Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Позивач 21 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна. В позовній заяві про зняття арешту [PERSON] зазначив, що розгляд справи прводити без його участі. Від відповідача Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла заява про розгляд справи без участі представника, покладаються на розсуд суду. Судом встановлено, що в листопаді 2021 року, позивач звернувся до органів нотаріату щодо проведення майновий дій із належною йому на праві власності нерухомістю, а саме 1/6 частиною приватного житлового будинку, однак дізнався про наявність накладених обмежень арешту нерухомого майна. Вказане житло 1/6 частина приватного житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.1980 року. Арешт накладено відповідно до постанови слідчого СВ Ленінського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області про накладення арешту на майно від 14.07.2008 року по кримінальній справі №08220171. В подальшому, в межах вказаної справи винесено судове рішення вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 16.12.2008 року, згідно з яким, [PERSON] визнано винним та призначено покарання за ч.1 ст. 309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317 КК України. Позивач належним чином відбув покарання за зазначеним вироком. 16.07.2021 року позивач звернувся до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), яке листом від 21.07.2021 року №26962 підтвердило відсутність виконавчих проваджень відносно [PERSON] . Постанова про накладення арешту на майно винесена з метою забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації. Вирок проголошено 16.12.2008 року, тобто майже 14 років тому, таким чином, відпала необхідність у постанові слідчого про накладення арешту. Відповідно положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно положень ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує законні права [PERSON] як власника майна, щодо вільного розпорядження майном. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища яке існувало до порушення. У зв`язку з тим, що виконавчі провадження щодо [PERSON] відсутні , а арешт на його майно, не знятий, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved