Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Представник позивача, адвокат Данильчук С. Г. звернувся до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, в якому просив визнати [PERSON] батьком [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, що [PERSON] та [PERSON] з 2014 року фактично проживають однією сім`єю без укладення шлюбу. Фактичним місцем проживання позивача та відповідача у 2014 році було м. Макіївка Донецької області. У 2014 році [PERSON] завагітніла від [PERSON] та, враховуючи початок бойових дій у м. Макіївка, вони змушені були переїхати до м. Омськ, Омської області, Росія. [INFO] [PERSON] народила доньку в м. Омськ Росія, батьком якої є позивач. За спільним погодженням позивача та відповідача доньці було визначено прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] . Про народження дитини Совєтським відділом управління ЗАЦС Головного державно-правового управління Омської області було здійснено запис акту про народження № 3812 від 23.12.2014 та видане відповіде свідоцтво серії [NUMBER] . В актовому записі про народження [PERSON] в графі «Батько» відомості відсутні. [PERSON] та [PERSON] мають ще одну спільну доньку [PERSON] . Позивач та відповідач проживають разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Відповідач відмовляється добровільно внести зміни до актового запису про народження дитини щодо запису про батька. За таких обставин, єдиною можливістю встановити батьківство [PERSON] по відношенню до дитини є звернення до суду з позовом про визнання батьківства. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Данильчук С. Г. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Позивач [PERSON] підтримав думку представника та суду пояснив, що дитина [PERSON] народилася в Росії, а послуга щодо вписання батька дитини у свідоцтво була платною, однак коштів на той час не було. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.12.2014 Совєтським відділом управління ЗАЦС Головного державно-правового управління Омської області, [PERSON] народилася [INFO] в м. Омськ, про що складено актовий запис № 3812 та її батьками зазначено: в графі «батько» відомості відсутні, а в графі «мати» [PERSON] (а.с.12-15). Стаття 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини першої та другої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір`ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 СК України). За змістом ст. 126 СК України, заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: dismissed