Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-12 00:00:00

03 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Соледарської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності у поряду спадкування. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина на жилий будинок [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги та є таким, який прийняв спадщину фактично, оскільки проживав з померлою однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Також він набув право власності на вказаний будинок шляхом виплати всіх комунальних платежів та підтримуючи житло у належному стані, проте свідоцтва про право власності на будинок не одержав. Просить позов задовольнити. Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином та своєчасно. Надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, просять позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачами також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Крім того, згідно до роз`яснень, викладених у пункті 7 вказаної постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років. Згідно копії договору дарування жилого будинку від 21 січня 2005 року [PERSON] подарував [PERSON] жилий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці Володимирівської сільради, що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 21 січня 2005 року. Згідно довідки про фактичне місце проживання громадян без реєстрації на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади від 11 жовтня 2021 року, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з 01 листопада 2005 року по теперішній час. З довідки про фактичне місце проживання громадян без реєстрації на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади від 11 жовтня 2021 року вбачається, що [PERSON] фактично спільно проживав та вів сумісне господарство з померлою [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 1 ч.1 вказаної статті передбачає встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту однією сім`єю необхідно позивачу для реалізації свого права на спадщину. Таким чином, виходячи з досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , є дійсно мама та син. Відповідно вимоги позивача щодо факиу спвльного проживання однією сім`єю є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності у порядку спадкування після смерті мами [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку площею 13,73га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вищевказаний житловий будинок, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивача залишити за ним. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 392, 1216-1218, 1264 ЦК України, ч. 2 ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved