Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та третьої особи: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 2622010100:01:023:0290, площею 0,0044 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником двох земельних ділянок на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 855185, площею 0,0823 га, кадастровий номер: 2622010100:01:023:0039, та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 855184, площею 0,100 га, кадастровий номер: 2622010100:01:023:0038, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вищевказані земельні ділянки їй подарував дід [PERSON] на підставі договору дарування від 17 грудня 2012 року. Отримавши у подарунок земельні ділянки, вона подала в державні установи документи на переоформлення права власності земельних ділянок на неї. Висновком районного відділу земельних ресурсів від 23.08.2005 їй було погоджено виготовлення державних актів на право власності на подаровані їй земельні ділянки. Згідно з довідкою № 391, виданою Долинським відділом земельних ресурсів, земельній ділянці площею 0,1000 га присвоєний кадастровий номер: 2622010100:01:023:0038, земельній ділянці площею 0,0823 га - кадастровий номер: 2622010100:01:023:0039, тобто ідентичні кадастровим номерам, які були у [PERSON] . На підставі акта встановлення (відновлення) в натурі на місцевості меж земельної ділянки, яка передається у власність від 28.11.2008, ДП «Центр ДЗК» було встановлено (відновлено) в натурі (на місцевості) та погоджено межі земельних ділянок з вищевказаними кадастровими номерами та додано Абрис (карточка закладки межових знаків), згідно з якими площа та конфігурація земельних ділянок ідентична земельним ділянкам, власником яких був [PERSON] . Відповідно до технічної документації в частині опису меж земельних ділянок [PERSON] , земельні ділянки останньої межують: від А-Б із землями міської ради (вулиця), від Б-В - із землею [PERSON] ( [PERSON] ), від В-Г - землями Дому молитви, від Г-Д - землями міської ради (невжитки), від Д-А - землями [PERSON] . В 2009 році сусід [PERSON] виготовив технічну документацію на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд за адресою: [ADDRESS] , яка була у користуванні його діда, та отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером 2622010100:01:023:0167. Рішенням сесії Долинської міської ради від 30.11.2017 № 990-33/2017 [PERSON] також надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, площею 0,0044 га, за адресою: [ADDRESS] . 27.02.2018 за ним зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0044 га з кадастровим номером 2622010100:01:023:0290. Вважає, що [PERSON] незаконно приватизував земельну ділянку площею 0,0044 га, чим порушив її права як власника земельних ділянок площею 0,0823 га та площею 0,100 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Зумовлено це тим, що дідусь [PERSON] . [PERSON] користувався земельною ділянкою площею 0,1004 га. Тому після прийняття рішення Долинською міською радою про припинення користування земельною ділянкою площею 0,1004 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку і господарських споруд [PERSON] у зв`язку з його смертю і передачею у власність [PERSON] земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,100 га, у власності Долинської міської ради залишилася земельна ділянка площею 0,004 га (0,1004 га-0,100 га). У зв`язку з цим [PERSON] міг приватизувати земельну ділянку площею не більше 0,004 га, однак приватизовує земельну ділянку площею 0,0044 га. Тобто, ні звідки появилися лишніх 4 метри. Після приватизації земельної ділянки площею 0,0044 га [PERSON] пред`явив їй претензію, що вона ніби-то захопила частину його земельної ділянки, у зв`язку з чим він звернувся до Долинського районного суду Івано-Франківської області з позовом про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою. Однак, вона не захоплювала частину земельної ділянки [PERSON] . Фактична конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:023:0039, власником якої є вона, відповідає конфігурації земельної ділянки, яка визначена у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 855185 від 28.12.2009, виданому на ім`я [PERSON] , у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ІФ 9092223 від 31.03.2004, виданому на ім`я [PERSON] , а також у технічному звіті про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] . Натомість [PERSON] приватизував лишніх 4 м, що давало йому підстави стверджувати, що вона незаконно захопила частину його земельної ділянки площею 4,97 м2. Представник відповідача - адвокат Шургот О.В. подала відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Позивачкою не надано жодного доказу, що через приватизацію [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:023:0290, площею 0,0044 га, було порушено будь-яке її право. Нею також не визначено жодної правової підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки. Представник позивачки - адвокат Мушинський В.Т. подав відповідь на відзив, у якому вказав, що земельна ділянка площею 0,0044 га, кадастровий номер 2622010100:01:023:0290, власником якої є [PERSON] , безпосередньо межує зі земельною ділянкою [PERSON] , площею 0,0823 га, з кадастровим номером 2622010100:01:023:0039, яку їй подарував її дід на підставі договору дарування. Після приватизації земельної ділянки [PERSON] звернувся до неї з претензією, що вона ніби-то захопила частину його земельної ділянки площею 0,0014 га. 01 червня 2018 року сертифікований землевпорядник ФОП [PERSON] провів заміри ектронною апаратурою і встановив межові знаки на її земельній ділянці. Як виявилось, фактично їхні земельні ділянки перетинаються, хоча межі земельної ділянки [PERSON] лишилися незмінними з часу, коли цією земельною ділянкою володів її дід [PERSON] . Перетин земельних ділянок став підставою звернення [PERSON] до Долинського районного суду Івано-Франківської області про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2021 його позовні вимоги були задоволенні. Однак постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено. Допоки не буде врегульовано спір щодо незаконної приватизації [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:023:0290, площею 0,044 га, яка перетинається з земельною ділянкою [PERSON] , площею 0,0823 га, кадастровий номер: 2622010100:01:023:0039, у [PERSON] завжди будуть підстави і бажання захопити частину її земельної ділянки. Про те, що земельні ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:023:0290, площею 044 га, власником якої є [PERSON] , та з кадастровим номером 2622010100:01:023:0039, площею 0,0823 га, власником якої є [PERSON] , перетинаються, свідчить Технічний звіт по виготовленню кадастрової зйомки земельної ділянки від 2019 року, яку виконав ФОП [PERSON] . Про перетин земельних ділянок свідчать і судово-технічні експертизи, проведені відповідно до ухвали Долинського районного суду від 29.05.2019 у справі № 343/1230/18 Львівським НДІСЕ та судовим експертом Самулевичем В.М. Так, згідно з висновками експерта Львівського НДІСЕ та експерта Самулевича В.М., фактична площа двох земельних ділянок, належних [PERSON] , становить 0,1045 га або 1045 м, а відповідно до документів на право власності площа таких - 0,1044 га або 1044 м, тобто площа земельних ділянок, якими користується [PERSON] , на 1 м більше, ніж йому належить по документах. Фактична ж площа земельних ділянок, належних [PERSON] , становить 0,1820 га або 1820 м, а відповідно до документів на право власності на земельні ділянки така площа складає 0,1823 га або 1823 м, тобто фактична площа земельних ділянок [PERSON] на 3 м менше, ніж належить їй згідно документів. Фактичні межі земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] перетинаються, що спростовує твердження відповідача про відсутність порушення права [PERSON] у зв`язку з приватизацією [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:023:0290, площею 0,044 га. Відповідно до Довідки № 1246, виданої виконавчим комітетом Долинської міської ради від 05.10.2017, [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства по матеріалах інвентаризації 1993 року. У відповідь на адвокатський запит про надання матеріалів інвентаризації 1993 року земельної ділянки площею 0,0044 га, яка розташована у [ADDRESS] , Долинська міська рада надала копії картки земельної ділянки № [NUMBER] від 14 лютого 2006 року, згідно з якою загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 1004,3 м. Виходячи з вищенаведеного, відповідно до матеріалів інвентаризації 1993, загальна площа ділянки по [ADDRESS] становить 1004,3 м. В користування [PERSON] (батькові [PERSON] ) рішенням Долинської міської Ради народних депутатів Івано-Франківської області від 20 травня 1997 року надається земельна ділянка плошею 0,1004 га, але [PERSON] приватизовує спочатку 0,10 га у 2009 р., а в 2018 р. - 0,0044 га, тому не відомо звідки взялися лишніх 4 метри. Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, у яких вказала, що подані представником позивачки документи не містять жодного підтвердження накладки земельних ділянок із кадастровими номерами 2622010100:01:023:0290 та 2622010100:01:023:0039. В обох висновках судових експертів зазначено про те, що кути поворотних точок межі на місцевості земельних ділянок як [PERSON] , так і [PERSON] не співпадають (не відповідають) фактичним розмірами меж земельних ділянок, що зазначені в технічній документації. У висновках експертів встановлено лише фактичні межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , питання щодо перетину земельних ділянок у них не досліджувалось, а відтак, долучені позивачем докази ніяк не вказують на порушення прав позивачки. Вищенаведені висновки судових експертів були досліджені під час розгляду справи 343/1230/18. Рішенням Долинського районного суду від 02.07.2021 року по справі №343/1230/18 позовну заяву [PERSON] було задоволено. Апеляційний суд скасував це та вказав, що судом першої інстанції не було з`ясовано питання наявності накладок суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Позивачка обрала спосіб захисту своїх прав шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки [PERSON] . Однак нею не наведено жодної правової підстави для задоволення заявлених позовних вимог. Визначений нею спосіб захисту не є ефективним та не вирішить спір суті, оскільки встановлення (відновлення) меж земельних ділянок можливо шляхом виправлення помилки (помилок), зміни площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок обох сторін. При цьому формування нових земельних ділянок не здійснюється, а лише вносяться зміни до відомостей про нові межі земельних ділянок до Державного земельного кадастру. Таке встановлення (відновлення) може бути здійснено за згодою сторін за фактичним використанням або за межами, які сторони погодять між собою. Тобто позивачкою обрано невірний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові. При ухваленні рішення по справі слід також зважати і на принцип пропорційності, оскільки в даному випадку (навіть не зважаючи на те, що стороною у спорі є не держава, а фізична особа) при задоволенні позовних вимог не буде дотримано справедливого балансу між інтересами позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] . Адже навіть у випадку наявності накладок на земельну ділянку [PERSON] , відповідачу [PERSON] може бути скасовано державну реєстрацію на усю земельну ділянку площею 0,0044 га, хоча позивачка не наводить жодних доказів того, що накладка стосується всієї земельної ділянки. Представник відповідача подала також додаткові письмові пояснення, у яких вказала, що заявлена позовна вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки може бути заявлена разом із вимогами про припинення речових прав (в даному випадку права власності) на таку ділянку. Однак, позивачкою ставиться вимога виключно про скасування державної реєстрації саме земельної ділянки, а не речових прав. При цьому, вона не наводить жодних підстав для задоволення такого позову, не вказує, які саме помилки допустив кадастровий реєстратор при проведенні такої реєстрації. Фактично спір стосується оспорювання права власності відповідача на земельну ділянку, однак таких вимог позивачкою не заявлялось, а відтак нею обрано неефективний спосіб захисту, який ніяким чином не призводить до будь-яких відновлень прав позивачки, якщо би навіть вони були порушеними. Таким чином, навіть якщо суд дійде до висновку про те, що право позивачки було порушено [PERSON] , то у позові слід відмовити у зв`язку із обранням неправильного способу захисту. Представник позивачки також надав додаткові письмові пояснення, у яких вказав, що відповідач стверджує, що матеріали справи не містять доказів накладок (перетинів) земельних ділянок позивачки та відповідача, які б підтверджували наявність порушеного права першої та наявність фактичної підстави для подання даного позову, з чим він не погоджується з таких підстав. Земельна ділянка з к.н.: 2622010100:01:023:0039, що належить [PERSON] , і земелька ділянка з к.н.: 2622010100:01:023:0290, належна [PERSON] , межують між собою від В до А, тому у державному кадастрі координати X і Y по межі мають бути однакові, але вони різні. Земельна ділянка з к.н.: 2622010100:01:023:0039, власником якої є [PERSON] , зареєстрована 31 березня 2004 року попереднім власником [PERSON] . Земельна ділянка з к.н.: 2622010100:01:023:0290, власником якої є [PERSON] , сформована та зареєстрована 27 лютого 2018 року. Оскільки земельна ділянка з к.н.: 2622010100:01:023:0290 зареєстрована пізніше за земельну ділянку з к.н.: 2622010100:01:023:0039, то в державний земельний кадастр занесені невірні координати поворотних точок земельної ділянки з к.н.: 2622010100:01:023:0290. Координати поворотних точок земельної ділянки з к.н.: 2622010100:01:023:0290 мають відповідати координатам поворотних точок земельної ділянки з к.н.: 2622010100:01:023:0039, власником якої є [PERSON] . Невідповідність координат поворотних точок земельної ділянки з к.н.: 2622010100:01:023:0290 координатам поворотних точок земельної ділянки з к.н.: 2622010100:01:023:0039 призвело до накладання земельних ділянок. Тобто при розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділинки з к.н.: 2622010100:01:023:0290 розробник мав би врахувати межі сусідніх земельних ділянок та відраховувати від них, адже межі сусідніх ділянок уже були сформовані та занесені в кадастрові карти. Розробник проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з к.н.: 2622010100:01:023:0290 ФОП [PERSON] мав би при вимірюванні меж та координат земельної ділянки враховувати фактичне розміщення сусідніх земельних ділянок та їх координатні точки, та на підставі цих даних сформувати ділянку [PERSON] , яка повинна була мати площу, що відповідала б її фактичному обміру. При обмірі земельної ділянки з к.н.: 2622010100:01:023:0290, з метою встановлення її межі, геодезисти мали би здійснити її прив`язку до об`єктів (стовпів, ліній, вузлів, частин будівель, доріг чи інших капітальних споруд), розташування яких важко змінити без відповідних дозволів організацій, які їх обслуговують. Невідповідність координат поворотних точок меж земельної ділянки з к.н.: 2622010100:01:023:0290 координатам поворотних точок земельної ділянки з к.н.: 2622010100:01:023:0290 від Б до В (спільна межа) призвело до накладення (перетину) земельних ділянок. Так, на кадастровому плані земельної ділянки площею 0,0044 га від 27.02.2018 видно, що вона від Б до В пересікається (накладається) з земельною ділянкою з к.н.: 2622010100:01:023:0039, власником якої є [PERSON] . Зважаючи на вищевикладені обставини, під час здійснення реєстрації земельної ділянки з к.н.: 2622010100:023:0290, реєстратор мав би відмовити у реєстрації земельної ділянки та повідомити [PERSON] про накладання (перетин) з земельною ділянкою з к.н.: 2622010100:01.023:0039, чого ним не було зроблено, що є підставою для подання позову про скасування реєстрації земельної ділянки. У наданих суду письмових поясненнях у судових дебатах представник позивачки вказав, що [PERSON] є власницею двох земельних ділянок, які отримла у подарунок від діда з тими ж самими кадастровими номерами та конфігурацією. У 2018 році за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2622010100:01:023:0290 площею 0,0044 га, що призвело до перетину з сусідньою земельною ділянкою з кадастровим номером 2622010100:01:023:0039, яка перебуває у власності його довірительки. Перетин земельних ділянок відображено у технічному звіті по виготовленню кадастрової зйомки земельної ділянки 2622010100:01:023:0290. Доказом вказаного є звернення відповідача до суду із позовом про зобов`язання усунути прершкоди у користуванні його земельною ділянкою. Земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] є суміжними, тому вони повинні межувати між собою, а не перетинатися, а їх координати поворотних точок мали б бути однаковими, однак вони є різними, підтвердженням чого є подані таблиці. Табл 1. Наведені координати поворотних точок земельних ділянок з кадастровими номерами 2622010100:01:023:0290, площею 0,0044 га, та 2622010100:01:023:0039, площею 0,0823 га Координати поворотних точок меж земельної ділянки к.н.: 2622010100:01:023:00392622010100:01:023:0290 Номер точки Відстань Х YНомер точки Відстань Х Y 5 31.42 5418428.19 1335299.56 3 31.42 5427830.16 243769.92 6 7.05 5418444.31 1335272.59 2 7.04 5427834.23 243764.17 В технічному звіті по виготовленню кадастрової зйомки земельної ділянки [PERSON] є Схема прив`язки земельної ділянки до твердих точок на місцевості. В схемі є таблиця координат поворотних точок між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] . Вони ще інші, ніж вказані у кадастрових планах земельних ділянок з кадастовими номерами 2622010100:01:023:0290 та 2622010100:01:023:0039. Табл. 2 Координати поворотних точок меж земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] . Назва точки Відстань Х Y 3 31.42 5418444.29 1335265.90 2 7.05-7.04 5418444.29 1335271.63 Вважає, що при розробці проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0044 га розробник ФОП [PERSON] мав би врахувати фактичні межі розміщення сусідніх земельних ділянок та відносно цих даних формувати ділянку [PERSON] , яка повинна мати площу, що відповідає її фактичному обміру, адже межі сусідніх ділянок уже були сформовані та занесені в кадастрові карти раніше. Отривавши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, державний кадастровий реєстратор зобов`язаний був перевірити його і відмовити у реєстрації земельної ділянки відповідача на підставі знаходження в межах земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:023:0290 частини земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:023:0039. Невірно сформовані геометричні розміри земельної ділянки площею 0,0044 га призвели до перетину із земельною ділянкою [PERSON] та приватизації відповідачем лишніх 4 метри. У задоволенні заяви про застосування наслідків спливу позовної давності просить відмовити, оскільки про перетин земельних ділянок позивачці стало відомо з результатів експертизи від 22.02.2020. Відтак перебіг позовної давності розпочався 22.02.2020 та закінчується 21.02.2023. У наданих суду письмових поясненнях\~у судових\~дебатах представник\~відповідача вказала, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки подані представником позивача документи, а саме висновки судового експерта Самулевича В.М. №107, складеного 04.12.2020, та судового експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного 30.11.2020, не містять жодного підтвердження накладки земельних ділянок із кадастровими номерами 2622010100:01:023:0290 та 2622010100:01:023:0039. Вищезазначені висновки судових експертів були досліджені під час розгляду справи № 343/1230/18 і у них встановлено лише фактичні межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , питання щодо перетину земельних ділянок у них не досліджувалось, на чому і зосередив свою увагу апеляційний суд при скасуванні рішення суду першої інстанції по справі №343/1230/18. А відтак, долучені позивачем докази ніяк не вказують на порушення прав позивачки та не відповідають вимогам належності, допустимості, достатності і достовірності та всупереч ч. 4 ст. 81 ЦПК України грунтуються лише на припщеннях. У випадку задоволення позовних вимог не буде дотримано справедливого балансу між інтересами позивача та відповідача [PERSON] , так як наслідок при ухваленні буде порушено принцип пропорційності. Адже навіть у випадку наявності накладок на земельну ділянку [PERSON] відповідачу [PERSON] може бути скасовано державну реєстрацію на усю земельну ділянку, площею 0,0044 га, хоча позивачка не наводить жодних доказів того, що накладка стосується всієї земельної ділянки, а вказує тільки про можливий перетин ділянок в розмірах чи то 4 кв.м, чи 1 кв.м. Ще однією самостійною підставою для відмови у задоволені заявленого позову є обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права, адже заявлена позовна вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки може бути заявлена тільки разом із вимогами про припинення речових прав (в даному випадку права власності) на таку ділянку. У випадку, якщо суд все ж дійде до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, то у задоволенні позову слід буде відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , розроблений на ім`я [PERSON] ще у 2017 році. У складі вказаної технічної документації наявний кадастровий план земельної ділянки, затверджений 27.02.2018, та акт прийому-передачі межових знаків, із яких вбачається, що суміжний землекористувач [PERSON] погодила межі земельної ділянки площею 0,0044 га (кадастровий номер 2622010100:01:023:0290), тобто перебіг позовної давності почався ще з 27 лютого 2018 року, з моменту погодження позивачкою меж земельної ділянки. Позовну заяву [PERSON] подала 03.11.2021. У судовому\~засіданні представник\~позивачки \~адвокат МушинськийВ.Т. позов підтримав, зіславшись на обстанини, викладені у заявах по суті. Додатково вказав, що у власності [PERSON] перебувать дві земельні ділянки площею 0,10 га та 0,0044 га. Остання приватизована незаконно, оскільки вона накладається із земельною ділянкою його довірительки. Накладка сягає 4 кв.м, оскільки земельна ділянка відповідача на 1 кв.м більша від того розміру, що передбачено його документацією, натомість земельна ділянка [PERSON] на 3 кв.м менша, ніж визначена така у її державних актах. Про наявність накладок свідчать звіт ФОП [PERSON] , висновок експерта ЛНДІСЕ та висновок судового експерта Самулевича В.М. Крім того зазначив, що сторони є суміжниками, тому координати земельних ділянок по їх межі повинні співпадати, однак такі є відмінними. Вказати, де саме накладка, якої площі він не може, оскільки не є спеціалістом у цьому питанні. Вважає, що державну реєстрацію земельної ділянки відповідача слід скасувати та провести її правильно, врахувавши дані фактичного користування земельною ділянкою його довірительки. Самого права відповідача на земельну ділянку вони не заперечують, тому його не оскаржують. Строк позовної давності ними не пропущено, оскільки про порушення прав при погодженні меж земельної ділянки його довірительці не було відомо, вона погоджувалася з межами, встановленими ще в 1993 році. Про наявність накладок стало відомо з висновків експертів під час розгляду іншої цивільної справи у 2021 році. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Представник відповідача адвокат Шургот О.В. в судовому засіданні позов не визнала, зіславшись на обставини, викладені у заявах по суті. Додатково зазначила, що у судовому засіданні не встановлено перетину земельних ділянок та порушення прав позивачки, тому позовні вимоги є безпідставними. [PERSON] зареєструвала за собою земельну ділянку у 2009 році. У 2004 році до Державного кадастру були внесені координати її земельної ділянки. [PERSON] ж приватизовував земельну ділянку пізніше, тому при накладанні його земельної ділянки на іншу йому б було відмовлено у приватизації. Підстав для скасування держаної реєстрації не має. Жодних заперечень від позивачки при приватизації земельної ділянки відповідачем не поступало. При цьому позивачка плутає поняття перетину земельних ділянок та неправильного встановлення огорожі. Ставлячи її по межі фактичного користування, вона не враховує, що земельна ділянка належить [PERSON] , зазначаючи, що така накладається саме на її земельну ділянку. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - Долинської міської ради не з`явився, подав клопотання, у якому просив проводити розгляд справи за його відсутності. Заяви та клопотання сторін, третьої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 05.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, залучено третю особу та призначено підготовче судове засідання. 30 листопада 2021 року від представника відповідача поступив відзив на позов. 06 грудня 2021 року та 21 грудня 2021 року представник відповідача подавала клопотання про відкладення розгляду справи. 24 грудня 2021 року від представника позивача поступила відповідь на відзив. Ухвалою суду від 30.12.2021 за клопотанням представника позивачки постановлено провести підготовче судове засідання у режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 05 січня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. 27 січня 2022 року від представника відповідача поступили заперечення на відповідь на відзив та заява про застосування наслідків спливу терміну позовної давності. 31 січня 2022 року від представника позивачки поступили заяви про ознайомлення з матеріалами справи, про відкладенння розгляду справи, допуск до справи як представника, а також 03.02.2022 - клопотання про допит свідків та заперечення на заяву про застосування наслідків спливу терміну позовної давності. Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представники відповідача та позивачки відповідно 30.03.2022 та 08.04.2022 клопотали про проведення судових засідань у режимі відеоконференції, які ухвалами суду від 30.03.2022, 08.04.2022 задоволені. 13 квітня 2022 року від представника третьої особи поступило клопотання про розгляд справи за відсутності представника Долинської міської ради. 29 квітня 2022 року та 17 травня 2022 року відповідно від представників відповідача та позивачки поступили додаткові письмові пояснення. 15 червня 2022 року від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, 14 липня 2022 року від представника відповідача поступили письмові пояснення у судових дебатах. У судовому засіданні 22.06.2022 представник позивачки не заперечив щодо закінчення розгляду справи та дослідження доказів у відсутності заявлених ним свідків. 18 липня 2022 року від представника позивачки надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 19.07.2022 задоволено. 25 липня 2022 року від представника позивачки надійшли письмові пояснення у судових дебатах. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: на підставі договору дарування від 17.12.2004 [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що зхнаходиться у [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер: 2622010100:01:023:0038, та земельну ділянку площею 0,0823 га, кадастровий номер: 2622010100:01:023:0039, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 7). На підставі вказаного договору дарування 02.09.2005 за [PERSON] у Реєстрі прав власності на нерухоме майно [PERSON] зареєстровано право приватної власності на домоволодіння за вказаною вище адресою, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8230037 від 02.09.2005 (т. 1 а.с. 8). Отримавши у подарунок земельні ділянки, позивачка подала документи на переоформлення земельних ділянок на себе, на що вказує технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (т. 1 а.с. 15-27). Відповідно до довідки № 391 від 23.04.2005, виданої Долинським районним відділом земельних ресурсів, земельній ділянці № [NUMBER] площею 0,10 га в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, присвоєний індексно- кадастровий номер: 2622010100:01:023:0038, а земельній ділянці № [NUMBER] площею 0,0823 га за цією ж адресою присвоєний індексно-кадастровий номер: 2622010100:01:023:0039 (т. 1 а.с. 9). Зазначені кадастрові номера ідентичні кадастровим номерам, які були у [PERSON] , діда позивачки, який подарував їй ці земельні ділянки, що підтверджується даними з технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] (т. 1 а.с. 30-47). На підставі Акту встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, яка передається у власність, від 28.11.2008, ДП «Центр ДЗК» було встановлено (відновлено) в натурі (на місцевості) і погоджено межі земельних ділянок з кадастровим номером: 2622010100:01:023:0038 та кадастровим номером \~2622010100:01:023:0039\~та додано Абрис (карточка закладки межових знаків) (т. 1 а.с. 10-11). 28 грудня 2009 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 855185 площею 0,0823 га, кадастровий номер: 2622010100:01:023:0039, та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 855184 площею 0,100 га, кадастровий номер: 2622010100:01:023:0038 (т. 1 а.с. 13, 14). У 2017 році відповідач [PERSON] виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0044 га, у власність (т. 1 а.с. 53-73) та технічний звіт по викотовленню кадастрової зйомки земельної ділянки по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 131-141). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2603301752018 від 27.02.2018, за [PERSON] 27.02.2018 проведено державну реєстрацію земельної ділянки 0,0044 га для ведення сосбистого селянського господарства у [ADDRESS] (т. 1 а.с. 48-49). Кадастровий план земельної ділянки відображений у Додатку до зазначеного витягу з Державного земельного кадастру (т. 1 а.с. 50-51). На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] на праві приватної власності також належить земельна ділянка площею 0,1000 га по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 29), яка не є предметом дослідження у даній справі, однак з приводу якої між сторонами розглядався спір у суді (справа № 343/1230/18). План території земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] вказують на розміщення земельних ділянок сторін (а.с. 52). При цьому суд звертає увагу на те, що на плані території відображена накладка у частині А1-В1, яка не є предметом дослідження у даній справі. Як пояснила представник відповідача, спір щодо цієї накладки розглядався в іншій цивільній справі, з якої і долучено копію вказаного плану. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2021 позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено (т. 1 а.с. 79-84), однак таке скасоване постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.11.2021, у задоволенні позову відмовлено. Відмова мотивована тим, що питання наявності накладок суміжних земельних ділянок не з`ясовувалося, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про те, що [PERSON] самостійно захопила частину земельної ділянки [PERSON] площею 4,97 кв.м (т. 1 а.с. 168-173). У рамках вказаної справи проводилися експертні дослідження, на висновки з яких посилається позивачка у даній справі. Так, згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельної-технічної експертизи Львівського НДІСЕ № 3155-3158 від 30.11.2020, фактична площа земельних ділянок, які належать [PERSON] , кадастровий № 2622010100:01:023:0290, та кадастровий № 2622010100:01:023:0167, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , становить 0,1045 га. Фактична площа земельних ділянок, які належать [PERSON] , кадастровий № 2522010100:01:023:0038 та кадастровий № 2622010100:01:023:0039, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , становить 0,1820 га. Встановлення меж земельної ділянки не входило в коло питань, що вирішується земельно-технічною експертизою (т. 1 а.с. 119-123). У висновку експерта Самулевича № 107 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 343/1230/18 від 04.12.2020 вказано, що фактичні межі (на місцевості) між земельними ділянками, які належать [PERSON] , земельною ділянкою площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий № 2622010100:01:023:0290, земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, кадастровий № 2622010100:01:023:0167, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , з однієї сторони та земельною ділянкою [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 2622010100:01:023:0039, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зображено (нанесено) у додатку № 1 план меж земельних ділянок, виконаного ФОП [PERSON] поворотів точок межі на місцевості вищезазначених земельних ділянок не співпадають (не відповідають) з геометричними розмірами меж земельних ділянок, що зазначені у технічній документації (т. 1 а.с. 125-130). У повідомленні за № 07/05 від 25.05.2021 судовий експерт [PERSON] вказав, що щодо накладок (перетину) земельних ділянок, які належать [PERSON] , з кадастровими номерами 2622010100:01:023:0290, 2622010100:01:023:0167 та земельною ділянкою [PERSON] з кадастровим номером 2622010100:01:023:0039 судовим експертом не досліджувалося, оскільки не входило до кола вирішуваних питань. Щодо конфігурації та графічного зображення межі між земельною ділянкою, яка належить [PERSON] за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2622010100:01:023:0290, та земельною ділянкою [PERSON] за цільовим значенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і г/д, кадастровий номер 2622010100:01:023:0039, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дана межа в центральній частині має форму дуги та зміщена у напрямку землекористувача [PERSON] площею 0,0005 га (4.97 кв.м) (т. 1 а.с. 174). Оцінка суду: вислухавши сторін, вивчивши зміст їх письмових заяв, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, а сторона відповідача на заперечення позову, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є власниками суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] являється власником земельної ділянки розміром 0,0823 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 2622010100:01:023:0039, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим № 2622010100:01:023:0290 з площею 0,0044 га та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом, позивачка, обгрунтовуючи свої вимоги, вказує на те, що вищевказана земельна ділянка відповідача накладається з її земельною ділянкою, що порушує її права, тому просить скасувати її державну реєстрацію. Обгрунтовуючи наявність накладок, сторона позивачки посилається на висновок експерта № 3155-3158 від 30.11.2020 (т. 1 а.с. 119-123) та на висновок експерта № 107 від 04.12.2020 (т. 1 а.с. 125-130), які були здобуті у рамках цивільної справи № 343/1230/18, однак суд звертає увагу на те, що у вказаних висновках відсутні відомості про констатацію факту перетину земельних ділянок сторін з кадастровими номерами 2622010100:01:023:0039 та 2622010100:01:023:0290. Так, у висновку від 30.11.2020 експертом визначено фактичну площу двох земельних ділянок позивачки з кадастровими номерами 2622010100:01:023:0038 і 2622010100:01:023:0039 разом та загальну фактичну площу двох земельних ділянок відповідача з кадастровими номерами 26220010100:01:023:0290 і 2622010100:01:023:0167, хоча спір існує тільки щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 2622010100:01:023:0039 та 26220010100:01:023:0290, як між окремим об`єктами нерухомості, фактичні площі яких по кожній земельній ділянці експертом не досліджувались. Враховуючи вказане, твердження представника позивачки про те, що оскільки фактична площа земельної ділянки відповідача є більшою, ніж площа, яка вказана у його технічній документації, а площа земельної ділянки його довірительки - меншою, тому має місце накладка на земельну ділянку останньої, не заслуговують на увагу, оскільки доказів того за рахунок яких земельних ділянок площа спірних земельних ділянок сторін відповідно збільшилася та зменшилася не надано. У висновку від 02.12.2020 експертом [PERSON] визначено фактичні межі (на місцевості) між земельними ділянками, які належать [PERSON] , за кадастровими номерами 26220010100:01:023:0290 і 2622010100:01:023:0167 та земельною ділянкою [PERSON] з кадастровим 2622010100:01:023:0039 (т. 1 а.с. 125-130). Встановлено, що кути поворотних точок межі на місцевості вище зазначених земельних ділянок не співпадають (не відповідають) з геометричними розмірами меж земельних ділянок, що зазначені в технічній документаці. При цьому, експертом не досліджувалося питання накладок земельних ділянок, які належать [PERSON] , за кадастровими номерами 26220010100:01:023:0290 і 2622010100:01:023:0167 та земельною ділянкою [PERSON] з кадастровим 2622010100:01:023:0039, про що свідчить його відповідь № 07/05 від 25.05.2021 (т. 1 а.с. 174). Тобто, вказуючи на накладки земельних ділянок, позивачка в основу своїх тверджень поклала експертні дослідження, які були проведені у рамках іншої цивільної справи, де питання наявності накладок суміжних земельних ділянок не з`ясовувалося, на що звернув увагу Івано-Франківський апеляційний суд у постанові від 10.11.2021 (т. 1 а.с. 1680173), та не просила призначити судову експертизу у рамках даної справи з метою встановлення саме питання накладок спірних земельних ділянок, її площі, точного розміщеня, хоча не була позбавлена можливості скористатися таким правом. При цьому, суд критично ставиться до тверджень позивачки про те, що доказом накладки земельної ділянки є те, що земельна ділянка відповідача переходить межі її фактичного землекористування, яке обгороджене її парканом, оскільки межі користування земельними ділянками визначаються технічною документацією, а не межами фактичного землекористування і під час переоформлення земельних ділянок позивачка не претендувала на земельну ділянку згідно з фактичним користуванням. Щодо тверджень позивачки про те, що до [PERSON] оформив документи на більшу земельну ділянку, ніж та, що належала його діду, що свідчить про накладення його земельної ділянки на її земельну ділянку, то такі суд не бере до уваги, виходячи з такого. Як вбачається з витягу з рішення Долинської міської ради № 459-11/2007 від 19.04.2007, користування земельною ділянкою площею 0,1004 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку і господарських споруд громадянина [PERSON] припинено у зв`язку з смертю та передано у власність громадянину [PERSON] земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,100 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд без зміни розмірів земельної ділянки, на основі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № Д-961 від 20.10.2006 (т. 1 а.с. 75). Тобто [PERSON] у спадок від діда [PERSON] перейшла земельна ділянка по [ADDRESS] (мала місце зміна адреси з [ADDRESS] на [ADDRESS] ) площею 0,100 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на яку він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку (т. 1 а.с. 29), яка не є спірною. Земельна ж ділянка площею 0,0044 га відводилася відповідачу за рахунок земель міської ради, на що вказує рішення Долинської міської ради № 990-33/2017 від 30.11.2017 (т. 1 а.с. 57) та довідка від 15.02.2018 (т. 1 а.с. 57 звор.). Вказаним рішенням, яке є чинним та не оскаржується позивачкою, орган місцевого самоврядування надав дозвіл відповідачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства. У 2017 році відповідач звернувся до ФОП [PERSON] за розробкою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0044 га у власність. Відповідно до ч. 5 ст. 79-1 ЗК України, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Згідно з ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» (у редакції від 10.06.2017, яка діяла на час розроблення проекту землеустрою відповідача щодо відведення земельної ділянки у власність), встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 198 ЗК України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. У проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] маються відомості про обчислення площі земельної ділянки, у яких у тому числі визначено номер точки 2 з координатами: Х 5427834, 23 та Y 243764,17, точки 3 з координатами: Х 5427830,16 та Y 243769,92 (т. 1 а.с. 64), на які також вказує у своїх письмових заявах представник позивачки. Таблиця координат поворотних точок меж земельної ділянки відповідача, що відповідає вказаним вище координатам, відображена і в Кадастровому плані земельної ділянки, з якими погодилася позивачка [PERSON] , підписавши як власниця земельних ділянок з кадастровими номерами 2622010100:01:023:0039 та 26220010100:01:023:0290 вказаний кадастровий план (т. 1 а.с. 71). Погодилась вона і з актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 2018 року, який міститься у технічній документації [PERSON] (т. а.с. 64 звор.). Будь-яких заперечень з її боку на ньому не зафіксовано. Як вбачається з висновку Долинської міської ради № 348 від 29.01.2018, відділ містобудування та архітектури погодив поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] площею 0,0044 га у [ADDRESS] у межах ч. 2 ст. 186-1 ЗУ України, що відповідало вимогам ч. 3 ст. 20 Земельного кодексу України, яка діяла на момент затвердження проекту землеустрою відповідача. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" у редакції від 04.06.2017, яка діяла на час державної реєстрації земельної ділянки, для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Аналогічні вищенаведеним приписам містяться та деталізовані у Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051. Проект землеутрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,0044 га для ведення особистого селянського господарства слугував підставою для здійснення 27.02.2018 державної реєстрації земельної ділянки, що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.02.2018 (т. 1 а.с. 48). Тобто підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, у тому числі у зв`язку зі знаходженням в межах земельної ділянки відповідача іншої земельної ділянки чи її частини, у державного реєстратора не було. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Твердження ж сторони позивачки про те, що при розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] державному реєстратору слід було враховувати фактичні межі розміщення сусідніх земельних ділянок, у тому числі [PERSON] , не заслуговують на увагу, оскільки при державній реєстрації земельної ділянки державним реєстратором враховуються відомості про земельні ділянки на підставі відповідної документації із землеустрою, що містяться у Державному земельному кадастрі. Взазуючи на обов`язок державного реєстратора відмовити у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки відповідача, оскільки до її складу входить земельна ділянка [PERSON] , стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження оскарження таких його дій. При цьому, як вказала позивачка, передана їй у власність земельна ділянка з кадастровим номером 2622010100:01:023:0039 такої ж конфігураціїї, яка вона була і у власності її діда [PERSON] . Так, земельна ділянка площею 0,0823 га дійсно такої ж конфігурації, однак суд звертає увагу на те, що розміри у попереднього та теперішнього власника різняться: відстань земельної ділянки від В до Б (що межує з земельною ділянкою [PERSON] ) по державному акту [PERSON] становить 7.04 та 37.28 (т. 1 а.п. 14 звор.), натомість розмір такого ж проміжку земельної ділянки за державним актом діда позивачки [PERSON] , що була подарована, становили 7.04 та 31.42 (т. 1 а.с. 21 звор.). Більше того, рішенням Долинської міської ради № 486-12/2003 [PERSON] затверджено уточнену площу земельної ділянки по [ADDRESS] в розмірі 0,1818 га, з яких 0,1000 га - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,0818 га - для ведення особистого селянського господарства, яка передана у приватну власність (т. 1 а.с. 35), хоча згідно з державними актами за ним зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,1823 га (т. 1 а.с. 20, 21). Підставою для скасування держаної реєстрації земельної ділянки адвокат- [PERSON] зазначає і те, що земельна ділянка відповідача сформована невірно, оскільки її координати поворотних точок не збігаються з координатами поворотних точок земельної ділянки [PERSON] , яка була сформована раніше, наводячи у письмових заявах таблиці зі співставленням координат поворотних точок земельних ділянок сторін. До такої оцінки координат поворотних точок меж земельних ділянок сторони позивачки суд ставиться критично, оскільки, співставляючи точки земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:023:0039, якими визначено точка 5 (відстань 31.42) з координатами: Х 5418428.19, Y 1335299.56 та точка 6 (відстань 7.05) з координатами Х 5418444.31, Y 1335272.59, суд не вбачає таких у Відомостях обчислення площі земельної ділянки та координат кутів зовнішніх меж землекористування 26.220.101.00.01.023.0039 (т. 1 а.с. 25 звор.), де з такими координатами маються точки відповідно під номерами 12 та 13, а не 5 і 6. Крім того, як вбачається з карточки закладки межових знаків земельної ділянки [PERSON] межові знаки знаходяться згідно з розмірами, які зазначені у державному акті [PERSON] (7.04 та 37.28) (т. 1 а.с. 26), натомість при обчисленні площі земельної ділянки та координат кутів зовнішніх меж землекористування обчислення здійснено з врахуванням фактичних розмірів користування 7.05 та 31.42 (т. 1 а.с. 25 звор.). При цьому, кути зовнішніх меж землекористування [PERSON] та [PERSON] також різняться (т. 1 а.с. 46). Згадуючи про Схему прив`язки земельної ділянки до твердих точок на місцевості, яка міститься у Технічному звіті по виготовленню кадастрової зйомки земельної ділянки [PERSON] , сторона позивача вказує точки 3 і 2 з відстанями відповідно 31.42 та 7.05-7.04, хоча таких Схема прив`язки не містить, і точка 3 зазначена з координатами: Х 5418427,63, Y 1335298,27, а не з координатами Х 5418444,29, Y 1335265,90, як вказано у табл. 2 (т. 2 а.с. 6). Вказане свідчить про наявність суперечностей у доводах сторони позивача у цій частині, тому його твердження про те, що координати поворотних точок мали бути однаковими за відсутності висновку відповідного спеціаліста, клопотати про якого сторона не була позбавлена можливості, є припущеннями, на яких не може грунтуватися доказування. При цьому, зі змісту висновку експерта від 30.11.2020 вбачається, що при співставленні координат меж земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] відповідно до фактичного землекористування та координат меж земельних ділянок відповідно до технічної документації на ці ділянки встановлено, що координати меж згідно технічних документацій не відповідають координатам згідно фактичного користування (т. 1 а.с. 123). У висновку експерта від 02.12.2020 зазначено, що кути поворотів точок межі на місцевості земельних ділянок сторін не співпадають (не відповідають) з геометричними розмірами меж земельних ділянок, що зазначені у технічній документації (т. 1 а.с. 128 звор.). Однак, будь-яких висновків про те, що неспівпадіння координат поворотних точок спірних земельних ділянок сторін та їх невідповідність координатам фактичного користування, що підтверджували б перетинання/накладку земельних ділянок сторін експертні дослідження не містять. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, у судовому засіданні позивачка не довела порушення своїх прав, не надала суду доказів, що земельна ділянка відповідача накладається на її земельну ділянку або якось іншим чином порушує її право на земельну ділянку. Відповідач набув право власності на земельну ділянку відповідно до вимог закону. Реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не оскаржувалася та незаконною не визнавалась. Позивачка не мала притензій щодо виготовлення технічної документації відповідачем, не висловлювала заяв щодо невідповідності чи неправильності координат та їх виправлення, будучи суміжником, погодилася з межами земельної ділянки, не претендувала на передачу їй земельної ділянки по межах фактичного землекоритстування. Натомість, звертаючись до суду з даним позовом, просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки відповідача, після якої його земельну ділянку буде сформовано з врахуванням її фактичного землекористування і її права будуть відновлені. За вищевстановлених обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про скасування державної реєстрації земельної ділянки до задоволення не підлягають за їх недоведеністю. При цьому, суд також вважає слушними твердження сторони відповідача про те, що позивачка скористалася неналежним способом захисту, оскільки в силу приписів ст. 79-1 Земельного кодексу України, ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Зважаючи на те, що підставою здійснення державної реєстрації спірної земельної ділянки відповідача є проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, дозвіл на розробку якого надано на підставі рішення Долинської міської ради № 990-33/2017 від 30.11.2017, який погоджений відділом містобудування та архітектури Долинської міської ради Івано-Франківської області, позивачкою не ставилася вимога про визнання нечинним рішення органу органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а ставила тільки вимогу про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, хоча така допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації та припинення таких прав. Більше того, представник позивачки вказав, що вони не заперечують щодо права власності відповідача на земельну ділянку, не оскаржують його, а тільки просять скасувати реєстрацію земельної ділянки та привести її у відповідність. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Невірно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин, на що вказав Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц. Також суд зауважує, що стороною відповідача було заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Основи застосування позовної давності передбачені главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами ЦК України поділена на загальну та спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Крім цього, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам закону. Саме такої позиції дотримуються суди при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо). Однак, в даному випадку суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею судових витрат. Відповідач про стягнення таких з позивачки не заявляв та докази про їх понесення не подавав. На підставі вищевикладеного, ст. 79-1, 198 ЗК України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій» у редакції від 10.06.2017, ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр",

Outcome: dismissed