Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

\~ \~\~ 18 липня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку і потребує матеріальної допомоги, але відповідач матеріальної допомоги на її утримання також не надає, хоча має таку можливість, адже працює та має дохід. Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до її повноліття, а також на своє утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Відповідно до ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (копія) серії [NUMBER] від 18.09.2020 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (копії) серії [NUMBER] від 19.09.2020 року (а.с.7). Дитина зареєстрована за місцем проживання матері, що підтверджується довідками за №1656 та №1657 виданими Казанківською селищною радою (а.с.8-9), та проживає разом з нею про, що відповідачем не заперечувалося. Згідно довідки Казанківської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 22.07.2022 року [PERSON] на обліку як безробітна не перебуває (а.с.15). Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку та отримує допомогу на дитину у розмірі 860 грн. (а.с.16). Крім того, позивач отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях у розмірі 2100 грн. (а.с.17). Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~\~\~Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. \~\~\~Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч.3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \~\~\~Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу приписів ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч.9 ст.7 СК України), враховуючи те, що відповідачем не надано до суду доказів його матеріального становища, стану здоров`я та наявності на його утримані інших осіб, суд вважає, що відповідач спроможний та зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання однієї малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 18 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд приходить такого висновку. Статтею 48 Конституції України\~гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.2 та ч.4\~ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.79, ч.1 ст.80 СК України). За загальним правилом, передбаченим ст.75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. \~\~ Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. \~\~ Отже, за змістом вказаних норм права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач. В позовній заяві позивач вказує, що відповідач є працездатною особою, а отже може надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення їхньою дочкою трьох років. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Доказів, які б вказували на те, що відповідач [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, останнім не надано, тому в силу ст.84 СК України пред`явлені до нього вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає обґрунтованими. \~ Враховуючи майнове становище відповідача [PERSON] , а саме те, що з нього стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання однієї дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку та з врахуванням вимог ст.80 СК України, суд визначає розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). \~\~\~Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнена від сплати судового збору за вимогою щодо стягнення аліментів, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 992 грн 40 коп.\~

Outcome: approved