Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності документу заповіту [PERSON] , посвідченого Восьмою Дніпровською державною нотаріальною конторою 24 червня 2010 року та зареєстровано за №1-471, [PERSON] та [PERSON] . В своїй заяві заявники послалися на те, що 24 червня 2010 року [PERSON] , оформила заповіт, яким усе належне їй майно заповіла у рівних частках сину [PERSON] та невістці [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. У встановлений законодавством строк спадкоємці звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак, отримали відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки у заповіті були допущені помилки у даті народження сина спадкодавця « [INFO] », тоді як правильна дата « [INFO] » та прізвищі невістки спадкодавця « [PERSON] », тоді як правильно було вказати « [PERSON] ». Внаслідок таких помилок, вони не можуть оформити свої спадкові права. Представник заявників у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, а також просила задовольнити заявлені вимоги. Заінтересована особа в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Ухвалою від 13 червня 2022 року заяву відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 22 червня 2022 року витребувано з Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Суд дослідивши письмові докази, давши їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного. У відповідності до ст. 315 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зіст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно дост.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 24 червня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно у рівних частках [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись заявники. Однак постановами нотаріуса від 03 листопада 2021 року та 05 листопада 2021 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки згідно заповіту, усе своє належне майно вона заповідала у рівних частках [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тоді як з заявами про прийняття спадщини та видачі свідоцтв про прийняття спадщини звернулись [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Отже, з викладеного слідує, що заявники не можуть оформити свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті спадкодавця. Факт належності заявникам вищевказаного документу - заповіту підтверджується: -копією довідки Самарського районного відділу в місті Дніпрі Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України, згідно якої [PERSON] був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданого Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 03.10.1995, у зв`язку із загальним обміном. Дата народження [INFO] . 21.07.2014 року [PERSON] документовано паспортом громадянина України Самарським РВ ДМС України в Дніпропетровській області серія [NUMBER] , у зв`язку з уточненням дати народження, а саме: з 19.04.1969 року змінено [INFO] , тобто на час складання заповіту дата народження заявника [PERSON] була вказано згідно його паспорту, однак вже при оформленні спадкових прав дата про його народження в новому паспорті була змінена. -копією паспорту, виданого Самарським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 23 жовтня 2012 рокувідповідно до якого та правил трансформування прізвища з російської мови на українську прізвище заявника вказано, як [PERSON] , однак на час складання заповіту ймовірно вказані правила правопису дотримані не були та прізвище заявника було зазначено [PERSON] . При цьому, ім`я по - батькові [PERSON] , як і дата народження [INFO] вказані у заповіті співпадають із даними паспорту заявника [PERSON] . Отже, підстав ставити під сумнів правдивість тверджень заявників щодо належності їм заповіту у суду немає, оскільки вони узгоджуються із дослідженими письмовими доказами в їх сукупності. Таким чином, з викладеного слідує, що труднощі перекладу на українську мову та помилка яка була допущена у паспорті заявника в даті народження призвели до того, що у документі (заповіті) було невірно вказано прізвище заявника [PERSON] та дата народження заявника [PERSON] . Вказані помилки заявникам перешкоджають в реалізації своїх прав спадкоємців. Отже,виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявників обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Outcome: approved