Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28.01.2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 65. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину [PERSON] , 2017 року народження. Позивач вказує, що починаючи з середини 2021 року у них з відповідачем почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало важким, вони втратили почуття взаємоповаги та любові та мають різні погляди на сімейне життя. Подружжя не підтримує шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, у зв`язку з цим позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 03.08.2022 року позивач подала до канцелярії суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судовий збір залишає за собою, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». 03.08.2022 року від відповідача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 28.01.2017 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 65. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved