Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2008116292 від 17.02.2014 у розмірі 10\~224,63 грн, яка складається з часткової суми заборгованості за період з 18.04.2016 по 17.02.2017 за тілом кредиту у розмірі 8\~538,61 грн та за процентами за користування кредитом у розмірі 0,42 грн, а також з урахуванням індексу, інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 22.06.2021 становить 1\~685,60 грн на користь ТОВ «Фінансові компанія «Прайм Альянс». В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 17.02.2014 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2008116292 від 17.02.2014, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 27 950,00 грн із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних (п. 1.1. Кредитного договору). Надання кредитних коштів [PERSON] підтверджується заявою на видачу готівки №3 від 17.02.2014. 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №2008116292 від 17.02.2014, про що [PERSON] було надіслане Повідомлення про відступлення прав вимог» від 13.06.2016. Вказує, що відповідно до зазначеного договору до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги на загальну суму у розмірі 30\~252,26 грн, яка складається з загальної суми за кредитом (тіло) у розмірі 20\~059,10 грн та з загальної суми за нарахованими доходами (%) згідно умов договору у розмірі 10\~193,16 грн. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за кредитним договором №2008116292 від 17.02.2014, про що [PERSON] було також надіслане Повідомлення про відступлення прав вимог від 18.02.2019. Вказують, що разом з повідомленням про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило до [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , вимогу про погашення заборгованості на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦК України, що датована 18.02.2019, відповідно до якої [PERSON] було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 або зв`язатися з Новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості. Направлення вимоги про погашення кредитної заборгованості та повідомлення про відступлення прав вимоги підтверджується списком №16029-2-182-92 згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень (з відбитком штемпеля Укрпошта) та гарантією про оплату з Укрпошти. Однак, так як зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором №2008116292 від 17.02.2014 [PERSON] не сплачено ні Первісному кредитору, а ні Новому, в зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 30\~252,26 грн, пояснюють, що про порушення [PERSON] кредитних зобов`язань ТОВ «ФК «Прайм Альянс» дізналося лише з моменту переходу права вимоги до компанії, тобто з моменту укладення Договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 та передачі всієї Документації до Нового кредитора, а тому вважають за необхідне обраховувати строк позовної давності з 18.03.2019. Також, зазначають, що початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України, відповідно до якої за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Вказують, що у вимозі про погашення кредитної заборгованості, що датована 18.02.2019, вказувався пільговий період протягом якого [PERSON] повинен був погасити заборгованість або зв`язатись з Новим кредитором для узгодження вигідних умов. Однак, [PERSON] дану вимогу проігнорував та не здійснив жодних дій для належного виконання зобов`язань. А тому, з метою захисту законних інтересів ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 10.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. було вчинено виконавчий напис №994 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 30\~252,26 грн за Кредитним договором. Однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2020 року даний виконавчий напис було скасовано. Тому, вказує, що з метою захисту своїх прав позивач звертається з позовом про стягнення часткової заборгованості за Кредитним договором №2008116292 від 17.02.2014 в розмірі 10\~224,63 грн, яка складається з: часткової суми заборгованості за період з 18.04.2016 року по 17.02.2017 за тілом кредиту у розмірі 8 538,61 грн та за процентами за користування кредиту у розмірі 0,42 грн, а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 22.06.2021, становить 1 685,60 гривень. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 10\~224,63 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній вказує про те, що вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що з матеріалів позовної заяви вбачається, що кредитний договір №2008116292, заборгованість за яким просить стягнути Позивач, було укладено між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 17 лютого 2014 року. Згідно п.1 вказаного Кредитного договору строк кредитування складає 36 місяців, кінцева дата повернення кредиту за договором - 17 лютого 2017 року. Таким чином, відповідач вважає, що відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності розпочався 18 лютого 2017 року та сплив, відповідно, 18 лютого 2020 року. Тому, стверджує, що позовна заява, подана зі спливом строку позовної давності, оскільки подана до суду у липні 2021 року. За таких обставин, відповідач вважає, що трьохрічний строк позовної давності на день звернення до суду новим кредитором сплив. Також, зазначає, що про існування факту відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором Відповідач не знав, жодних листів-повідомлень про відступлення прав вимоги за кредитним договором він не отримував, а надані Позивачем докази надсилання на адресу [PERSON] вказаних повідомлень факту реального їх отримання Відповідачем не підтверджують. Стверджує, що в результаті укладення ланцюжка договорів відступлення прав вимоги (договорів факторингу) від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а згодом до ТОВ ФК «Прайм Альянс», фактично відбулась заміна сторони кредитного договору. Разом з тим, згідно ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, а тому посилання Позивача на дату його фактичного ознайомлення з обставинами справи, як на підставу поновлення строку позовної давності відповідач вважає необґрунтованим та таким, що суперечить нормам матеріального права. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п. 1.5.4. Кредитного договору у разі порушення Позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором. Також, вказує, що вимога про погашення кредитної заборгованості надіслана [PERSON] 18.02.2019, а відтак відповідач був належним чином повідомлений про необхідність погашення заборгованості протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019, а відповідач не виконав своїх зобов`язань, не скористався своїм правом узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості, не здійснив жодних дій на погашення заборгованості та не надав жодних заперечень щодо строків виконання зобов`язання та суми заборгованості, яку вимагав Новий кредитор, з чого свідчить, що [PERSON] погодився з вказаними у вимозі умовами виконання зобов`язання, а тому строк позовної давності відраховується з 18.03.2019. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2008116292, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у загальному розмірі 27\~950\~грн. Сторони узгодили відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, а також кінцевий строк повернення коштів не пізніше 17 лютого 2017 року. Крім того, сторони узгодили, що погашення кредиту повинно здійснюватися згідно графіку платежів, який є додатком №1 до вказаного кредитного договору. 13.06.2016 між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір факторингу № 13/06/16 відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2008116292 від 17.02.2014 на загальну суму 30\~252,26 грн, яка складається з наступного: 6\~932,11 грн - сума строкової заборгованості за кредитом, 754,93 грн - сума строкових нарахованих %, 13\~126,99\~грн сума простроченого тіла кредиту; 9\~438,23 грн сума нарахованих прострочених % по кредиту. Також, умовами вказаного договору, зокрема, п.6.2.2 та 8.1 передбачено обов`язок ПАТ "ОТП Банк" передати ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" усю документацію боржників, яких включено до реєстру боржників. 29.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" було укладено договір факторингу № 29/01/19-2 відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2008116292 від 17.02.2014 на загальну суму 30\~252,26 грн, яка складається з наступного: 20\~059,10 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10193,16 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Також, умовами вказаного договору, зокрема п.6.2.2, 8.1, 8.2 передбачено обов`язок ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" передати ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" документи, які засвідчують права, що відступаються, інформацію, яка є важливою для їх здійснення, оригінали розрахунків заборгованості станом на дату укладення цього договору, із зазначенням платежів здійснених боржником. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України визначено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, суд вважає доведеним факт переходу до ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" прав первісного кредитора у зобов`язанні [PERSON] за кредитним договором №№2008116292 від 17.02.2014. Згідно розрахунку позивача сума боргу відповідача у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором №2008116292 від 17.02.2014 становить 10 224,63 грн, яка складається з: часткової суми заборгованості за період з 18.04.2016 по 17.02.2017 за тілом кредиту у розмірі 8 538,61 грн та за процентами за користування кредиту у розмірі 0,42 грн, (відповідно до Графіку платежів), а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 22.06.2021, становить 1\~685,60 гривень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Як вбачається зі змісту п.1.4.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується повністю повернути Банку всю суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені Кредитним договором у строк - не пізніше 17.02.2017. Встановлено, що 18.02.2019 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило на адресу відповідача вимогу про погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором №2008116292 від 17.02.2014, відповідно до якої товариством було надано строк - до 18.03.2019 сплатити суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 30\~252,26 грн. Позивач у позові вказує, що оскільки повідомлення-вимога направлена ТОВ «ФК «Прайм Альянс» датована - 18 лютого 2019 року, а тому позовна давність починає обраховуватися з - 18 березня 2019 року, тобто із закінченням пільгового періоду. Однак, з вказаними твердженнями неможливо погодитись виходячи з наступного. Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019. ТОВ «ФК «Прайм Альянс» у свою чергу 18.02.2019 направило вимогу про необхідність погасити заборгованість у повному обсязі протягом 30-ти календарних днів, але не пізніше ніж до - 18.03.2019. Отже, приймаючи за договором факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 право грошової вимоги, позивач ознайомився з фактичними обставинами кредитної справи відповідача і був обізнаний про прострочення строку виконання зобов`язань та можливий ризик застосування строку позовної давності, а тому строк позовної давності для позивача слід обраховувати з 18.02.2017 (кінцева дата повернення кредиту за договором). Крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з пункту 1.4.6 договору розмір щомісячних платежів визначається за формулою ануїтентних платежів. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Тому, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Терміни позовної давності, що є звичайним явищем в національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконують кілька завдань, у тому числі забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (судове рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Російської Федерації», пункт 570, та судове рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 51). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, необхідно дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити в їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Суд приходить до висновку, що до позовних вимог про стягнення заборгованості за ануїтентними платежами необхідно застосувати строк позовної давності. Таким чином, судом встановлено, що згідно умов кредитного договору кінцева дата повернення кредиту за договором 17 лютого 2017 року, а тому перебіг позовної давності розпочався 18 лютого 2017 року та сплив 18 лютого 2020 року, в той час, як із позовом до суду за захистом порушених прав позивач звернувся лише 14.07.2021. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки позовна заява подана зі спливом строку позовної давності. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано: ордер на надання правничої (правої) допомоги серії ВО № 1023563 від 14.09.2021, Договір № 1915 про надання правничої допомоги від 16.10.2019; додаткову угоду № 4 до договору № 1915 про надання правничої допомоги від 16 жовтня 2019 року, у якій вказано, що сторони встановили, що розмір вартості наданої адвокатським бюро професійної правничої допомоги становить фіксований розмір у сумі 12\~000 грн; акт прийому-передачі наданих правничих послуг до Додаткової угоди № 4 від 10.09.2021 до Договору №1915 про надання правничої допомоги від 16.10.2019, у якому детально описано обсяг виконаних робіт та витрачений час адвоката, вартість за годину/одиницю 1500 грн., зокрема, адвокатом надано наступні правничі послуги: ознайомлення з обставинами правовідносин [PERSON] та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», вивчення документів, з`ясування фактичних обставин (0,5 год.); підготовка та подання Відзиву на позовну заяву (3 год.); підготовка письмових пояснень (1 год.); надання консультацій з правових питань та моніторинг руху справи (0,3 год.); участь у судових засіданнях (27.09.2021, 25.10.2021, 16.11.2021, 08.12.2021, 21.02.2022, 05.05.2022, 13.06.2022) (7 год.); підготовка та подання доказів понесених судових витрат (1 год.). При цьому, суд вважає, що у акті прийомупередачі наданих правничих послуг від 09.08.2022 року, сторонами не вірно зазначено час участі адвоката у судових засіданнях - 7 год., оскільки із протоколів судових засідань у даній справі вбачається, що адвокат Бурко О.В. приймав участь у них сумарно не більше трьох годин, а також у судових засіданнях 05.05.2022 та 13.06.2022 представника позивача адвоката Бурка О. В. не було. Крім цього, у вказаному акті сторонами зазначено, що на підготовку акту виконаних робіт та клопотання про приєднання доказів понесених судових витрат, адвокатом у справі затрачено 1 год. із розрахунку 1500 грн. за год. робочого часу, що на думку суду є надто завищеним та не співмірним із складністю даного виду наданих послуг. Вказаний розмір послуг адвоката суд вважає необґрунтованим і таким, що не відповідає складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, яка становить 10\~224,63 грн, а тому з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення вимог відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" у користь [PERSON] 5000 гривень судових витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: dismissed