Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати арешт земельної ділянки площею 2475 кв м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1822084700:02:002:0140. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.03.2010 року за № 9662320 Житомирською Філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства України на підставі акту опису й арешту майна, серії АА207026, 06.03.2009 року відділом ДВС Житомирського РУЮ накладено арешт на вище вказану земельну ділянку. Зазначає, що відносно нього відсутні відкритті виконавчі провадження в Житомирському ВДВС на примусовому виконанні, відтак вважає, що накладення арешту на майно позивача порушує його право, як власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном, у зв`язку з чим арешт слід скасувати. У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 23, 25, 27, 29, 30, 32, 36, 37, 38, 40, 41, 43, 44, 45-46) учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 247282109 від 09.03.2021 року (а.с. 3-6) вбачається наявність ряд записів про обтяження майна, яке перебуває у власності [PERSON] , а саме: об`єкт обтяження: земельна ділянка, площею 2475 кв м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 1822084700:02:002:0140, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 6067539, підстава обтяження: договір іпотеки, р. 7359, 2011.2007, ПН [PERSON] , зареєстровано: 20.11.2007 року за № 6067539 реєстратором: приватний нотаріус Демецька С. Л.; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно в межах суми боргу, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9220823 підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА№574104, 05.11.2009, Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, державний виконавець Шатило А. М., зареєстровано: 05.11.2009 року за № 9220823 реєстратором: Житомирська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, обтяжував: Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції. З розділу «Відмітка про перенесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно» вбачається, що 10.06.2015 року перенесено запис про обтяження: об`єкт обтяження: земельна ділянка, площею 2475 кв м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1822084700:02:002:0140, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9662320, підстава обтяження: акт опису й арешту майна, АА 207026, 06.03.2009 ВДВС Житомирського РУЮ, старший державний виконавець Саранчук Н. А., обтяжував: Відділ державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції. Окрім того, відповідно до розділу «Відомості з державного реєстру іпотек» зазначена вище земельна ділянка є предметом іпотеки, реєстраційний номер обтяження: 6067561, іпотекодавець: [PERSON] , іпотекодержатель: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», строк виконання: 20.11.2022 року. \~ \~ \~ \~З листа Житомирського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 8.5-20/9/2021/10626 від 16.03.2021 року вбачається,що [PERSON] 11.03.2021 звертався до відділу із заявою з приводу зняття арешту, у відповідь на яку заявника було проінформовано про те, що акт опису й арешту майна у відділі відсутній, оскільки строк його зберігання складає 1 рік, відтак він знищений; роз`яснено право звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна (а.с. 7). Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально - правову вимогу до відповідача (порушника права позивача). Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально - правову вимогу позивача. Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з майна. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон про виконавче провадження). Позивач свою матеріально - правову вимогу про звільнення майна з-під арешту пред`явив до органу, який, в силу закону, здійснює примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), та який, за встановлених обставин, не може проігнорувати відомості, які наведено у виконавчих документах, і за наведених обставин відповідачем у справі бути не може. Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Позаяк, позивачем відповідного клопотання заявлено не було. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16-ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача». Таким чином, визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed