Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини доньки: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 20000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі до суду позовної заяви до досягнення донькою 23-х років за умови, якщо вона буде продовжувати навчання. Мотивуючи свою заяву тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 року, який розірвано на підставі рішення суду від 27.04.2015 року. Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Відповідач не приймає участь у фінансових витратах забезпечення їх спільної дитини,ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач має власний бізнес з якого отримує дохід, аліментів нікому не сплачує, а тому в змозі сплачувати аліменти на доньку. У зв`язку з чим вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 23 червня 2022 року позовну заяву про стягнення аліментів було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розгляд справи проводити без її участі, оскільки вона знаходиться у Німеччині. Відповідач в судове засідання не з`явився, скористався правом відзиву в якому зазначив, що визнає позов частково та просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 3000 гривень щомісячно. Вказав, що з позивачкою в усній формі було досягнуто згоди, що особисто на банківську картку [PERSON] надсилати кошти на утримання дитини в розмірі 6000 гривень, що підтверджується наданими до відзиву банківськими роздруківками. Крім того, вказав, що регулярно приймає участь у додаткових витратах на дитину, забезпечує фінансово відпочинок дитини, купує їй речі, оплачував різні курси, гуртки, шкільні витрати, медичні потреби. Зазначив, що на теперішній час постійно проживає в місті Нова Каховка на тимчасово окупованій території Херсонської області та не здійснює підприємницьку діяльність, не має постійного доходу. Представниця відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 3000 грн. з підстав викладених у відзиві на позов. Суд,вислухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано 27 квітня 2015 року, що підтверджується копією рішення Новокаховського міського суду Херсонської області а.с. 13-14). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 8). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. На підтвердження здатності відповідача сплачувати аліменти у розмірі 20000 грн. позивачкою було надано інформацію з державних реєстрів щодо наявності у позивача об`єктів нерухомості на території Херсонської області (а.с. 15-26). При цьому, суд зауважує, що зараз на території Херсонської області ведуться бойові дії, а отже доводи відповідача, що зараз він не може отримувати дохід від цих об`єктів є слушними. Щодо договору оренди приміщення від 01 травня 2021 року, наданого позивачкою на підтвердження витрат на проживання у місті Києві (а.с. 9-12), то суд зазначає, що відповідно до заяви позивачки, зараз вона проживає у Німеччині, а отже не користується цією нерухомістю в інтересах дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає: з 1 січня - 2100 гривня, з 1 липня - 2201 гривень, з 1 грудня - 2272 гривень;\~дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до діючого законодавства, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження працевлаштування відповідача або ж отримання будь-яких доходів відповідачем. За змістом статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та обов`язку обох батьків по утриманню дітей, часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2021 року (з моменту подачі позову через пошту (а.с. 28) і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів до 23 років за умови продовження навчання, то суд вважає їх передчасними. Згідно із\~ст.\~430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. За п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності ст.141 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908 гривні 00 копійок. Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України).

Outcome: partial