Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

30 травня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є студенткою денної форми навчання 1-го курсу Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», навчається на платній основі. Дитина потребує матеріальної підтримки з боку батька, оскільки позивачу важко самостійно її утримувати. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки сторін у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період її навчання. Відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Кармаліту Т. В. подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вказав про часткове визнання ним позовних вимог. Зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн на місяць. Просить врахувати, що він є військовослужбовцем, проходить військову службу за контрактом, його середньомісячна заробітна плата становить 27 000 грн на місяць, на даний час [PERSON] перебуває на військовій службі в зоні ведення активних бойових дій, а тому несе витрати на особисті речі та потреби, які необхідні для проходження служби. Після розлучення відповідач залишив колишній дружині та їхній спільній доньці квартиру, яка була придбана в шлюбі і вважалась спільною сумісною власністю. Натомість [PERSON] власного житла не має, а тому змушений нести додаткові витрати на житло, винаймаючи його. Донька на даний час навчається онлайн у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, а тому має можливість влаштуватися на тимчасову роботу. Натомість, позивач працює бухгалтером у дошкільному навчальному закладі, має додатковий дохід у вигляді виплат відсотків по банківському депозиту в Ощадному банку. Ухвалою судді від 08 червня 2022 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали з зазначених у ньому підстав. Представник відповідача адвокат Кармаліта Т. В. позов визнала частково, вказала, що [PERSON] погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн на місяць. У задоволенні решти позову просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] позов підтримала. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2018 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] . Дитина сторін навчається на 1-му курсі денної формі навчання, ступеня вищої освіти «молодший бакалавр» за спеціальністю 076 Підприємництво, торгівля та біржова діяльність у Закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» IV рівня акредитації. Термін закінчення закладу освіти 30 червня 2023 року. Навчається за контрактом. Стипендію не отримує. Зазначені обставини підтверджуються рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2018 року в справі № 675/2502/17, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції 24 червня 2004 року, паспортом позивача серії [NUMBER] , виданим Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 22 червня 2004 року, довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 21 червня 2018 року № 590, довідкою від 26 квітня 2022 року за № 03.01.01/19-33, виданою Закладом вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», студентським квитком, виданим на ім`я доньки сторін [PERSON] зазначеним закладом освіти. [PERSON] має статус переселенця, що підтверджується довідкою № 6807-5001248052. Також судом встановлено, що відповідно до договору № 439 від 22 липня 2021 року про надання послуг на проживання у гуртожитку, укладеного між Приватним закладом вищої освіти «Київський міжнародний університет» та [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] , розмір оплати на проживання у гуртожитку становить 1780 грн за один місяць. Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти № 00555 від 14 липня 2021 року, укладеного між Закладом вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», [PERSON] та її законним представником [PERSON] , фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб. Умови фінансування визначаються у договорі про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, що є обов`язковим додатком до цього договору. Як вбачається із п. 1 Розділу ІІІ договору № 00555-пп про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 14 липня 2021 року, укладеного між Закладом вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» та [PERSON] для здобувача [PERSON] , загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 33 000 грн 00 коп. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2023. Протягом липня 2021 року - лютого 2022 року позивачем сплачено за проживання доньки сторін у гуртожитку кошти в загальному розмірі 19 630 грн 00 коп, що підтверджується квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» від 27 липня, 28 вересня, 09 листопада, 08 грудня 2021 року та 07 лютого 2022 року, а також квитанціями до прибуткового касового ордера №№ 13241 та 13242 від 22 липня 2021 року, 16063 від 07 вересня 2021 року. У відповідності до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 27 липня 2021 року [PERSON] сплатила за навчання доньки кошти в сумі 15 675 грн. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] працює в Ізяславському дошкільному навчальному закладі (ясла-садок № 4) комбінованого типу Ізяславської міської ради Хмельницької області з 17 листопада 2021 року, є інвалідом другої групи довічно та одержує пенсію у розмірі 3251 грн 53 коп на місяць, має у особистій приватній власності трикімнатну житлову квартиру загальною площею 64,7 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , на обліку в управлінні соціального захисту населення не перебуває та будь-яку допомогу не отримує. Зазначені обставини підтверджуються довідкою управління соціального захисту населення відділ № 2 м. Ізяслав Шепетівської РДА від 30 травня 2022 року № 265, довідкою про доходи ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 1194 1317 4541 4105 від 16 травня 2022 року, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ від 20 липня 2021 року, довідкою Ізяславського дошкільного навчального закладу (ясла-садок № 4) комбінованого типу Ізяславської міської ради Хмельницької області від 24 травня 2022 року № 15, договором дарування квартири від 31 травня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Дацишиним О. М. та зареєстрованим у реєстрі за № 744. Натомість, відповідач [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України, за період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2022 року йому нараховано грошове забезпечення та індексацію за мінусом військового збору у загальній сумі 148 076 грн 84 коп, з 02 червня 2022 року вибув у Дніпропетровську область для участі в бойових діях та забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах ведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини А1788 від 01 червня 2022 року № 141, довідкою військової частини А1788 від 01 липня 2022 року № 632/20/1082. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з тим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 цього ж Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач здатний частково утримувати свою повнолітню доньку [PERSON] . На думку суду, з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Визначаючи цей розмір, суд враховує матеріальне становище доньки сторін [PERSON] , яка навчається на денній, платній формі навчання, стипендію не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. Суд бере до уваги і ті обставини, що позиває [PERSON] одержує пенсію по інвалідності, має офіційне місце роботи, а тому спроможна брати участь в утриманні доньки. Водночас, відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, військовослужбовцем, має стабільний дохід у вигляді грошового забезпечення, інших утриманців не має. Надаючи правову оцінку доводам позивача щодо понесення нею додаткових витрат на доньку сторін [PERSON] , пов`язаних із навчанням та здобуттям останньою водійських прав, а також із лікуванням та оглядом у лікарів, на підтвердження яких [PERSON] надано посвідчення водія, видане ТСЦ 6845 24 червня 2022 року на ім`я [PERSON] , консультативне заключенням КМЦ «Агапіт» від 09 квітня 2022 року, інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування від 09 квітня 2022 року, бланк замовлення обстеження № 10412146 від 22 грудня 2021 року у Медичному центрі «МілаМед» на суму 490 грн 00 коп, результати ультразвукового обстеження у Медичному центрі «МілаМед» від 08 лютого 2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордера від 29 березня 2022 року щодо сплати за навчання на суму 3500 грн, фіскальний чек про оплату за огляд у лікарні на отримання посвідчення водія на суму 254 грн 40 коп, квитанцію № 54 від 07 червня 2022 року про оплату за навчання у сумі 4000 грн 00 коп, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, вищенаведеною ст. 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина в період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Отже, обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами, не передбачений нормами Глави 16 СК України. Тому доводи та докази позивача щодо понесення нею додаткових витрат на дитину судом відхиляються. Що стосується доводів відповідача з приводу того, що він після розлучення залишив позивачу та їхній спільній доньці квартиру, яка була придбана в шлюбі і вважалась спільною сумісною власністю подружжя, то суд їх відхиляє, оскільки зазначена квартира була подарована [PERSON] її матір`ю [PERSON] після розірвання шлюбу між сторонами за договором дарування квартири від 31 травня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Дацишиним О. М. та зареєстрованим у реєстрі за № 744, а тому є її особистою приватною власністю. Твердження [PERSON] з приводу того, що позивач має додатковий дохід у вигляді виплат відсотків по банківському депозиту в Ощадному банку, не заслуговують на увагу та спростовуються довідкою завідуючого відділом роздрібного бізнесу ТВБВ № 10022/088 філії-Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 06 липня 2022 року № 01, відповідно до якої на ім`я [PERSON] немає відкритих депозитних рахунків станом на 06 липня 2022 року. Будь-яких належних та допустимих доказів понесення відповідачем додаткових витрат по найму житла та придбання речей, які необхідні для проходження військової служби, як про це зазначено у відзиві, [PERSON] не надано. Щодо тверджень [PERSON] відносно того, що донька сторін [PERSON] на даний час навчається онлайн у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, а тому має можливість влаштуватися на тимчасову роботу, то такі доводи є голослівними, адже незалежно від форми навчання її головним обов`язком є виконання вимог освітньо-професійної програми, індивідуального навчального плану та досягнення визначених освітньо-професійною програмою результатів навчання, що не дає останній можливості повноцінно працювати та одержувати самостійний дохід. За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 496 грн 20 коп. У силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 142, 182, 199-201 СК України,

Outcome: partial