Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач Львівське\~міське комунальне\~підприємство «Львівтеплоенерго»\~(ЛМКП\~«Львівтеплоенерго»)\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~послуги з\~централізованого опалення\~за період\~з 01.02.2019\~до 01.10.2021\~у розмірі\~7096,02\~грн.,\~інфляційних втрат\~у розмірі\~153,91\~грн.\~та 3%\~річних у\~розмірі 43,62\~грн.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~покликалося на\~те,\~що відповідач\~є власником\~квартири [ADDRESS] ,\~якій для\~здійснення оплати\~за надані\~послуги з\~централізованого опалення\~ЛМКП «Львівтеплоенерго»\~відкрито особовий\~рахунок № [NUMBER] .\~29.10.2021\~позивач звернувся\~до суду\~з заявою\~про видачу\~судового наказу\~щодо стягнення\~з відповідача\~заборгованості за\~вказані послуги,\~такий наказ\~видано Сихівським\~районним судом\~м.\~Львова 09.01.2022,\~проте,\~в подальшому\~скасовано ухвалою\~суду від\~20.01.2022. У\~зв`язку з\~тим,\~що відповідач\~не здійснювала\~оплату вказаних\~послуг,за період з 01.02.2019 до 01.10.2021 утворилася заборгованість у розмірі 7\~293,55 грн., яка необхідно стягнути з останньої. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що у такому викладені. Додатково зазначила, що оплата за опалення місць загального користування не є додатковим видом оплати, а є частиною вартості теплової енергії, облікованої загальнобудинковим приладом обліку. У нарахування вартості опалення місць загального користування належать і втрати в розподільчих внутрішньобудинкових мережах системи опалення. Кількість теплової енергії на опалення місць загального користування розподіляється між усіма мешканцями будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначила, що квартира [ADDRESS] обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії, зареєстрованим у встановленому порядку. Відповідачем щомісячно оплачуються фактично надані послуги згідно з показаннями лічильника в повному обсязі. Вважає, що нарахування послуг за опалення місць загального користування не належить до поняття фактично наданих послуг з центрального опалення і проводилося з порушенням договірних відносин. Окрім цього, позовні вимоги за період з 2014 року до лютого 2019 року заявлені з порушенням строків загальної позовної давності. Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно №242578319 від 01.02.2021 відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.01.2022 скасовано судовий наказ від 09.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги централізованого опалення у розмірі 7096,02 грн., інфляційні втрати у розмірі 153,91 грн., 3 % річних у розмірі 43,62 грн. та 227 грн. судового збору. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Частинами 1, 4\~ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до\~положень ст.\~509\~ЦК України,\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитормає право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (ч. 1 п. 18\~постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (чинної на момент виникнення відповідних правовідносин). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошове зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Всупереч вимогам ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 п. 18\~постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (чинної на момент виникнення відповідних правовідносин), відповідач не виконала свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення, а відтак зобов`язана сплатити на користь позивача як надавача послуг суму боргу. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2019 до 01.10.2021 становить 7\~096,02 грн., 153,91 грн. інфляційні втрати, 43,62 грн. 3% річних. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, який в подальшому продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного\~Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64\~«Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з заявою про стягнення заборгованості, в який окрім основної суми заборгованості за послуги з централізованого опалення, просить суд стягнути 3% річних та суму інфляційних втрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних в умовах воєнного стану в Україні задоволенню не підлягають. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 7\~096,02 грн. Щодо позовної давності, на сплив якої покликається відповідач, то відповідно до цивільного законодавства позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256,\~257 ЦК України). У відповідності до ч. 1\~ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3\~ст. 264 ЦК України). Як випливає з розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення, відповідач протягом 2014-2021 років періодично сплачувала за надані послуги, а тому відповідно до\~ст. 264 ЦК України, строк позовної давності не є пропущеним. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2432,76 грн.

Outcome: partial