,00 грн, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина у розмірі 2 500,00 грн щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів та буде необхідним для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обов`язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебуває/перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі чи фактичних шлюбних стосунках - кровного споріднення, чи наявність іншого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивачка, будучи матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , має право на її утримання відповідачем до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих позивачкою доказів доведені факти перебування сторін в фактичних шлюбних стосунках, народження у них спільної дитини, батьківство якої відповідачем не оспорювалось. Як зазначає у відзиві представник відповідача, [PERSON] не має жодної можливості утримувати позивачку враховуючи економічну, пандемічну ситуацію в країні та його особисті професійні здобутки, а також соціально-економічну кризу в державі, викликану війною. На підтвердження даних обставин до відзиву надано повідомлення Криворізького міськрайонного центру зайнятості від 09.02.2022 №01-10/256, що [PERSON] не має права на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги (а.с. 34). Також, за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 09.02.2022, відомості про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та інші дані щодо [PERSON] відсутні (а.с. 35). Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням матеріального стану відповідача, знаходження його у працездатному віці, з урахуванням того, що він не працює, суд вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , 3-х річного віку в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн, а не в розмірі 2 000,00 грн, як просить стягнути позивачка. При цьому не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивачки доводи відповідача як економічна, пандемічна ситуація в країні та особисті професійні здобутки відповідача, а також соціально-економічна криза в державі, викликана війною, на які посилається у відзивах на позов представник відповідача. Суд зауважує, що у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 в справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становище батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Крім того, порядок стягнення аліментів визначений у ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 2 якої визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Також положеннями ч. 2 ст. 184 СК України визначено, що за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період, однак враховуючи відсутність підстав для стягнення аліментів за минулий період, не підлягають задоволенню і вимоги позивачки про урахування індексації, оскільки є передчасними. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття, та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання, як матері дитини, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 01.11.2021 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] . Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial