Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 15.12.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем мешкали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з кінця 2019 року. З колишнім чоловіком [PERSON] шлюб розірвано на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2019. Сторони мешкали разом у будинку відповідача за адресою: [ADDRESS] , проте одразу після того, як дізнався, що позивачка чекає дитину, відповідач розірвав з нею стосунки. [INFO] у позивачки народилася дочка - [PERSON] . Відповідач не визнає себе батьком дитини. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Процесуальні дії суду Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 28.12.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 17). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2021 по справі призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза та зупинено провадження по справі (а.с. 61). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2022 поновлено провадження по справі (а.с. 87). Аргументи учасників справи В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, згідно заяви від 12.08.2022 не заперечує проти задоволення позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2019 № 500/5890/19 був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 26.08.2020 від сумісного проживання сторін народилася [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.10.2020 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьком дитини вказано « [PERSON] », матір`ю « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 08.10.2022 № 00028097394, відомості про батька записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 9). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. ч. 1, 2, ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивачку, її представника, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. На підставі ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Факт сумісного проживання сторін за адресою: [ADDRESS] , у судовому засіданні підтверджено поясненнями свідка [PERSON] , яка пояснила, що сторони мешкали разом з літа 2019 року у відповідача, де були її особисті речі та речі її дітей від попередніх шлюбів, бачила позивачку вагітною, батьки відповідача навідували їх. Згідно поясненням свідка [PERSON] сторони проживали разом з 2019 року більше року, спочатку жили добре, відповідач хотів дитину, коли позивачка завагітніла, відносини погіршилися, почав погрожувати їй, на четвертому місяці вагітності позивачка пішла від відповідача, на теперішній час відповідач дитину не визнає. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2021 по справі призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза та зупинено провадження по справі (а.с. 61). Відповідно до листа заступника генерального директора з експертної роботи КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Нан М.П. від 07.10.2021 № 4219-02 повідомлено про можливість проведення судово-медичної експертиз при одночасному прибутті (обов`язково) [PERSON] , [PERSON] та дитини [PERSON] з 10 до 13 години 29.10.2021 для відбору біологічних зразків (а.с. 67). Згідно листа заступника генерального директора з експертної роботи КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Нан М.П. від 03.11.2021 № 4537-02, повідомлено, що відбір біологічних зразків 29.10.2021 не проводився у зв`язку із неприбуттям сторін до експертної установи. 28.10.2021 [PERSON] в телефонному режимі повідомив, що перебуває на самоізоляції у зв`язку із захворюванням COVID-19 та надіслав скан результату тесту SARS-Cov-2 virus RNA. Повторно судово-медичну експертизу призначено на 30.11.2021 з 10 по 13 год. (а.с. 75-а). Відповідно до листа заступника генерального директора з експертної роботи КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Нан М.П. від 07.12.2021 № 4848-02, повідомлено, що відбір біологічних зразків 31.11.2021 не проводився у зв`язку із неприбуттям сторін до експертної установи. Повторно експертиза призначена на 12.01.2022 з 10 по 13 год. Та проінформовано, що у зв`язку із неприбуттям сторін у визначений день до ООБ СМЕ, ухвала суду від 30.07.2021 буде повернута на адресу суду без виконання (а.с. 77). Супровідним листом т. в. о. генерального директора КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Папіж Т. від 14.01.2022 ухвалу суду від 30.07.2021 повернуто без виконання, у зв`язку із неприбуттям 29.10.2021, 30.11.2021, 12.01.2022 [PERSON] , [PERSON] та дитини [PERSON] до Одеського обласного бюро СМЕ для одночасного відбору біологічних зразків та неможливістю проведення експертизи (а.с. 84). Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином,

Outcome: approved