Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. У червні 2022 року адвокат Зубенко Олександр Анатолійович, який діє в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірна квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Квартира не приватизована. В даний час у спірному жилому приміщенні зареєстровані: позивач і відповідач. З жовтня 2018 року [PERSON] зібрала свої речі і виїхала з квартири. Де на сьогоднішній час вона мешкає невідомо. З того часу та по теперішній час відповідачка має інше постійне місце проживання. Відповідачка без поважних причин не проживає в квартирі понад шість місяців, не приймає участі в оплаті за комунальні послуги та не виявляє бажання повернутися у спірне житло. У зв`язку із чим позивачка просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання, призначено судове засідання на 28.07.2022. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні позивач та представник позивача просили задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснила, що [PERSON] взяла під опіку її мати [PERSON] . [INFO] померла її мати, а [PERSON] , яка на той момент вже жила із хлопцем, у жовтні 2018 року зібрала речі та переїхала до нього. У неї із [PERSON] були нормальні стосунки, вони не сварилися, однак після її переїзду, зв`язок зник, вони перестали спілкуватися і на даний час вона не знає, де проживає [PERSON] . Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності суду не надала, відзиву на позов не подавала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Відповідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зі змісту ордеру на житлове приміщення у будинку для малосімейних № 12.11, Серія № 3 вбачається, що він видавався на ім`я [PERSON] з сім`єю з 3-х осіб на право зайняття житлового приміщення, яке складається із двох кімнат у квартирі [ADDRESS] . Склад сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Мати позивача [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . Зміна прізвища підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER] (а.с. 6,7) Судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської від 13.06.2022 (а.с. 13). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони також проживають по [ADDRESS] . Вони добре знають [PERSON] і [PERSON] . Суду повідомили, що приблизно у жовтні 2018 року [PERSON] забрала усі свої речі і разом з хлопцем переїхала жити окремо. Де на даний час проживає [PERSON] , вони не знають. Однак її речей у квартирі не залишилося, вона жодного разу не приїжджала до [PERSON] , не намагалася повернутися жити до спірної квартири. [PERSON] її не виганяла з помешкання, вони жили дружно, сварок між ними ніколи не помічали. На підставі аналізу досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених у позові, та обґрунтованість доводів позивачки щодо підстав визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке перебуває у користуванні позивачки. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно роз`яснень у п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті71,7 2, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи, зокрема, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012 р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що, якщо права позивача порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування належним йому майном, тому суд приходить до висновку, що позивачка правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав. Враховуючи, що дослідженими судом доказами підтверджується факт того, що відповідачка [PERSON] не проживає у спірному житлі понад встановлені Законом строки без поважних причин, суд вважає доведеним, що її реєстрація в зазначеній квартирі порушує права позивачки. Крім того, судом не встановлено підстав, визначених ч. 3 ст. 71 ЖК України, які надають право збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем, а також, відповідачкою не надано будь-яких даних, які б спростовували доводи позивачки, викладені у позові, а також підтверджували те, що відповідачка несе витрати по утриманню житлового приміщення, про яке йдеться у позові. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщення, у зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved