Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Адвокат Басараб Наталія Володимирівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 26.06.2014 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне сімейне життя подружжя не склалося з причини того, що вони мають різні погляди на сімейне життя, на взаємні права та обов`язки, ведення домашнього господарства. Оскільки сім`я фактично розпалась, подружжя разом не проживає, то примирення між ними неможливе. Шлюбні відносини остаточно припинені, подальше спільне життя з відповідачем є неможливим. Просила розірвати шлюб між подружжям. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Басараб Н.В. в судове засідання не з`явилася, у позові просила про розгляд справи без участі позивача. Також надала заяву про розгляд справи без її участі, просила судові витрати з відповідачки не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій визнала позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористалась. 12.07.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 26.06.2014 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №72, що підтверджується формою Б Управління реєстрації населення та громадянства Чаталджа/Стамбул. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] мають зареєстроване місце проживання на території України за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.1 ст. 23 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, ратифіковану Законом №2605-III (2605-14) від 05.07.2001, у справах про розірвання шлюбу та роздільне проживання подружжя, які мають однакове громадянство на день звернення до суду, компетентні органи тієї Договірної Сторони, громадянами якої вони є, будуть компетентними й будуть застосовувати своє законодавство. У справах про розірвання шлюбу та роздільне проживання подружжя, які мають однакове громадянство й проживають на території іншої Договірної Сторони, компетентні органи цієї Договірної Сторони також будуть компетентними вирішувати справу і застосовуватимуть своє законодавство. У випадку, коли один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а інший - громадянином другої, розгляд справи про розірвання шлюбу та роздільне проживання подружжя визначатиметься законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мають спільне місце проживання. Таким чином, враховуючи, що подружжя має спільне місце проживання на території України, то під час розгляду справи про розірвання шлюбу застосуванню підлягають норми Сімейного кодексу України (далі - СК України). Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе і подружжя не бажає цього. За таких обставин, враховуючи, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті та клопотання позивача про покладення на нього судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати по оплаті судового збору у сумі 992,40 грн. залишити за позивачем.

Outcome: approved