Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Глухівського міськрайонного суду Сумської області із вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 100723, вчинений 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з неї на користь ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», заборгованості в сумі 19952,01 грн.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що жоден кредитний\~договір між\~нею та\~відповідачем не\~був нотаріально\~посвідчений,\~не був\~забезпечений іпотекою,\~а позивача\~не було\~повідомлено про\~вимогу кредитора.Зауважує, що приватному нотаріусу належні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, не надані, оригінал нотаріально посвідченого договору відсутній. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом порушено вимоги закону щодо вчинення виконавчих написів, а тому позивач просить визнати вказаний вище виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 21 червня 2022 року відкрито провадження у даній\~справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цього ж дня дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу та третім особам була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу та третім особам був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов та відповідно пояснень щодо нього. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 28 червня 2022 року отримав копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви разом з додатками. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за вказаною в позовній заяві адресою відсутній. У встановлений судом строк пояснень щодо позову не подав. Відповідно до\~статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)\~суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 20 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.С. було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 100723 про стягнення з позивача на користь відповідача 19952,01 грн. заборгованості за кредитним договором. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. 10 червня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 65772941 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в сумі 19952,01 грн.. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 39 Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 вищевказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~(далі Порядок) встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»,\~Перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, вчиняючи 20 листопада 2020 року виконавчий напис №100723 приватний нотаріус Горай О.С. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. З матеріалів справи вбачається, що ні відповідачем, ні нотаріусом доказів подання останньому нотаріально посвідченого договору суду не надано. Тобто приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог\~Закону «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису № 100723 від 20.11.2020 таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме, 992,40 грн. понесених позивачем витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., а всього підлягають стягненню 3992,40 грн..

Outcome: approved