Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] , яка об лаштована газовим обладнанням, а саме газовою побутовою плитою для приготування їжі, вона є споживачем газу. Починаючи з 26.05.2021 року в її квартирі було припинено розподіл природного газу. На момент відключення природного газу заборгованість зі сплати у позивача була відсутня. За поясненнями працівників АТ «Запоріжгаз» відновлення газопостачання можливо буде після сплати боржниками боргів за постачання газу або пломбування мережі у квартирах. Таким чином, позивач зазначає, що відповідач по надуманим обставинам безпідставно позбавив її в праві користуватись газом, фактично відповідач здійснює фінансове шантажування боржників з метою погашення накопичених боргів. Позивач є інвалідом ІІ групи і відсутність в помешканні газопостачання призвело до вкрай негативних наслідків для здоров`я, стало необхідним придбати для приготування їжі та напоїв електроплити за власний кошт вартістю 885,00 грн., що спричинило майнову шкоду позивачу. Крім того, у зв`язку з незаконними діями відповідача, вчиненими з грубим порушенням умов законодавства, їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає у порушенні звичайного укладу життя. Позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 885,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5015,00 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжі від 13.09.2021 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На адресу суду від представника відповідача АТ «Запоріжгаз» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник [PERSON] просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі, пославшись на таке. З 01.11.2016 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу», яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України. Відповідно за вказаним, в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» АТ «Запоріжгаз» серед суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРП). У відповідності до статті 38 Закону та права Оператора ГРМ, визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексу газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі умови забезпечення комерційного приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів та обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі ринку природного газу визначено Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.11.2015 року за № 1379/27824 (надалі - ГРМ). Згідно з пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на постачальників. Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ визначено, що споживачі, у тому побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРС та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п. 4 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ). Пунктом 5 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ). Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ. Норми Правил безпеки систем газопостачання, затверджені Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015 року та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 року за № 674/27119 (надалі - Правила) становлять систему законодавства України. Пунктом 1.2. Правил визначено, що ці Правила встановлюють вимоги безпеки до систем газопостачання для забезпечення природним газом з надлишковим тиском не більше 1,2 МПа, а також зрідженим вуглеводневим газом з надлишковим тиском не більше 1,6 МПа. Згідно до п. 7.41 розділу VІІ Правил, роботи, пов`язані з розгерметизацією зовнішніх і внутрішніх газопроводів, обладнання (заміна арматури, фільтрів, лічильників тощо), необхідно проводити на відключеній ділянці газопроводу. Після вимикаючих пристроїв у напрямку руху газу необхідно встановити інвентарні заглушки. Відповідно до пункту 7.17 розділу VІІ Правил, всі об`єкти системи газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресування не допускається. На виконання Спеціалізованого плану 26.05.2021 року здійснено припинення розподілу природного газу на 149 житлових будинків, зокрема за адресою: [ADDRESS] . За наслідком припинення розподілу природного газу складено акт від 26.05.21р. 25.05.21р. видано нараяд-допуск № 231/7 на проведення пуску газу в тому числі квартири [ADDRESS] . Дата проведення робіт 26.05.21р., тобто день обрізки газового колодязя на газопроводі середнього тиску діаметром 150 мм за адресою: [ADDRESS] , згідно спеціального плану. У зв`язку з незабезпеченням 26.05.2021р. власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування пуск газу не здійснено. У відповідності до розділу 11 наряду № 231/7 дію останнього продовжено до 28.05.21р. 31.05.2021р. видано наряд-допуск № 235/7, дія якого через незабезпечення власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування, продовжено до 04.06.2021р. 07.06.2021р. видано наряд-допуск № 244/7, дія якого через незабезпечення власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування, продовжено до 11.06.2021р. 14.06.2021р. видано наряд-допуск № 271/7, дія якого через незабезпечення власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування, продовжено до 18.06.2021р. 18.06.2021 року після забезпечення власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування виконано пуск газу до восьми квартир будинку [ADDRESS] , в тому числі і до квартири [ADDRESS] , про що складено акт. Відповідач звертає увагу суду, що всі свої роботи АТ «Запоріжгаз» виконує з огляду на безпеку газопостачання, суворо дотримуючись вимог правил, що є запорукою безпеки життя споживачів природного газу та недопущення матеріальних збитків. Згідно до п. 6 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ, відновлення газопостачання здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості після усунень порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання. Як передбачено п. 8.4 Типового договору розподілу природного газу, що затверджений постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року (зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 06.07.2015 року за № 1384/27829, у разі якщо дії однієї зі сторін призвели до завдання матеріальної та/або моральної шкоди іншій стороні (шкода заподіяна майну чи життю або здоров`ю людини), відшкодування здійснюється в добровільному порядку згідно з вимогами чинного законодавства у разі, якщо не досягнуто згоди, - за рішенням суду. Представник звертає увагу суду, що у матеріалах справи відсутні докази заподіяння відповідачем шкоди життю чи здороваю, майнової шкоди позивачу по справі, як споживачем у правовідносинах із газопостачанням. Окрім того, звертає увагу суду на те, що у даному випадку позивач вважає шкодою витрати, які вона понесла у зв`язку із придбанням електроплити. Проте, такі посилання позивача не узгоджуються із змістом статті 22 Цивільного кодексу України, якою визначено відшкодування збитків та інші спроби відшкодування майнової шкоди. Також, позивач не довела причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та понесеними позивачем витрат. За своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідних здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права. За таких обставин, відповідач вважає позовні вимоги позивача в частині відшкодування майнової шкоди такими що не підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідач вважає що вказані позовні вимоги також задоволенню не підлягають, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається відсутність доказів на підтвердження завданої позивачу моральної та матеріальної шкоди, що суперечить вимогам ст. 81 ЦПК України. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу в його відсутність. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач у справі - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На виконання Спеціалізованого плану 26.05.2021 року здійснено припинення розподілу природного газу на 149 житлових будинків, зокрема за адресою: [ADDRESS] . За наслідком припинення розподілу природного газу складено акт від 26.05.21р. 25.05.21р. видано нараяд-допуск № 231/7 на проведення пуску газу в тому числі квартири [ADDRESS] . Дата проведення робіт 26.05.21р., тобто день обрізки газового колодязя на газопроводі середнього тиску діаметром 150 мм за адресою: [ADDRESS] , згідно спеціального плану. У зв`язку з незабезпеченням 26.05.2021р. власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування пуск газу не здійснено. У відповідності до розділу 11 наряду № 231/7 дію останнього продовжено до 28.05.21р. 31.05.2021р. видано наряд-допуск № 235/7, дія якого через незабезпечення власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування, продовжено до 04.06.2021р. 07.06.2021р. видано наряд-допуск № 244/7, дія якого через незабезпечення власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування, продовжено до 11.06.2021р. 14.06.2021р. видано наряд-допуск № 271/7, дія якого через незабезпечення власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування, продовжено до 18.06.2021р. 18.06.2021 року після забезпечення власниками квартир під`їзду доступу до газопроводів для їх зовнішнього огляду та контрольного опресування виконано пуск газу до восьми квартир будинку [ADDRESS] , в тому числі і до квартири [ADDRESS] , про що складено акт. На а.с.6 міститься копія оголошення АТ «Запоріжгаз» про проведення ремонтних робіт та необхідність надання доступу до квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з припискою: доступ до квартир необхідний. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав, розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Ст. 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою. Зазначений спосіб захисту за загальним правилом не пов`язаний з безпосереднім порушенням права особи. Проте цей позов також може поєднуватися з іншими позовами, наприклад, щодо вимог про захист права власності з віндикаційним, негаторним позовом або з позовом про виключення майна з опису або звільнення з-під арешту. Згідно пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачем) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварії, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлюваних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/аюбо комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством. Пункт 6 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем зазначає, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу). За таких обставин, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки мешканці під`їзду не надавали вільного доступу до своєї квартири, в період часу, коли проводилися ремонтні роботи для перевірки на безпеку, порушення, витоків газу, однак відповідач не зміг потрапити у квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Суд звертає увагу, що газопроводи та споруди на них є об`єктом підвищеного ризику, а тому ігнорування вимог Правил безпеки є неприпустимим, а виконання Правил безпеки є певною гарантією надійності функціонування системи газопостачання, безпеки життя та здоров`я населення. З урахуванням того, що мешканці після відключення газопостачання не надали доступ для зовнішнього огляду і опресування повітрям газового обладнання, суд вважає, що відключення відповідачем газопостачання було законним. Надаючи оцінку твердженням позивачки та її представників стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то вказані позовні вимоги на думку суду також задоволенню не підлягають, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи та правомірності відключення від газопостачання квартири позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Як передбачено п. 8.4 Типового договору розподілу природного газу, що затверджений постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року (зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 06.07.2015 року за № 1384/27829, у разі якщо дії однієї зі сторін призвели до завдання матеріальної та/або моральної шкоди іншій стороні (шкода заподіяна майну чи життю або здоров`ю людини), відшкодування здійснюється в добровільному порядку згідно з вимогами чинного законодавства у разі, якщо не досягнуто згоди, - за рішенням суду. Як вбачається із матеріалів справи, в них відсутні докази заподіяння відповідачами шкоди життю чи здороваю, майнової шкоди позивачу по справі, як споживачем у правовідносинах із газопостачанням. Окрім того, звертає увагу суду на те, що у даному випадку позивач вважає шкодою витрати, які вона понесла у зв`язку із придбанням електричної пічки. Проте, такі посилання позивача не узгоджуються із змістом статті 22 Цивільного кодексу України, якою визначено відшкодування збитків та інші спроби відшкодування майнової шкоди. Внаслідок здійсненої витрати позивачем була набута у власність матеріальна цінность для задоволення власних потреб, яка з моменту придбання залишаєься в її власності. Вказані витрати не можна віднести до витрат, здійснених на відновлення порушеного права на отримання природного газу від відповідача, а тому вони не є збитками. Таким чином, позивач не довела причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідачів та понесеними нею витрат. За своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідних здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права. Через те, що факту незаконних дій відповідача в судовому засіданні встановлено не було, вимоги позивачки про стягнення матеріальної шкоди за придбання електричної пічки та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки є похідними та недоведеними. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1575цс16, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Однак зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, вбачається відсутність доказів на підтвердження завданої позивачу моральної шкоди, представниками АТ «Запоріжгаз», оскільки їх дії з припинення газопостачання були законними, тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, які є похідними від основних вимог, не підлягають теж задоволенню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у ній докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за його недоведеністю. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати суд відносить на рахунок позивачки, які відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed