Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Адвокат Гончарука А.В. в інтересах позивачів [PERSON] та [PERSON] звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблина Сергій Вячеславович, у якому просить суд: визнати удаваним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] , укладений 12.07.2019, зареєстрований в реєстрі за № 1304; визнати удаваним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0720 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 7110300000:01:005:0361, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової і громадської забудови, укладений 12.07.2019, зареєстрований в реєстрі за № 1306; визнати, що в дійсності укладено договір довічного утримання (догляду), за яким позивачі передали відповідачеві у власність житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, взамін чого набувач зобов`язалася забезпечити їх утриманням та доглядом довічно; розірвати договір довічного утримання з підстав невиконання набувачем майна своїх обов`язків; відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне: станом на липень 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] були власниками в рівних частинах, по Ѕ, житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] та земельної ділянки 0,0720 га кадастровий номер 7110300000:01:005:0361, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , що належали позивачам на праві приватної власності згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. 20.09.2017, реєстрові номера № 1952, № 1954; 12.07.2019 позивач-1 та позивач-2 продали житловий будинок та земельну ділянку відповідачу, про що свідчить договір купівлі-продажу житлового будинку від 12.07.2019 та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.07.2019; сторонами зазначені договори купівлі-продажу укладені з єдиною метою здійснення відповідачем довічного утримання позивача-2 [PERSON] , 1952 р.н. та матері позивача-2 [PERSON] , 1924 р.н.; позивач-2 [PERSON] та його мати [PERSON] зареєстровані та проживають в цьому житловому будинку, який розташований на зазначеній земельній ділянці, що є єдиним їх місцем проживання, а самі вони потребують догляду в силу віку та життєвих обставин. У спосіб передачі права власності відповідачу, належної позивачу-1, частини майна, позивач-1 [PERSON] мав на меті зняти з себе обов`язки здійснення догляду за позивачем-2 [PERSON] та матір`ю позивача-2 [PERSON] [PERSON] , це нерухоме майно прийняла у власність відповідач з часу укладення спірних договорів; хоча були оформлені між сторонами нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу нерухомого майна, проте відповідач набула майно не за платними договорами, а безоплатно, з зобов`язанням доглянути до смерті [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить розписка відповідача від 12.07.2019; про факт удаваності зазначених договорів свідчить також письмова інформація Комунальної установи «Територіальний центр надання соціальних послуг» Виконавчого комітету Канівської міської ради у листі від 16.09.2021 вих. №01-06/606, у якому зазначено про те, що сторони мали намір укласти договір довічного утримання, а [PERSON] та [PERSON] отримують соціальні послуги у територіальному центрі; крім того, факт про існування справжніх намірів сторін можуть підтвердити, вказані у заяві, свідки, яких просить допитати; \~ \~ \~ \~договори купівлі-продажу були спрямовані на приховування укладення фактичної угоди довічного утримання. Воля сторін договорів не була спрямована на отримання оплати за передачу нерухомого майна та в дійсності позивачі від відповідача грошові кошти за нерухоме мано не отримували; \~ \~ \~ \~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ст. 651 ЦК України). Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду , зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (ст. 755 ЦК України). У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення (ст. 756 ЦК України). \~ \~ \~ \~ позивачами 31.07.2021 була направлена відповідачу заява з вимогами, проте відповідач відповідь на вимогу не надав. У відзиві на позовну заяву (а.с. 40-64), відповідач в особі представника адвоката Бовшика М.Ю., просить суд: відмовити у позові повністю; стягнути з позивачів на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн.; окремою ухвалою, яку направити до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області, визнати звернення до суду адвоката Гончарука А.В. в інтересах позивачів із завідомо безпідставним позовом зловживанням процесуальними правами. Відзив на позовну заяву мотивований наступним: згідно з п. 7 договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між сторонами, за домовленістю сторін продаж житлового будинку вчинено за 262439 грн., які покупець передав продавцям при підписанні цього договору. Фінансових або будь-яких інших претензій з приводу проведення розрахунку сторони один до одної не мають. Згідно з п. 16 вказаного договору, сторони підтверджують що цей договір відповідає їхнім дійсним намірам і не носить фіктивного та удаваного правочину, укладається ними відповідно до справжньої волі, на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладається ними без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються даним договором; відповідно до довідки виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області від 10.07.2019 № 11-15/4046, у житловому будинку, який є предметом договору, ніхто не зареєстрований; відповідно до відомостей Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 173585948 від 12.07.2019, на підставі договору купівлі-продажу № 1304 від 12.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., зареєстровано право власності відповідача [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] ; відтак, договір купівлі-продажу житлового будинку № 1304 від 12.07.2019 укладено з дотриманням вимог приписів цивільного законодавства, правочин є правомірним; аналогічні положення щодо розрахунків, волі сторін і розуміння змісту правочину містяться у договорі купівлі-продажу земельної ділянки № 1306 від 12.07.2019, що підтверджується підписами сторін договору; чиним законодавством не передбачений такий вид документа як розписка в підтвердження певних обставин. Розписка видається лише щодо отримання коштів за договором позики. У наданій розписці відсутні конкретні відомості про договір купівлі-продажу, будинок, земельну ділянку, тлумачення поняття «доглядати», розмір та обсяг зобов`язання. В розписці посилання на Ѕ частини житлового будинку та земельної ділянки, а договори купівлі- продажу щодо усього житлового будинку та усієї земельної ділянки; щодо довідки Комунальної установи «Територіальний центр надання соціальних послуг» Виконавчого комітету Канівської міської ради, то видача довідки такого змісту не передбачена, оскільки ці відомості потребують підтвердження відповідними письмовими документами, підпис директора установи не засвідчений печаткою; договір довічного утримання має свої особливості, які встановлені нормами ЦК України. У матеріалах справи договір довічного утримання відсутній; оскільки відсутній договір довічного утримання, то не підлягає задоволенню і вимога про розірвання договору довічного утримання; також, відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших, встановлених судом, обставин. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17. Матеріали справи не містять відомостей про порушення прав позивачів; подання такої позовної заяви до суду є зловживанням процесуальними правами представником позивачів, оскільки позов є завідомо безпідставним. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК України). Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 318/89/18. Ініціювання спору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17 та постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №200/4202/14-ц. У зв`язку з викладеним, суд зобов`язаний постановити окрему ухвалу та направити до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області відносно адвоката [PERSON] ; у випадку зловживання процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи безпідставність звернення до суду, відсутність необхідності та неминучості несення судових витрат, зловживання процесуальними правами, незалежно від результатів вирішення спору, виконуючи дисциплінуючу функцію, то будь-які судові витрати, незалежно від їх розміру, понесені стороною позивача під час розгляду справи, - не підлягають відшкодуванню. У відповіді на відзив на позовну заяву позивачі в особі представника вказують, що право на звернення до суду гарантовано ст. ст. 55, 124 Конституції України. Позовні вимоги доведені доказами у справі. Доводи, викладені у відзиві необґрунтовані. У письмових поясненнях по суті спору (а.с. 120) третя особа у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблина Сергій Вячеславович вказав, що напередодні 12.07.2019 до нього, як до нотаріуса, звернулися [PERSON] та [PERSON] з проханням посвідчити договори відчуження житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Надаючи консультацію особам, які звернулися, ним було встановлено наміри стосовно продажу будинку та земельної ділянки. Він надав перелік документів, які потрібно їм зібрати для посвідчення даних правочинів. 12.07.2019 продавцями були надані всі необхідні документи та довідки, на підставі яких було проведено перевірки відповідно до вимог «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5. Також, для посвідчення правочинів прийшла і покупець. Ним були встановлені особи продавців та покупця, перевірено їх дієздатність, дійсні наміри щодо вчинення цих правочинів. Продавці та покупець уважно прочитали всі виготовлені документи, вони усвідомлювали їх зміст, перевірили дані, внесені до них. Перед підписанням договорів сторони повідомили його, що провели всі розрахунки між собою. Після цього, ним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблиною С.В. 12.07.2019 було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, реєстровий №1304, договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий № 1306, та проведено державну реєстрацію права власності за вказаними договорами на об`єкти нерухомого майна. При посвідченні даних правочинів, сторони не повідомили його, як нотаріуса, про будь-які інші умови, які треба внести в договір або будь-які факти, які стосуються даних правочинів. Просить розглядати справу без нього, на вимогу суду може з`явитись у судове засідання для дачі пояснень. У клопотанні від 24.03.2022 (а.с. 160-161) представник позивачів адвокат Гончарук А.В. просив суд винести ухвалу, якою: визнати поведінку адвоката Бовшика М.Ю. представника відповідача зловживанням процесуальними правами, визнати адвоката, як такого, що не може бути представником відповідача та зобов`язати адвоката Бовшика М.Ю. повідомити Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Черкаської області про причини та обставини тимчасового припинення ним здійснення адвокатської діяльності з 04.03.2022. В обґрунтування клопотання зазначено, що 09.03.2022 та 23.03.2022 представник відповідача адвокат Бовшик М.Ю. не зв`явився у судові засідання з розгляду справи та подав клопотання про відкладення розгляду справи за обставин перебування його у підрозділі територіальної оборони внаслідок запровадженого воєнного стану. Така процесуальна поведінка представника відповідача затягує розгляд справи та порушує принцип несумісництва. У судовому засіданні 14.04.2022 суд на місці відмовив у задоволенні другої та третьої вимоги клопотання представника позивачів від 24.03.2022, мотивуючи тим, що ці питання не входять до повноважень суду, а вимога щодо винесення окремої ухвали буде розглянута при прийнятті рішення суду у справі. У судовому засіданні: позивачі та представник позивачів підтримали позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача щодо судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України встановлений граничний розмір витрат на адвоката за 1 годину роботи адвоката, що становить 1195 грн. за одну годину роботи адвоката, тому розрахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу, згідно якого година роботи адвоката коштує 2 тисячі гривень не відповідає граничному розміру, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач-1 [PERSON] пояснив, що він- [PERSON] є племінником [PERSON] , він підписав оспорювані договори купівлі-продажу, оскільки [PERSON] хотіла, щоб її доглядала [PERSON] і вказала йому зробити так, як забажає відповідач [PERSON] , а він, надіючись, що в такому випадку [PERSON] догляне [PERSON] та її сина [PERSON] , бажаючи зняти з себе моральний обов`язок по їх догляду (догляду родичів), враховуючи, що свою частку цього майна отримав у спадок від чоловіка [PERSON] , погодився на оспорювані договори. [PERSON] не хотіла укладати договір довічного утримання, який він запропонував, тому він підписав договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, Ѕ яких належали йому. Він розмовляв лише з [PERSON] про те, що [PERSON] сказала укласти договори купівлі-продажу, [PERSON] сказала йому підписуй договір та, що [PERSON] її ніколи не покине. Щодо розписки, складеної [PERSON] у адвоката і наданої йому, то по часу складання розписки передувало укладенню оспорюваних договорів купівлі-продажу. Позивач-2 [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] є дружиною його покійного двоюрідного брата. Вона доглядала їх - його [PERSON] та його матір близько 1,5 роки, потім їх знову став доглядати позивач-1 [PERSON] - його двоюрідний брат по лінії матері. Матір у лютому 2022 року померла, її хоронив він та [PERSON] . У нотаріуса він [PERSON] підписував якийсь договір на користь [PERSON] , перебуваючи в салоні автомобіля, на якому його привіз зять [PERSON] [PERSON] . Нотаріус спустився до нього, нотаріус розказав та він [PERSON] поставив підпис на договорі. Вважав, що укладає договір опіки. Гроші від [PERSON] за укладеним договором не отримував. Щодо земельної ділянки, йому не відомо. Доглядає за ним [PERSON] та соціальний працівник. Соціальний працівник приходила до матері регулярно. Щодо себе, то має вади зору, бачить на 10%, збирає на операцію, про що зазначено у його медичній картці, яка лишилась у [PERSON] . На слух визначає хто приходить. Відповідач та представник відповідача заперечили проти позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Щодо доводів представника позивача про те, що є, визначений законодавством, граничний розмір оплати за годину роботи адвоката, представник відповідача зазначив, що, названі представником позивача, положення постанови Кабінету Міністрів України не чинні, нині діють ринкові ціни на роботу (послуги) адвоката, витрати на професійну правничу допомогу згідно норм Цивільного процесуального кодексу України підлягають відшкодуванню. Відповідач [PERSON] пояснила, що вона є невісткою сім`ї [PERSON] по брату позивача-2 [PERSON] . Сама [PERSON] попросила її купити житловий будинок, у якому вони проживали, посилаючись на те, що хвилюється, що [PERSON] віддасть їх обох у будинок пристарілих. Житловий будинок та земельну ділянку вона [PERSON] купила у позивачів. [PERSON] кошти не взяв у неї за купівлю нею цього нерухомого майна, віддав майно так, а [PERSON] оплату вона здійснила, це можуть підтвердити її родичі, які бачили факт передачі грошей, що відбувся у будинку [PERSON] , однак, сплачена сума менша ціни, зазначеної у договорах купівлі-продажу, яка саме сума коштів була сплачена, вона не пам`ятає, але чимала. 1,5 роки вона [PERSON] доглядала [PERSON] , потім [PERSON] все стало не так, ми у дворі все вирубали, а вона хотіла сад. [PERSON] також не хотів вже догляду від нас, тому ми перестали доглядати їх. Коли я запитала [PERSON] , що не так, то та відповіла, що помирилась з [PERSON] племінником, який їх раніше доглядав. Розписку, що додана до позовної заяви, не пам`ятає чи підписувала, розписка потрібна була [PERSON] . Третя особа у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Стеблина С.В. пояснив, що сторони у справі звернулися до нього щодо посвідчення договорів, посвідчив він договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Про договір довічного утримання мова не йшла. Він запитав у сторін чи проведені розрахунки між ними, вони повідомили, що так. Погодившись з умовами договорів, сторони підписали ці договори купівлі-продажу, які він, як нотаріус, посвідчив. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, встановив наступне. 12.07.2019 [PERSON] (позивач-2 у справі, продавець за договором), [PERSON] (позивач-1 у справі, продавець за договором) та [PERSON] (відповідач у справі, покупець за договором) уклали договір купівлі-продажу житлового будинку на таких умовах, зокрема: продавці продали та передали покупцю, а покупець купив та прийняв від продавців житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] (п. 1. договору); відчужуваний житловий будинок належить продавцям на підставі: Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. 20 вересня 2017 року, реєстри № 1952, 1954 (п. 2 договору); за домовленістю сторін, продаж житлового будинку вчинено за 262439,00 гривень, покупець передав продавцям при підписанні цього договору. Сторонам роз`яснено зміст постанови Правління Національного банку України від 25.11.2016 № 407 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 06 червня 2013 року № 210». Фінансових або будь-яких інших претензій з приводу проведення розрахунку сторони одна до одної не мають (п. 7 договору); за даними довідки № 11-15/4046, виданої виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області, 10.07.2019 у житловому будинку, який є предметом цього договору, ніхто не зареєстрований, в тому числі і неповнолітні діти (п. 8 договору); продавці зобов`язуються не пізніше місяця зняти з реєстрації місця проживання усіх зареєстрованих осіб та звільнити будинок від речей домашньої обстановки та вжитку (п. 15 договору); ми, сторони, підтверджуємо, що цей договір відповідає нашим дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається нами відповідно до справжньої нашої волі, на вигідних для нас умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладається нами без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, бажаємо настання правових наслідків, що створюються цим договором (п. 16 договору); сторони стверджують, що несуть відповідальність згідно з чинним законодавством за усі наслідки, які можуть виникнути у майбутньому у зв`язку з наданням під час нотаріального посвідчення цього договору недійсних та/або підроблених документів, неправдивої інформації щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії, у тому числі інформації про об`єкт нерухомого майна, та\\або про домовленості сторін щодо умов договору, та/або відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія (п. 17 договору); сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей щодо умов даного договору (п. 18 договору). Цей договір підписаний сторонами договору та посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблиною С.В., зареєстровано в реєстрі за № 1304. Також, 12.07.2019 [PERSON] (позивач-2 у справі, продавець за договором), [PERSON] (позивач-1 у справі, продавець за договором) та [PERSON] (відповідач у справі, покупець за договором) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 12-13), предметом якого є: продавці продали та передали покупцю, а покупець купив та прийняв від продавців земельну ділянку площею 0,0720 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7110300000:01:005:0361. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Експлікація земельних угідь: капітальна 0,0089 га, капітальна 0,0018 га, капітальна 0,0004 га, прибудинкова територія 0,0610 га (надалі земельна ділянка). Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.07.2019 містить такі умови, зокрема: відчужувана земельна ділянка належить продавцям на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. 20 вересня 2017 року, реєстри № 1953, 1955 (п. 1 договору); за домовленістю сторін, продаж земельної ділянки вчинено за 36561,00 гривень, які продавці одержали у повному обсязі від покупця при підписанні цього договору. Фінансових або будь-яких інших претензій з приводу проведення розрахунку сторони одна до одної не мають (п. 9 договору); ми, сторони, підтверджуємо, що цей договір відповідає нашим дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається нами відповідно до справжньої нашої волі, на вигідних для нас умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладається нами без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, бажаємо настання правових наслідків, що створюються цим договором (п. 16 договору); сторони стверджують, що несуть відповідальність згідно з чинним законодавством за усі наслідки, які можуть виникнути у майбутньому у зв`язку з наданням під час нотаріального посвідчення цього договору недійсних та/або підроблених документів, неправдивої інформації щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії, у тому числі інформації про об`єкт нерухомого майна, та\\або про домовленості сторін щодо умов договору, та/або відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія (п. 17 договору); сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей щодо умов даного договору (п. 18 договору). Цей договір підписаний сторонами договору та посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблиною С.В., зареєстровано в реєстрі за № 1306. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № витягу 173585948 від 12.07.2019 (а.с. 65), власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу, серія та номер: 1304, виданий 12.07.2019 та зареєстрований приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблиною Сергієм Вячеславовичем. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № витягу 173588343 від 12.07.2019 (а.с. 66), власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,072 га, кадастровий номер: 7110300000:01:005:0361, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд (присадибна ділянка) є [PERSON] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу, серія та номер: 1306, виданий 12.07.2019 та зареєстрований приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблиною Сергієм Вячеславовичем. 02.08.2021 позивач-1 [PERSON] направив відповідачу [PERSON] заяву від 31.07.2021 про вжиття заходів мирного врегулювання конфлікту щодо користування і володіння житловим будинком (а.с. 14), у якій зазначає відповідачу, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.07.2019 він [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] у володіння безоплатно житловий будинок з умовою належного догляду за 97-річною [PERSON] та її безпорадним сином [PERSON] . Наразі є очевидним, що Ви злісно не виконуєте своїх зобов`язань, що вкрай негативно позначається на стані осіб, які потребують догляду. За таких обставин, прошу змінити своє ставлення до цих осіб, інакше буду змушений розірвати умови договору. Згідно довідки Комунальної установи «Територіальний центр надання соціальних послуг» Виконавчого комітету Канівської міської ради від 16.09.2021 №01-06/606, надану на запит адвоката Блажієвського М., [PERSON] , 1924 р.н. та її син [PERSON] , 1951 р.н. отримують соціальні послуги у територіальному центрі з червня 2011 року. Соціальний робітник відвідує цю сім`ю 2 рази на тиждень та надає послуги згідно розробленого індивідуального плану (а.с. 15). Згідно довідки Голови територіального комітету № 5 м. Канева від 21.09.2021, зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON] [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до розписки від 12.07.2019, складеної у присутності адвоката Блажієвського М. (а.с. 9), [PERSON] підтверджує такі обставини, що вона отримала за договором купівлі-продажу 1\\2 частину будинку і 1/2 земельної ділянки від [PERSON] безоплатно, в свою чергу зобов`язується доглянути [PERSON] та [PERSON] до смерті. Свідок [PERSON] показав, що працює адвокатом з 1990 року, має офіс. Позивач [PERSON] його сусід. Одного дня в той день, коли складена розписка [PERSON] , зателефонував [PERSON] до нього щодо отримання правової консультації. В офіс [PERSON] зайшов з [PERSON] - як назвав її [PERSON] (її паспорт я не перевіряв), і вони повідомили про намір укласти правочин щодо житлового будинку. Я зрозумів, що в будинку проживає [PERSON] та її син [PERSON] . Умови договору догляд за двома особами, взамін житловий будинок. Я роз`яснив їм, що треба діяти за Законом та укласти договір довічного утримання. [PERSON] сказала, що буде доглядати за Горбанями, проте договір бажає оформити купівлі-продажу. Але, щоб лишити сліди відносно безкоштовності договору купівлі-продажу будинку, виникла розписка [PERSON] , яка була складена нею у моїй присутності. Свідок [PERSON] показала, щодо вона працює директором Комунальної установи «Територіальний центр надання соціальних послуг» Виконавчого комітету Канівської міської ради. З 2013 року вона, як соціальний працівник, допомагала [PERSON] та її сину [PERSON] . Останній раз була у них в кінці 2021 року, тоді [PERSON] жалкувала, що віддали житловий будинок [PERSON] , пояснюючи, що [PERSON] спочатку її доглядала, а потім перестала. Свідок [PERSON] показала, що вона з 2013 року по 2022 року працювала соціальним працівником у комунальній установі «Територіальний центр надання соціальних послуг» Виконавчого комітету Канівської міської ради. По роботі мала 2 рази на тиждень відвідувати [PERSON] та [PERSON] , маючи план (договір), в якому було вказано, що вона має робити. Цій сім`ї допомагав також [PERSON] родич сім`ї [PERSON] . У 2019 році сім`ю [PERSON] стали відвідувати нові люди [PERSON] та її дві дочки. Як пояснила їй [PERSON] , вона вже не хотіла, щоб їх доглядав [PERSON] , а хотіла, щоб доглядала [PERSON] , тому попросила [PERSON] переоформити будинок на [PERSON] . Перші два місяці, коли стала їм допомагати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в ній душі не чаяли, оскільки вона часто до них приїжджала 2 рази на день та гарно кормила. Потім [PERSON] стала рідше приїжджати в дім Горбанів 1-2 рази на тиждень, потім ще рідше, посилаючись на те, що не їздять автобуси. Їй відомо, що в 2020 році між [PERSON] і [PERSON] сталася лайка і бійка, тому [PERSON] відмовилась від допомоги [PERSON] . Через місяць, повернувшись з відпустки, вона пішла до сім`ї [PERSON] , [PERSON] сказала їй, що вони без неї - соціального працівника не можуть. Коли зайшла, то доглядачів не було, [PERSON] були без води. Склали договір, що маю я робити, зокрема: вимір тиску, доставка продуктів, допомога по дому. Обслуговування було спочатку безкоштовне, з 2019 року чи 2020 року стало платне. [PERSON] попросила викликати племінника [PERSON] . [PERSON] спочатку їхати не хотів до [PERSON] , казав, що доглядач [PERSON] , просив, щоб [PERSON] помирилась з [PERSON] . Тоді [PERSON] стала просити [PERSON] , щоб він їх знову доглядав. Але всі документи [PERSON] були у [PERSON] , не можна було й субсидію оформити, лише їхні паспорта вона повернула. З 2020 року сім`ю [PERSON] став доглядати знову [PERSON] . Коли [PERSON] звернувся до [PERSON] , щоб вона повернула у власність будинок попереднім власникам, вона відмовила, сказала, щоб повернув сплачені кошти, проте, як розповіла мені [PERSON] , [PERSON] кошти не брав з [PERSON] за будинок. Суд, оцінивши докази у всіх їхній сукупності, приходить до таких висновків. Згідно з статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з статтями 6,\~11,\~12 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті\~627 ЦК України). Відповідно до положень статті\~202 ЦК України,\~правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до статті 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Тобто, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків. У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026цс16 зроблено висновок, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16-ц (провадження № 14-498цс18). За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача. Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, а оскільки відповідно до частини першої статті\~202, частини третьої статті\~203 ЦК України\~головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з`ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме. За таких обставин, для визнання угоди удаваною позивачу необхідно надати відповідні докази, а суду встановити, що\~обидві сторони договору\~діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників. У справі встановлено, що 12.07.2019 між [PERSON] (позивачем-2 у справі, продавцем за договорами), [PERSON] (позивачем-1 у справі, продавцем за договорами) та [PERSON] (відповідачем у справі, покупецем за договорами) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та договір купівлі-продажу земельної ділянки, які становлять предмет спору у справі. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України). Встановлено, що оскаржувані договори купівлі-продажу укладені у письмовій формі і нотаріально посвідчені. За своєю суттю та загальним правилом договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмету купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його ціну, а для другої сторони - право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі вказували, що між сторонами фактично укладено договір довічного утримання. Згідно з\~статтею 744 ЦК України,\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 4 ст. 746 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи. У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша\~статті 749 ЦК України). Разом із тим, посилаючись на те, що між сторонами фактично укладався договір довічного утримання, позивачами не вказано, у чому має полягати догляд відповідача за позивачем-2 та його матір`ю і яке матеріальне забезпечення вона зобов`язалась виконувати. Судом у судовому засіданні з`ясовано, що воля позивачів на продаж будинку та земельної ділянки зафіксована у нотаріально посвідчених договорах купівлі-продажу, які вони підписали та посвідчили у нотаріуса. Крім того, позивач-1 [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] відмовилась укласти договір довічного утримання. Позивач-2 [PERSON] у судовому засіданні вказав, що нотаріус розповів йому зміст договору щодо будинку, і він його підписав, проте вважав, що укладає договір довічного утримання. Щодо розписки, то суд вважає, що вона стосується справи, проте не може слугувати достатнім та переконливим доказом безоплатності оспорюваних правочинів, оскільки, як з`ясовано у судовому засіданні, з показань свідка [PERSON] , розписка складена до укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу, а за умовами цих договорів, покупець передав продавцям кошти при підписанні договорів (пункт 7 договору-купівлі продажу житлового будинку, пункт 9 договору купівлі-продажу земельної ділянки). Факт допомоги відповідача [PERSON] сім`ї [PERSON] , яка є їм невісткою по лінії двоюрідного брата позивача-2, не свідчить про існування правових відносин довічного догляду. Окрім того, сім`я [PERSON] позивач-2 [PERSON] та його мати [PERSON] отримували соціальні послуги, їм надавалась допомога за розробленим планом, що вбачається з показань свідків працівників Комунальної установи «Територіальний центр надання соціальних послуг» Виконавчого комітету Канівської міської ради. Таким чином, матеріали справи не містять доказів спрямованості волі обох сторін договорів купівлі-продажу на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді оспорюваними правочинами, отже відсутні підстави визнання зазначених договорів купівлі-продажу удаваними та визнання того, що насправді укладено договір довічного утримання. Похідною є і відмова у розірванні договору довічного утримання, оскільки факт укладення такого правочину судом не визнано, тому і відповідно немає його, щоб розривати. В порядку ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача компенсуються судові витрати позивача в разі задоволення його вимог, однак, оскільки у задоволені позову судом відмовлено, то і судові витрати, понесені позивачами, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідач на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надала: копію договору № 73 від 02.12.2021 про надання правової допомоги, укладеного між [PERSON] та адвокатом Бовшиком М.Ю. (а.с. 69-72), згідно п. 2.1.1., п. 2.1.3. якого, на виконання доручення клієнта адвокат: надає консультації щодо законодавства, рекомендації та роз`яснення її щодо суті та юридичних наслідків правочинів; складає документи правового характеру; згідно з п.4.1. договору, розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги, передбаченої п. 2.1.1. - п. 2.1.4., п. 2.1.7. - п. 2.1.9. цього договору, встановлюється за домовленістю; ордер про надання правничої (правової) допомоги від 06.12.2021 серії СА № 1020274 адвокатом Бовшиком М.Ю. [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 73 від 02.12.2021 (а.с. 67); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 427, виданого Бовшику М.Ю. 20.06.2011 (а.с. 68); заяву про попередній розрахунок суми судових витрат: 15000 грн. - понесені витрати на правову допомогу за підготовку відзиву на позовну заяву з додатками, 4000 грн. - очікує понести ще витрати на правову допомогу за представництво інтересів відповідача адвокатом в суді (а.с. 75); детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 06.12.2021, згідно якого одна година роботи адвоката складає 2000 грн., адвокатом виконані такі роботи: консультація 30 хв. - 1000 грн., вивчення та оцінка документів, наданих клієнтом, 30 хв. - 1000 грн., підготовка процесуальних документів 30 хв. - 1000 грн., підготовка відзиву на позовну заяву та письмових доказів до нього 6 годин - 12000 грн., разом: адвокатом виконані роботи на суму 15000 грн. (а.с. 73), акт приймання-передачі виконаних робіт від 06.12.2021 до договору № 73 від 02.12.2021, підписаний клієнтом [PERSON] та адвокатом Бовшиком М.Ю., згідно якого адвокат надав, а [PERSON] прийняла, виконані адвокатом, роботи для правничої допомоги за позовною заявою по даній справі, на загальну суму 15000 грн., претензій один до одного не мають (а.с. 74), копію квитанції до прибуткового касового ордера № 97 від 06.12.2021, відповідно до якої адвокатом Бовшиком М.Ю. прийнято від [PERSON] 15000 грн. , підстава - договір № 73 від 02.12.2021 про надання правової допомоги (а.с. 76). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Посилання позивачів в особі представника на те, що чинним законодавством встановлено граничний розмір витрат на адвоката за годину його роботи не знайшло свого підтвердження. Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Оскільки у позові відмовлено, то судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем, на суму 15000 грн., слід стягнути з позивачів на користь відповідача, у рівних частинах, по 7500 грн. з кожного позивача. Розглянувши вимоги кожної з сторін в особі представників про постановлення судом окремої ухвали відносно представників адвокатів сторін. Суд, розглянувши ці вимоги, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини, на які посилалися представники сторін у своїх заявах, врахувавши процесуальну поведінку сторін по справі, приходить до таких висновків. Суд не вважає дві неявки представника відповідача адвоката Бовшика М.Ю. у судові засідання по справі, про які він повідомив, як намір затягнути розгляд справи шляхом зловживання процесуальними правами, тому не вбачає підстави для винесення окремої ухвали з даної причини. Суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали щодо представника позивачів адвоката Гончарука А.В., який, на думку представника відповідача, звернувся з безпідставним позовом, оскільки адвокат звернувся з даним позовом до суду в інтересах позивачів, з якими ним укладені договори про надання правової допомоги. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права або інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладене,

Outcome: approved