Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Вінницьке РУ, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Дібрової Ліліани Олександрівни, про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони відчудження та виключення запису про обтяження нерухомого майна, мотивуючи позовну заяву тим, що 22.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з розстрочкою платежу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору, вартість житлового будинку за домовленістю сторін складає 218151,00 грн. Також 27.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з купівлею житлового будинку позивач звернулася до ВАТ КБ «Надра» з метою отримання кредиту. Так, 24.01.2005 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитним договір № 24/01/2005/840-КВ/1, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 30000,00 дол. США для проведення розрахунків по договору купівлі продажу від 22.12.2004 року, строком до 24.01.2020 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 24.01.2005 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено іпотечний договір предметом якого був житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на [ADDRESS] під [ADDRESS] . Позивач зазначає, що 04.03.2005 року між Вінницьким регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] було укладено договір №2-7 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків у розмірі 9%, що становить одну облікову ставку Національного банку України, що діяла на день укладення кредитного договору. [PERSON] з моменту отримання кредиту своєчасно, сумлінно та добросовісно виконувала взяті на себе зобов`язання, вчасно здійснювала щомісячні платежі та сплачувала проценти за користування кредитними коштами, відповідно до умов кредитного договору і їх не порушувала. При цьому, позивач достроково виконала взяті на себе за кредитним договором зобов`язання у повному обсязі, а саме повернула отримані грошові кошти у сумі 30000,00 дол. США до закінчення строку дії кредитного договору. Таким чином, основне зобов`язання припинилося з вересня 2014 року, про що їй була надана довідка про відсутність заборгованості за кредитними договорами, однак вона була втрачена. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових зобов`язань за договорами іпотеки. Згодом, позивач дізналася, що право вимоги за кредитним та іпотечним договорами було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та досі зареєстровано обтяження іпотека. Зметою відновлення свого права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та просила: -визнати іпотеку згідно з іпотечним договором від 24.01.2005 року, який укладений між нею та ВАТ КБ «Надра», який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л.О., зареєстрований в реєстрі №195 такою, що припинена у зв`язку з повним виконанням основного зобов`язання; -зняти заборону відчудження нерухомого майна та виключити запис про обтяження нерухомого майна за №1629607 від 25.01.2005 року та запис про іпотеку за №37514436 від 01.02.2005 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 127,5 кв.м., житловою площею 69,2 квм., який розташований за адресою: [ADDRESS] , який виник на підставі договору іпотеки від 24.01.2005 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л.О., зареєстрований в реєстрі № 195; -вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Дніпрофінансгруп»\~в судове\~засідання не\~з`явився хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з\~тим,\~від представника відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до якого позовна заява є необґрунтованою та такою, шо не підлягає задоволенню. Так, 21.07.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір №GL48N718070_I_4 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги, зокрема за договором №24/01/2005/840-КВ/1 від 24.01.2005 року укладеним з [PERSON] , у тому числі за договором іпотеки від 24.01.2005 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та позивачем. [PERSON] кредитні зобов`язання не виконала. Останній платіж за договором було внесено 08.04.2014 року. При цьому, відповідно до наданої інформації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб від 04.06.2021 року, станом на 01.01.2014 року у позивача була наявна заборгованість за зазначеним вище кредитним договором у розмірі 17924,7 дол. США за основним боргом. Враховуючи здійсненні платежі з 01.01.2014 року по 08.04.2014 року, [PERSON] не здійснила повне погашення кредитної заборгованості за кредитним договором. Крім того, останньою не доведено жодними належними та допустимими доказами повне виконання кредитних зобов`язань та повне погашення кредитної заборгованості. Системний аналіз ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Таким чином, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання яого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку. Оскільки кредитні зобов`язання не виконанні, то й жодних підстав для припинення іпотеки не має. Щодо укладення договору про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів, то представник зазначив, що: компенсація перераховується позичальнику, а не банку; компенсація перераховується після виконання позичальником в повному обсязі поточних зобов`язань за кредитним договором; цей договір не укладався з банком та жодних зобов`язань для нього не було встановлено. Тому цей договір не є піжтвердженням повного виконання позивачем своїх кредитних зобов`язань. Представником зазначено, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат становить 20000,00 грн. та ним будуть подані докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу у строки передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, представник відповідача вважає, що позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та безпідставною, а отже підлягає залишенню без задоволення в повному обсязі. В зв`язку з отриманням відзиву на позовну заяву, представником позивача було надано суду відповідь на відзив, згідно з якою відповідач дійшов помилкового висновку про відсутність порушеного права у позивача, оскільки кредитор не визнає факту припинення зобов`язання за іпотечним договором, у зв`язку з чим порушено право іпотекодавця на предмет іпотеки, яке підлягає судовому захисту. На виконання умов договору відступлення права вимоги, відповідачем не надано доказів належного повідомлення позивача про відступлення прав вимоги за цим договором. Аналогічне зобов`язання було не дотримане і банком. Також з часу викупу права вимоги відповідачем не вчинялися будь-які дії щодо повідомлення про наявність будь-яких заборгованостей у позивача чи вимог про усунення порушення. Більше того, відповідач до цього часу не звертався до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Крім того, доказів здійснення оплати коштів відповідачем на користь ПАТ КБ «Надра» у сумі 5205751,49 грн., яка передбачена договором про відступлення прав вимоги відсутні, а отже і підтвердження набуття прав кредитора за основним договором також відсутні. Представник позивача також зазначає, що до відзиву на позовну заяву відповідачем не надано жодних підтверджуючих документів про отримання новим кредитором всіх документів від ПАТ КБ «Надра», що стосується кредитного договору №24/01/2005/840-КВ/1 від 24.01.2005 року та договору іпотеки від 24.01.2005 року. Основне зобов`язання припинилося з вересня 2014 року, у зв`язку з повним виконанням [PERSON] її обов`язків за договором перед ПАТ КБ «Надра». Проте, 05.01.2015 року сім`ю позивача обікрали, у зв`язку із чим, усі документи було втрачено. Таким чином, на підставі зазначеного вище представник вважає, що зобов`язання за кредитним договором на підставі ст.599 ЦК України припинилось, в зв`язку з належним виконанням. Представник відповідача скористався своїм правом та надіслав суду заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким на виконання умов договору про відступлення права вимоги 23.07.2020 року відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором, які позивачем отримано 28.07.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. За таких умов, міркування позивача про те, що протокол №86/10/19 не відповідає вимогам законодавства є помилковим та таким, що не може обґрунтовувати вимоги позовної заяви. З приводу твердження представника позивача про ненадання доказів здійснення оплати за договором відступлення, то відповідачем було здійснено повну оплату за придбаний лот, що підтверджується платіжним дорученням наявним в матеріалах справи та підписанням договору про відступлення прав вимоги. Щодо міркування позивача про виконання нею основного зобов`язання, то згідно п.2 Договору, розмір прав вимоги, які перейшли до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», вказаний у Додатках №№1-6 до цього договору. Так, зідно Додатку №1 до Договору, станом на момент відступлення прав вимоги сума заборгованості [PERSON] перед кредитором по кредитному договору №24/01/2005/840-КВ/1 від 24.01.2005 року складає 919011,74 грн., яка складається з: заборгованості за тілом 485973,67 грн.; заборгованості за відсоками 373068,89 грн.; заборгованості за комісією 59969,18 грн. Новим кредитором також була направлена позивачу вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 08.10.2020 року, яка була отримана нею 30.10.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином, позивач була повідомлена щодо наявності у неї заборгованості за кредитним договором. Оскільки кредитні зобов`язання не виконанні, той жодних підстав для припинення іпотеки немає, тому дана позовна заява не підлягає задоволенню. Третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Діброва Л.О. в судове засідання не з`явилися, проте надіслала суду заяву з проханням проводити судові засідання у її відсутність, розглянути справу та ухвалити рішення за її відсутності. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Філії ПАТ «Комерційний банк «Надра» Вінницьке РУ в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 22.12.2004\~року між\~ [PERSON] \~та позивачем\~укладено договір\~купівлі-продажу\~житлового будинку\~з розстрочкою\~платежу,\~за умовами\~якого [PERSON] \~купила цілий\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами [ADDRESS] ,\~за 218151,00\~грн.\~(а.с.\~14).\~Згідно витягу\~з державного\~реєстру правочинів,\~вказаний вище\~договір був\~зареєстрований в\~реєстрі 22.12.2004 року (а.с. 15). Реєстраційне посвідчення на вказане будинковолодіння видано позивачу 27.12.2004 року (а.с. 16). 28.02.2005 року між вказаними сторонами договору також було укладено додатковий договір до договору купівлі-продажу житлового будинку з розстрочкою платежу, яким визначено, що сума продажу складається з: 203904,00 грн. за житловий будинок та 14247,00 грн. за господарські будівлі (а.с. 17). Крім того, 27.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого позивач приймає у власність земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер 0510100000:03:063:0022, в межах згідно з планом, розташовану в [ADDRESS] і сплачує суму в розмірі 8649,00 грн (а.с. 18-19, 20). Судом встановлено,\~що 24.01.2005\~року між\~Відкритим акціонерним\~товариством комерційним\~банком «Надра»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№24/01/2005/840-КВ/1,\~відповідно до\~умов якого\~банк надав\~позичальнику грошові\~кошти у\~сумі 30000,00\~дол.\~США для\~проведення розрахунків по договору\~купівлі-продажу\~Реєстр №3201\~від 22.12.2004\~року,\~що укладений\~між позичальником\~та [PERSON] ,\~згідно якого\~позичальник придбає\~у власність\~нерухоме майно\~ приватний\~будинок,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Кредитні кошти\~надавалися строком\~на 180\~місяців,\~тобто до\~24.01.2020\~року,\~зі сплатою\~12%\~річних на фактичні залишки заборгованості за кредитом за фактичний час користування кредитом і сплачуються клієнтом щомісячно у встановленому порядку. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, позичальник укладає з банком договір іпотеки приватного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 110-111). Пунктом 5.2. кредитного договору визначено відповідальність сторони за порушення умов договору. Так, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. В той же день між вказаними вище сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою вони погодили ще одне зобов`язання позичальника, а саме сплату комісії за надання та управління кредитом в розмірі 0,5% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту щомісяця протягом всього строку користування кредитними коштами одночасно з внесенням мінімально необхідного платежу, згідно з п.3.3.3. Договору (а.с. 112). Також, 24.01.2005 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] укладено договір іпотеки за реєстрованим номером 195, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л.О. (а.с. 11-13, 113-115). За умовами договору, цей договір забезпечує виконання іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору №24/01/2005/840-КВ/1 від 24.01.2005 року. Предметом іпотеки\~є нерухоме\~майно:\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~який розташований\~на [ADDRESS] \~під [ADDRESS] ,\~що належить\~іпотекодавцю на\~підставі договору\~купівлі-продажу,\~посвідченого Миронюк\~Н.В.\~приватним нотаріусом\~Вінницького міського\~нотаріального округу\~Вінницької області 22.12.2004\~року за\~реєстровим №3201,\~зареєстрованого в\~Державному реєстрі\~правочинів 22.12.2004\~року за\~номером 388937 та Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 27.12.2004 року і записаного в реєстровій книзі №151 за реєстровим №21637. Пунктом 6.2. договору іпотеки визначено, що право іпотеки, та відповідно і цей договір, припиняє чинність у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою. 04.03.2005 року між Віннцьким регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] було укладено Договір №2-7 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків (а.с. 21-23). Згідно умов договору Фонд від імені Держави відшкодовує частину відсотків за кредитом, що надається позичальнику на будівництво (реконструкцію) або придбання житла комерційним банком Філією Віідкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» Вінницьке Регіональне Управління. Кредит надається згідно з кредитним договором від 24.01.2005 року №24/01/2005/840-КВ/1. Визначена згідно з Реєстром сума часткової компенсації за відповідний період за розпорядженням Фонду перераховується на поточний рахунок позичальника в комерційному банку після виконання позичальником в повному обсязі поточних зобов`язань за кредитним договором. [PERSON] не надано доказів на виконання умов вказаного договору та він не є підтвердженням повного виконання нею своїх кредитних зобов`язань. На виконання\~умов договору іпотеки, 01.02.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Русанюк З.З. внесено до Державного реєстру іпотек запис про іпотеку, запис про обтяження 37514436, підставою внесення запису є договір іпотеки №195 від 24.01.2005 року, об`єкт нерухомого майна будинок [ADDRESS] . Також 25.01.2005 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 1629607, на підставі договору іпотеки, об`єктом обтяження вказано зазначений вище будинок (а.с. 24-27). Станом на 05.10.2021 року вказані записи досі наявні в реєстрі (а.с. 26-27). Зі змісту повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, адресованого відповідачу 04.06.2021 року, вбачається, що Фондом надавалась інформація про суми наявних заборгованостей за кредитним договором №24/01/2005/840-КВ/1 станом на 01.01.2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання за договором: заборгованість за основним боргом 17924,75 дол. США, прострочена заборгованість за основним боргом 0,00 дол. США, заборгованість за нарахованими відсотками 185,49 дол. США, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 дол. США (а.с. 116). З повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.12.2021 року встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.06.2015 року №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра». Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 28.09.2020 року №1764 відкликано повноваження ліквідатора делеговані Білій І.В. та вони здійснюватимуться Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Надра». Станом на 13.12.2021 року ПАТ «КБ «Надра» знаходиться в стані припинення. В той же час, за даними обліку, між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір від 24.01.2005 року №24/01/2005/840-КВ/1, що забезпечений житловою нерухомістю, право вимоги за яким було відступлено на відкритих торгах (аукціоні), що відбулися 22.05.2020 року (у складі лоту GL48N718070, протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-05-12-000017-b) на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та між уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» і переможцем були укладені відповідні договори, а застава списана з позабалансового обліку (а.с. 64). На підтвердження вказаного вище факту представником відповідача долучено договір № GL48N718070_І_4 про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року (а.с. 102-104); Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються (а.с. 105-106); протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-05-12-000017-b (а.с. 107-108); платіжне доручення про оплату за лот GL48N718070 на суму 188900625,00 грн.(а.с. 109), а також акт приймання-передачі оригіналів документів до договору № GL48N718070_І_4 (а.с. 211-212). Суд не приймає до уваги твердження позивача про ненадання доказів здійснення оплати по договору про відступлення права вимоги, оскільки факт оплати підтверджується матеріалами справи та п.4 та п. 14 вказаного договору, в яких вказано, що оплата здійснюється до підписання даного договору, який набирає чинності з дня підписання та скріплення печатками. Вказаний факт також підтверджується і відповіддю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.12.2021 року (а.с. 64). Таким чином, до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги за кредитним договором №24/01/2005/840-КВ/1 та за договором іпотеки від 24.01.2005 року, за якими борг складав 33296,20 дол. США, що еквівалентно 919011,74 грн., з якого: 17607,04 дол. США основного боргу, що еквівалентно 485973,67 грн., 13516,45 дол. США відсотків, що еквівалентно 373068,89 грн., 2172,71 дол. США комісії, що еквівалентно 59969,18 грн. (а.с. 105). За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). В той же час стаття 513 ЦК України визначає: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Щодо посилання\~позивача на\~те,\~що право\~вимоги відповідачем\~було викуплено\~21.07.2020\~року,\~тобто після\~закінчення строку\~дії основного\~зобов`язання \~24.01.2020\~року,\~то суд\~зазначає наступне. У постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року в справі № 3-123гс14 зроблено висновок, що «зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку». Аналогічний висновк міститься в постановах Верховного Суду від 11.08.2020 року у справі №752/26170/18 та від 22.12.2021 року у справі №639/7165/20. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд звертає увагу, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів (постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 910/9828/17). За висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.03.2019 у справі № 905/635/18, у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається повністю, змінюється лише його суб`єктний склад. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 23.07.2020 року надіслало позивачу Повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором №24/01/2005/840-КВ/1, в якому вказані нові реквізити рахунків для виплат коштів за кредитним договором (а.с. 201). [PERSON] отримала вказане повідомлення 28.07.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 202). З огляду на це, твердження позивача про неповідомлення її новим кредитором про відступлення прав вимоги є спростованими. Згодом, 08.10.2020 року відповідачем було надіслано позивачу (на дві адреси) Вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості станом на 21.07.2020 року в розмірі 919011,74 грн., яка складається з: 485973,67 грн. заборгованості за тілом; 373068,89 грн. заборгованості за відсотками та 59969,18 грн. заборгованості за комісією (а.с. 203, 206-207). [PERSON] отримала вказану вимогу 30.10.2020 року, за однією з адрес, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення (а.с. 204, 205, 208-210). В зв`язку з цим, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що вона не отримувала від відповідача вимог про наявність у неї заборгованості за кредитним договором. Крім того, у відповіді на запит адвоката Грушко Ж.В., ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в черговий раз повідомило про відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами, що вбачається з відповідей від 11.05.2021 року та від 02.12.2021 року, одна з яких була отримана адвокатом (а.с. 149-155). Також в матеріалах справи наявні меморіальні ордери про внесення позивачем коштів за вказаним кредитним договором за період з 03.02.2012 року по 08.04.2014 року на загальну суму 9943,69 дол. США (а.с. 117-148). Суд звертає увагу, що [PERSON] було внесено кошти на погашення основного боргу в загальній сумі 3776,27 дол. США, решта грошових коштів вносились на: погашення процентного боргу, погашення нарахованих відсотків, погашення простроченого основного боргу, погашення простроченого процентного боргу. Таким чином, за період з 2012 по 2014 роки мало місце виконання умов кредитного договору не належним чином. Доказів щодо суми погашення боргу за період з часу укладення договору по 02.02.2012 року матеріали справи не містять, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити суму погашення боргу за цей період. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що остання з моменту отримання кредиту своєчасно, сумлінно та добросовісно виконала взяті на себе зобов`язання, вчасно здійснювала щомісячні платежі, а також достроково виконала взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема меморіальними ордерами та Вимогою/Іпотечним повідомленням про дострокове погашення заборгованості. З приводу твердження позивача щодо втрати довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором в наслідок крадіжки, слід зазначити, що позивач на підтвердження цього факту належних та допустимих доказів суду не надала. Витяг з сайту судової влади України (а.с. 49) про наявність кримінального провадження, не є належним доказом крадіжки вказаної довідки, оскільки не містить відомостей щодо предмета справи, викладення обставин самої події, тощо. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі статтями 599-601, 604-609 ЦК України зобов`язання припиняються у разі: виконання, проведеного належним чином; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; за домовленістю сторін; внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; смерті фізичної особи; ліквідації юридичної особи. Таким чином, припинення зобов`язання можливе за умови його виконання, що проведене належним чином. Під припиненням зобов`язання розуміють припинення правового зв`язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна. Згідно зі статтями 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 575 ЦК України та статті 1 Закону іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону, відповідно до частини першої якої іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Докази того, що позивач здійснила повне погашення боргових зобов`язаннь, суду не надано. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Позивачем у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Слід відзначити, що матеріали справи не містять належних доказів виконання основного (кредитного) зобов`язання належним чином, що унеможливлює застосування таких юридичних наслідків, як припинення іпотечного договору. Згідно з частиною п`ятою статті 3\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Слід відзначити, що позивачем не заявлялась вимога про припинення кредитного договору, яка є передумовою вимоги про припинення іпотечного договору. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін. Аналогічний висновок міститься також у постанові ВС від 04.12.2013 №6-125цс13 та постанові ВС від 22.10.2014\~року №6-153цс14,\~в яких\~вказано,\~що сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення дії договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником. Судом втановлено, що зобов`язання позичальника за кредитним договором залишилося невиконаним, тому суд дійшов висновку, що основне зобов`язання сторін не припинилося, у зв`язку з чим відсутні й передбачені статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстави для припинення іпотеки. Оскільки підстави для припинення іпотечного зобов`язання відсутні, тому не підлягають задоволенню і вимоги щодо зняття заборони відчудження та виключення запису про обтяження нерухомого майна, які виникають з іпотечного договору, оскільки вони є похідними вимогами. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed