Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

17.07.2019 позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд заборонити ТОВ «Хостінг Україна» використання Знаку для Товарів і Послуг № [NUMBER]; зобов`язати ТОВ «Хостінг Україна» видалити сайт [INFO] з мережі Інтернет та надати відомості про замовника створення сторінки [INFO]; та стягнути суму сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що у травні 2019 року позивачу стало відомо про незаконне використання належного йому Знаку для Товарів і Послуг № [NUMBER] у мережі Інтернет на сторінці [INFO]. Зазначає, що відповідно до інформації Інтернет сервісу «WHOIS» реєстратором доменного імені «[INFO]» є відповідач - ТОВ «Хостінг Україна» (ЄДРПОУ 37593550). Посилається на те, що згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , зареєстрованого в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 10.05.2019 [PERSON] є власником торгової марки «[INFO]». 14.05.2019 позивач уклав Ліцензійний договір на використання торгівельної марки з ТОВ «Томін Фемілі Девелопмент» (ЄДРПОУ 42306560), яке на сьогоднішній день є єдиним законним ліцензіатом. Зазначає, що відповідач створив та підтримує Інтернет сайт [INFO], на якому розмістив логотип [INFO], недійсні номери телефонів, та посилання на недійсні сторінки у соціальних мережах Youtube, FaceBook, Instagram чим порушує права на використання Знаку для Товарів і Послуг № [NUMBER] та порочить ділову репутацію позивача. 23.05.2019 позивач звернувся до відповідача електронним листом про припинення існування сайту [INFO] та порушення прав інтелектуальної власності. Дана процедура досудового вирішення спорів передбачена у публічній оферті розміщеній на сайті відповідача за посиланням [INFO]. Відповідач відмовив у вчиненні законної вимоги позивача. Позивач зазначає, що оскільки ТОВ «Хостінг Україна» поширив відомості, що не відповідають дійсності, та виклав їх неправдиво, і це порочить честь і гідність, ділову репутацію відповідача, тому він звернувся з позовом до суду. 17.07.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатовій І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. 14.11.2019 до суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому ТОВ «Хостінг Україна» просить відмовити у його задоволенні. Заперечуючи щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, посилається на те, що товариство надає послуги з реєстрації доменних імен та хостингу відповідно до чинного законодавства України та публічного договору у формі публічної оферти, яка розміщена на веб-сайті Товариства за адресою: [INFO]. Надаючи вказані послуги, товариство виконує виключно технічні функції і не набуває жодних прав на відповідні доменні імена, веб-сайти та на інформацію, яка на них міститься. Крім того, зазначає, що товариство не надає послуг хостингу для сайту « [INFO] »; в товариства немає відомостей про те, що інформація на вказаному сайті розміщена незаконно (звичайно, законність або незаконність інформації чи діяльності також має бути підтверджена уповноваженим суб`єктом, а не лише зводитись до твердження третьої особи про те, що він вважає якусь інформацію чи діяльність незаконною); товариство після отримання електронного листа від відправника з електронної адреси « [INFO] » про «створення фейкових сторінок» одразу направило зазначеного листа для можливого вжиття заходів реагування (в разі порушення чиїхось прав) реєстранту доменного імені « [INFO] », про що користувач з електронною адресою « [INFO] » був повідомлений. Таким чином, на думку представника відповідача, підстави для відповідальності товариства наразі відсутні. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач є власником торгової марки «[INFO]», згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , зареєстрованого в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 10.05.2019. 14.05.2019 позивач уклав Ліцензійний договір на використання торгівельної марки з ТОВ «Томін Фемілі Девелопмент» (ЄДРПОУ 42306560) Частиною першою ст. 437 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) встановлено, що авторське право виникає з моменту створення твору. А відповідно до ст. 440 цього Кодексу майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. За змістом частини першої ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. При цьому, згідно з частиною першою ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, окрім іншого, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав. Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач, як на підставу порушення його авторських прав, посилається на те, що відповідач створив та підтримує Інтернет сайт [INFO], на якому розмістив логотип [INFO], недійсні номери телефонів, та посилання на недійсні сторінки у соціальних мережах Youtube, FaceBook, Instagram чим порушує права на використання Знаку для Товарів і Послуг № [NUMBER] та порочить ділову репутацію позивача. Разом з тим, відповідно до абз. 11 частини першої ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» домен частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється. Абзацом 14 п. 1 частини першої ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» доменне ім`я ім`я, що використовується для адресації комп`ютерів і ресурсів в Інтернеті. Як вбачається з умов Публічного договору про надання послуг з розміщення віртуальних веб-серверів (хостингу), оренди віртуальних виділених серверів, виділених серверів та реєстрації доменних імен у мережі Інтернет (далі по тексту Публічний договір), на який посилається відповідач у відзиві та розміщений на офіційному сайті відповідача [INFO], реєстратор - виконавець, який надає послуги з технічного забезпечення реєстрації, делегування та функціонування доменного імені. Відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1. розділу 1 Публічного договору, в рамках замовлених та оплачених Абонентом Послуг Виконавець надає Абоненту послугу з реєстрації, продовження реєстрації за Абонентом доменних імен та підтримки їх на DNS серверах Виконавця. Відповідно до п. 1.7 Публічного договору абонент підтверджує, що на момент укладення Договору та протягом усього терміну його дії, ні реєстрація доменного імені, ні порядок його використання, ні інформація, розміщена на сайті Абонента, не порушують та не порушуватимуть прямо чи опосередковано права третіх осіб. Абонент зобов`язаний реагувати на звернення (повідомлення) про порушення законодавства, порушення прав або інших законних інтересів третіх осіб, і за наявності підстав - самостійно усувати відповідні порушення. За порушення вимог законодавства, прав інтелектуальної власності або інших прав та законних інтересів третіх осіб або Виконавця, Абонент несе відповідальність перед цими третіми особами та перед Виконавцем відповідно до законодавства. Згідно з пунктом 5.4.1. Публічного договору абонент несе повну відповідальність за шкоду, заподіяну протиправним використанням ним Послуг перед третіми особами у разі порушення ним прав цих третіх осіб. Пунктом 5.8. Публічного договору визначено, що Реєстратор та Оператор Реєстру не несуть жодної відповідальності за наслідки використання, невикористання або неправомірного використання доменних імен, які зареєстровані за їх допомогою, а також за утримання будь-яких матеріалів на сайтах, що публікуються під такими доменними іменами або розміщуються на серверах Реєстратора. Реєстратор та Оператор Реєстру не можуть бути залучені до судових спорів щодо доменних імен як Відповідач. Відповідно до пункту 5.9. Публічного договору Виконавець виконує виключно технічні функції та не набуває жодних прав на відповідні доменні імена та веб-сайти, а також не несе відповідальності за розміщення або не розміщення Абонентом будь-яких матеріалів на своїх сайтах та за їх зміст. Отже, вказаним договором про надання послуг саме на замовника адміністратора домену (юридичної або фізичної особи, для якої реєструється домен) покладено обов`язок щодо дотримання вимог діючого законодавства України та міжнародного законодавства, у тому числі не порушувати авторські права, суміжні та інші права третіх осіб, а не на виконавця. При цьому, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 №5, зокрема у її п. 10, роз`яснив, що належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав. При вирішенні відповідних спорів суд повинен установити, чи перебуває веб-сайт та розміщена на ньому інформація в розпорядженні особи, якій пред`явлено позовні вимоги, а також чим підтверджується факт порушення нею авторського права. Водночас, зі встановлених судом обставин вбачається, що відповідач здійснює лише реєстрацію доменних імен на замовлення та в інтересах реєстрантів виключно у відповідності з положеннями Публічного договору на замовлення та в інтересах особи, яка акцептувала оферту Публічного договору. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не є особою, за якою зареєстроване доменне ім`я « [INFO] », не є адміністратором сайту, що знаходиться за вказаним доменним ім`ям, не є особою, якій належить право власності на сайт або право користування цим сайтом, а також не є особою, яка уповноважена була ідентифікувати наявність або відсутність об`єктів інтелектуальної власності під час реєстрації доменного імені, суд дійшов висновку, що відповідач не є особою, яка порушила авторські права позивача, а тому в позові до нього слід відмовити. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, дійшов висновку про не обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому у позові слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed