Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором оренди. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 23 січня 2017 року між сторонами по справі було укладено договір оренди легкового автомобіля марки ВАЗ-210994-20, державний номерний знак [NUMBER] , вартість якого становила 70000 гривень. Зазначив, що відповідно до п. 4.1 даного договору, визначено строк користування автомобілем, що орендується з 23 січня 2017 року до 22 липня 2017 року. Згідно з п. 5.1 Договору оренди, орендна плата встановлюється в розмірі 1750,00 гривень за кожен тиждень строку користування автомобілем, що орендується. Пункт 7.1 Договору оренди встановлює обов`язок орендаря вчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Згідно з п. 9.1 даного договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України. Порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п. 9.1.1). Однак, відповідач, не виконуючи умови договору оренди, не сплачував позивачу орендну плату, на усні вимоги необхідності оплати не зважав, зволікав протягом тривалого часу, в подальшому були втрачені будь-які контакти з відповідачем, на телефонні дзвінки не відповідав. Станом на 01 січня 2018 року борг щодо сплати орендних платежів відповідачем не погашений, у зв`язку з чим позивачу спричинені збитки у вигляді інфляційних витрат. Крім того, орендар зобов`язаний сплатити 3% річних за користування коштами. Згідно з розрахунком заборгованості, сума орендної плати, яку зобов`язаний сплатити орендар, за період з 23 січня 2017 року до 22 липня 2017 року складає 45500 гривень. З урахуванням сплати відповідачем орендних платежів на суму 3400 гривень, заборгованість за орендною платою становить 42100 гривень. Втрати від інфляції за період з 01 січня 2018 року до 01 січня 2021 року складають 8390 гривень, а 3% річних від простроченої суми боргу за орендними платежами за період з 01 січня 2018 року до 01 січня 2021 року складають 3792 гривні. Загальна сума заборгованості складає 54282 гривні. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати згідно з договором оренди легкового автомобіля від 23 січня 2017 року в сумі 54282 (п`ятдесят чотири тисячі двісті вісімдесят два) гривні 00 копійок. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 21 червня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання на 09.08.2022 р. Позивач в судове засідання 09.08.2022 р. не з`явився, однак у поданій суду письмовій заяві позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Розгляд справи просив проводити у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання 09.08.2022 р. не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча ухвала разом із матеріалами позовної заяви та судовою повісткою вчасно та з додержанням вимог процесуального закону направлялись за місцем його реєстрації (проживання), однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою уповноваженої особи «Укрпошти» «адресат відсутній». За таких обставин суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 2-6236/11 (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.06.2021 року), згідно якої у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Відповідно доп.1 ч. 3ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як убачається з матеріалів справи, 23 січня 2017 року між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди легкового автомобіля, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування легковий автомобіль марки ВАЗ-210994-20, державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 70000 (сімдесят тисяч) гривень. Відповідно до п.3.1 Договору, передання автомобіля, що орендується, орендареві здійснюється в момент підписання договору сторонами. Пунктом 4.1 Договору оренди встановлено, що строк користування автомобілем, що орендується: від 23 січня 2017 року до 22 липня 2017 року. Згідно з п. 5.1 Договору оренди, орендна плата встановлюється в розмірі 1750,00 гривень за кожен тиждень строку користування автомобілем, що орендується. Орендна плата виплачується готівкою через касу Орендодавця або за заявою Орендодавця в безготівковому порядку на рахунок останнього в установі банку щотижнево (п.5.2 договору). Відповідно до п. 7.1 Договору оренди Орендар зобов`язується вчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.2 цього Договору та закінчується 31 грудня 2017 року (п. 10.2 Договору оренди). Договір підписаний сторонами і відповідно до п.10.1 Договору набув чинності з моменту його підписання. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості за договором оренди автомобіля за період з 23.01.2017 р. по 22.07.2017 р. (26 тижнів) з розрахунку 1750,00 грн. за тиждень становить 45500,00 грн. З врахування часткової оплати відповідачем орендних платежів на суму 3400,00 грн., заборгованість складає 42100,00 гривень. Отже, позивач на виконання умов договору оренди надав відповідачеві автомобіль, однак відповідач порушив умови даного договору в частині своєчасної сплати за об`єкт оренди. На час звернення позивача до суду відповідач взяті на себе зобов`язання за договором оренди не виконав, грошові кошти позивачу в повному обсязі не сплатив. Відповідач проти позову у встановленому законом порядку не заперечив, доказів здійснення оплати, заявленої позивачем до стягнення, суду не надав. Згідно з п. 9.1 Договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України. Порушення Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п. 9.1.1 Договору оренди). Відтак, позивачем правомірно нараховано відповідачу також інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення платежу. Відповідно до розрахунку заборгованості втрати від інфляції за період з 01 січня 2018 року до 01 січня 2021 року складають 8390,00 гривень, три проценти річних від простроченої суми боргу за орендними платежами за період з 01 січня 2018 року до 01 січня 2021 року складають 3792,00 гривні. Предметом доказування у даній справі є обставини з яким пов`язується факт укладення договору оренди легкового автомобіля, його належне виконання в частині сплати орендної плати, застосування за невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати орендної плати 3 % річних у спосіб визначеним\~законодавством та нарахування інфляційних втрат. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1\~ст.11 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного Договору оренди легкового автомобіля від 23.01.2017 р. Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно з ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу положень\~статті 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1\~статті 612 Цивільного кодексу України\~встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 762 ЦК України\~передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за\~найм (оренду)\~майна може\~вноситися за\~вибором сторін\~у грошовій\~або натуральній\~формі.\~Форма плати\~за найм\~(оренду)\~майна встановлюється\~договором найму. Плата\~за найм\~(оренду)\~майна вноситься\~щомісячно,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У відповідача існує невиконаний ним обов`язок по сплаті орендної плати за договором оренди легкового автомобіля, а саме заборгованість за період з 23.01.2017 р. по 22.07.2017 рік (згідно п. 3.1 договору, передання автомобіля було здійснено в момент підписання договору)\~у сумі 42100 грн. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо вчасної сплати орендної плати за оренду легкового автомобіля за період з 23.01.2017 р. по 22.07.2017 р., а відтак позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 42100 грн., яка розрахована відповідно до умов договору, підлягає стягненню. Щодо стягнення 3% річних та втрат від інфляції суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із простроченням Орендарем грошового зобов`язання, позивачем нараховано відповідачу 3% річних від простроченої суми, що складає 3792,00 грн. Cплата\~трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних прийшов до висновку, що позивачем зазначено правильний період прострочення грошового зобо`язання та суми від якої нараховувались 3% річних, відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних в сумі 3792,00 грн. Індекс інфляції\~це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 8390,00 грн.\~інфляційних нарахувань, прийшов до висновку, що позивачем зазначено правильно суму боргу, з\~якої здійснювалось нарахування інфляційних втрат, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 8390,00 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію\~статті 12 ЦПК України. Згідно з положеннями цієї статті цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором оренди легкового автомобіля в сумі 54282,00 гривні. Відповідач не спростував доводів позовної заяви, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 гривні.

Outcome: approved