Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який зареєстрований 03.10.2019 року у Коломийському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Івано-Франківській області, актовий запис № 79; малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 03 жовтня 2019 року зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, серія [NUMBER] , актовий запис № 79. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, серія [NUMBER] , актовий запис № 169. Позивачка зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди. Між нею та чоловіком протягом тривалого часу виникали суперечки, скандали, відсутнє взаєморозуміння, що призводило до неможливості спільного проживання. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Позивачка вважає, що шлюб із відповідачем фактично припинив існування, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Примирення із відповідачем неможливе. Ухвалою від 06.06.2022 відкрито провадження у праві, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування, в особі Служби у справах дітей Коломийської міської ради Івано-Франківської області. Сторони у судове засідання не прибули. Представник позивачки адвокат Гринів Яна Василівна подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. 29.06.2022 року через канцелярію суду подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задоволити. Зазначив у заяві, що у нього із позивачем немає спору щодо місця проживання [PERSON] . Від представника Служби у справах дітей Коломийської міської ради на електронну адресу суду 26.08.2022 надійшов висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] . На електронну адресу суду Вх. ЕП №2724/22 від 30.08.2022 від представника Служби у справах дітей Коломийської міської ради надійшла заява, у якій він зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову та просив розгляд справи проводити у відсутності представника Служби у справах дітей Коломийської міської ради. Дії учасників судового процесу не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 03 жовтня 2019 року Коломийським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 79, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.10.2019 Коломийським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження, видане Коломийським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 06.11.2019 серії [NUMBER] . Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в тому числі: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відповідач на розірвання шлюбу згідний, тому позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про залишення малолітньої дочки [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачкою, суд зазначає наступне. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 169 від 06.11.2019, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.11.2019 Коломийським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом . Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Ставлячи позовну вимогу про місце проживання дитини, суд приходить до висновку, що сторони не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування, в особі Служби у справах дітей Коломийської міської ради про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області № 280 від 16.08.2022, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , біля матері - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи всі обставини справи в сукупності, діючи винятково в інтересах дітей, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Коломийської міської ради, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання розподілу судових витрат та стягує сплачений судовий збір в розмірі 1984, 80 грн. (992,40 грн.+992,40 грн.) з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112, 114, 160-161 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved