Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

03.05.2022 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Позов обґрунтовано тим, що 03.06.2021 року в с. Якимівка, Оратівського району Вінницької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] від отриманих травм помер. Станом на дату настання ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 1347510, який діяв на момент настання ДТП, а саме 03.06.2021 року. Також 03.06.2021 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст. 286-1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021020000000305. В ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто і не надано позивачу жодних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Окрім цього, підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідувалось за ст. 286-1 КК України, як дорожньо-транспортна пригода і жодних підстав для перекваліфікації немає. ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» визнала дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 03.06.2021 року, страховим випадком та виплатила страхове відшкодування, пов`язане із заподіянням моральної шкоди, та страхове відшкодування витрат на поховання, що підтверджується договором про врегулювання страхового випадку за договором ОСЦПВ серії АР № 1347510 від 25.10.2021 року. Станом на 28.04.2022 року від відповідача не отримано як представником позивача, так і позивачем жодного листа про прийняте рішення відносно регламентної виплати, пов`язаної із смертю потерпілого та вчинені дії останнього з метою здійснення такої виплати потерпілому. Загиблий [PERSON] мав єдиного близького родича, а саме непрацездатну матір [PERSON] , з якою разом проживав та допомагав, та яка перебувала на його утриманні. Крім того, позивач є особою пенсійного віку, якого вона досягла у 2002 році. Таким чином, позивач просила стягнути з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на її користь 216\~000,00 грн (двісті шістнадцять тисяч гривень 00 копійок) страхового відшкодування витрат у зв`язку із смертю потерпілого. Ухвалою суду від 06.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01.06.2022 року. 30.05.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» Пилипець А.Ю. просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що згідно положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку, тобто єдиною підставою для виплати страхового відшкодування є страховий випадок. Позивач на день смерті сина [PERSON] була пенсіонеркою, тобто в розумінні положень національного законодавства є непрацездатною особою. Також, як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого, а тому доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й обставини, за яких особа перебувала на утриманні померлого та потребувала матеріальної допомоги. При цьому, відповідно до довідки про доходи позивача пенсія останньої перевищує прожитковий мінімум на 2021 рік. Таким чином, позивач як непрацездатна особа мала дохід (пенсію), що перевищував встановлений законом прожитковий мінімум на місяць, а отже в розумінні положень чинного законодавства позивач не вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, а тому не набула права на утримання від [PERSON] . Більш того, загиблий не працював та не мав офіційного доходу, а тому із матеріально-фінансової точки зору не міг систематично, постійно та повністю утримувати позивача. Разом з тим, позивач у позові не наводить аргументів, що систематично отримувала від загиблого матеріальну або будь-яку іншу допомогу, у зв`язку із її статусом як утриманця. Позивач не долучає доказів, які б доводили факт утримання, а саме лише посилання на те, що позивач є матір`ю загиблого не доводить факт утримання та отримання матеріальної допомоги. Відтак, позовні вимоги до ПрАТ «УСК«Княжа ВІГ» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не доведено факт утримання позивача, не надано підтвердження матеріального положення позивача та не доведено доказами систематичне отримання позивачем від загиблого (який не працював) матеріальної допомоги. Підготовче судове засідання, призначене на 01.06.2022 року було відкладено на 05.07.2022 року, за клопотанням представника позивача адвоката Гіщинського І.Ю. Ухвалою суду від 05.07.2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 141/192/22 на тридцять днів та відкладено розгляд підготовчого судового засідання на 21.07.2022 року. Ухвалою суду від 21.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 141/192/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 серпня 2022\~року. Відповідач ПрАТ «Українська страхова\~компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», будучи належним чином повідомленим про час, день та місце судового розгляду справи в судове засідання 11.08.2022 року не з`явився, повноважного представника до суду не направив. При цьому, у відзиві від 17.05.2022 року представник відповідача просив розглядати справу без його участі. В судовому засіданні 11.08.2022 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Гіщинський І.Ю. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просили суд позов задовольнити повністю. Крім того, представник позивача зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у\~відповідача за\~договором обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів. Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» були надані всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування в повному обсязі. Відповідач визнала дану ДТП, яка відбулася 03.06.2021 року, страховим випадком та виплатила страхове відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою та страхове відшкодування витрат на поховання. При цьому, не було виплачене страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника (для батьків) у розмірі 216000,00 грн, однак [PERSON] є особою пенсійного віку та має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина, оскільки на день його смерті була на його утриманні та мала право на одержання від нього утримання. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 03 червня 2021 року приблизно о 17 годині 50 хвилин водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2107», державний номер [NUMBER] , рухаючись навпроти будинку № 83 по вул. Київській в с. Якимівка Оратівської ОТГ Вінницького району Вінницької області, в напрямку м. Тетіїв Київської області, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався в попутному з автомобілем напрямку по зустрічній смузі руху ближче до узбіччя. З метою уникнення відповідальності водій [PERSON] з місця події автомобілем зник. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Оратівська ЛПЛ», де [INFO] помер. Станом на дату настання ДТП, а саме станом на 03.06.2021 року, відповідальність водія транспортного засобу "ВАЗ 2107", д.н.з. [NUMBER] , за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 1347510, який діяв на момент настання ДТП. 03.06.2021 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст.286-1 КК України\~до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021020000000305. 30.06.2021 представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] направив на адресу відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також заяви на виплату страхового відшкодування, у яких просив виплатити страхове відшкодування пов`язане із витратами на поховання 8212,00 грн, страхове відшкодування пов`язане із моральною шкодою 24000,00 грн (1/3 частки страхового відшкодування моральної шкоди, що належить [PERSON] матері загиблого [PERSON] ), страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника (для батьків) 216000,00 грн (100 % страхового відшкодування по втраті годувальника, що належить [PERSON] матері загиблого [PERSON] ). Вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 22.10.2021 року у справі № 141/702/21, який набрав законної сили, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК України, ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; - за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, [PERSON] , [INFO] , визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі\~на строк 5\~(п`ять)\~років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років. Відповідно до\~частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 25.10.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в особі заступника директора Департаменту юридичного супроводу та комплаенс контролю Дубового Олександра Сергійовича та [PERSON] , інтереси якої представляє уповноважена особа гр. [PERSON] , було укладено договір про врегулювання страхового випадку за договором ОСЦПВ № АР / 1347510. Предметом даного договору є врегулювання страхової події за договорм ОСЦПВ № АР / 1347510, яка сталася 03.06.2021 року та в результаті якої загинув [PERSON] . Протягом семи робочих днів з дня підписання цього договору страховик здійснює вилату страхового відшкодування у розмірі 28990,80 грн (двадцять вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 80 копійок), з яких 21600 грн моральна шкода, 7390,80 грн витрати на поховання. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00031129525 від 09.06.2021 року, [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» зазначено [PERSON] . Рішенням Оратівського районного суду від 19.11.1991 року у справі № 2-137 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про смерть від 29.08.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] помер [INFO] . З листа Оратівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вбачається, що згідно даним державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актові записи про народження дітей: № 20 від 29.12.1989 року, складений виконавчим комітетом Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області на [PERSON] ; № 27 від 27.12.1988 року, складений виконавчим комітетом Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області на [PERSON] . Актовий запис про шлюб № 10 від 18.09.1988 року складений виконавчим комітетом Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області на [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 13.02.2008 року, [PERSON] є пенсіонером за віком. Відповідно до довідки № 112/0218-14 від 16.06.2021 року, [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області і отримує пенсію за віком, розмір щомісячної виплати пенсії позивачу з січня 2021 року по лютий 2021 року становив 2681,68 грн; з березня 2021 року по червень 2021 року - 2781,68 грн, загальний розмір її пенсії з січня 2021 року по червень 2021 року становить 16490,08 грн (шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто гривень 08 копійок). Згідно довідки № 178 від 17.06.2021 року, виданої Якимівським старостинським округом № 26 Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] перебувала на утриманні свого сина [PERSON] на момент його загибелі [INFO] . Відповідно до акта про засвідчення факту перебування на утриманні від 17.06.2021 року, [PERSON] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] потребувала утримання та перебувала на утриманні свого сина [PERSON] , що підтверджують сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.06.2021 року, виданого Оратівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] помер [INFO] . 13.05.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області надано індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5, яка сформована за індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] , номер облікової карти застрахованих осіб [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , був застрахований в ТОВ Науково-виробниче та комерційне підприємство «ГАРАНТ» в 1999 році - усього за рік для пенсії 50,00 грн. Визначаючись щодо встановлених обставин справи та спірних правовідносин, суд керується наступним. Частиною першою статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~частини першої статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положеннями\~ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV\~визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За змістом\~абзаца 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України\~у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Частиною 2 ст. 1200 ЦК України\~встановлено, що особам, визначеним у\~пунктах 1\~-\~5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Отже, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання та дитина потерпілого, народжена після його смерті. Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до\~ч. 1 ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Вказана обставина має бути підтверджена належними і допустимими засобами доказування. Викладене узгоджується з правовим висновоком,\~викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 09 липня 2020 року у справі № 756/8644/19 (провадження № 51-1637 км 20). Так, як убачається з матеріалів справи, предметом позову є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а тому доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й обставини, за яких особа перебувала на утриманні померлого та потребувала матеріальної допомоги. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України\~«Про прожитковий мінімум»). Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік. Відповідно до\~ст. 1 Закону України\~«Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку. Відповідно до п.п. «г» п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного із них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи. Суд звертає увагу позивача та її представника, що суду не було надано жодних доказів того, яким був дохід [PERSON] за попередній (до настання ДТП) календарний рік. Натомість, було надано індивідуальні відомості від 13.05.2022 року Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про застраховану особу за формою ОК-5, яка сформована за індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] , номер облікової карти застрахованих осіб [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , згідно яких померлий був застрахований в ТОВ Науково-виробниче та комерційне підприємство «ГАРАНТ» в 1999 році - усього за рік для пенсії 50,00 грн, що суперечить вимогам ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином, з поданих представником позивача доказів вбачається, що офіційного доходу у померлого [PERSON] , [INFO] , не було. Відповідно до показань позивача її померлий син [PERSON] працював неофіційно. Однак, яку суму коштів [PERSON] надавав своїй матері щомісячно для її утримання, а також встановити з поданих представником позивача доказів суду не представляється можливим, не була така сума названа і позивачем в судовому засіданні. Також не є достатнім доказом перебування позивача на утриманні загиблого сина подана довідка № 178 від 17.06.2021 року, видана Якимівським старостинським округом № 26 Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, адже у ній не зазначено джерела такої інформації. Натомість, згідно п.п. «е» п. 35.2 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" належним доказом перебування на утриманні є зокрема документи щодо розміру доходу померлого. Але зазначена довідка таких відомостей про доходи померлого не містить. Крім того, акт про засвідчення факту перебування на утриманні від 17.06.2021 року не є належним доказом, оскільки у даному документі сусіди позивача підтверджують, що позивач потребувала утримання та перебувала на утриманні загиблого [PERSON] , оскільки із даного акту не вбачається, на підставі яких фактів сусідами позивача зроблено такий висновок та незрозуміло звідки сусідам була доступна інформація про рівень доходів і витрат позивача та про рівень доходів [PERSON] . Отже, даний акт є таким, що ґрунтується на припущеннях, які не містять під собою жодних доказів та жодного посилання на зазначені у ньому обставини. Суд зауважує, що згідно довідки № 112/0218-14 від 16.06.2021 року, [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області і отримує пенсію за віком, розмір щомісячної виплати пенсії позивачу з січня 2021 року по лютий 2021 року становив по 2681,68 грн; з березня 2021 року по червень 2021 року - по 2781,68 грн. При цьому, відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; а осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Відтак, позивач [PERSON] , як непрацездатна особа, в період з січня 2021 року по червень 2021 року мала щомісячний дохід (пенсію), що перевищував встановлений законом прожитковий мінімум на місяць, а отже в розумінні положень чинного законодавства не вважалася такою, що потребувала матеріальної допомоги та не набула права на утримання від [PERSON] . При цьому, суд звертає увагу, що сам факт наявності пенсійного віку не надає безумовного права пенсіонеру (непрацездатній особі) на отримання страхового відшкодування від страховика, так як в даному випадку, мати загиблого має самостійний дохід (пенсію), а доводи позивача та її представника, що [PERSON] знаходилася на утриманні свого сина, отримувала від нього постійну та суттєву матеріальну допомогу жодними належними доказами по справі не підтверджено. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 81\~ЦПК\~України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст.\~77\~ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, позивач та\~її представник\~не довели\~належними та\~допустимими доказами\~факт перебування [PERSON] на утриманні загиблого сина та той факт, що позивач потребувала матеріальної допомоги від останнього, а тому відсутні підстави для стягнення шкоди, заподіяної смертю потерпілого, з відповідача. З огляду на вказане, за результатами встановлених обставин справи та досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. З огляду на те, що у задоволені позову відмовлено, а позивач на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed