Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

25.04.2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання права власності на самочинне будівництво. Свій позов обґрунтовує тим, що 03.04.2001 року між нею та [PERSON] було укладено договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних технічного паспорту КП Новоград-Волинське МБТІ Житомирської обласної ради від 29.07.2021 року, загальна площа квартири становить 55,3 кв. м, а також вказано рік побудови квартири 1960 рік, та прибудови 2002 рік. При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно для реєстрації права власності та внесення відповідних відомостей до РРП та ДІАМ, хоча добудова й виконана з додержанням архітектурних та будівельних норм, їй було відмовлено та роз`яснено порядок прийняття в експлуатацію об`єктів самочинного будівництва. І оскільки іншої можливості, окрім як у судовому порядку, встановити право власності на самочинне будівництво не має, вона змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та без її адвоката, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надіслали заяву, в якій при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору дарування від 03.04.2001 року (а.с 6). У свою чергу, з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] за вищевказаною адресою вбачається, що квартира 1960 року побудови, загальною площею 55,3 кв. м. та має прибудову 2002 року, право власності на яку, у свою чергу, не зареєстровано (а.с.8-9, 10). Згідно Висновку № 20 про відповідність місця розміщення веранди а5 до квартири [ADDRESS] житлового будинку на [ADDRESS] відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд від 30.08.2021 року вищевказана прибудова розміщена у межах власної земельної ділянки відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватися за при значенням (а.с. 11). Відповідно до ч.1\~ст. 375 ЦК України\~власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються\~статтею 376 цього Кодексу\~(ч.4\~ст. 375 ЦК України). Згідно ч.1\~ст. 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно п.9. Розділу\~V Прикінцеві положення Закону України Про регулювання містобудівної діяльності орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами)земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва,що за класом наслідків(відповідальності)належать до об`єктів з незначними наслідками(СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та у передбачених законом чи договором випадках - з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації. Відповідно до ст. 26 Закону України Про основи містобудування спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. У зв`язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Як вбачається з матеріалів справи, прибудова розміщена на земельній ділянці кадастровий номер 1811000000:00:013:0954, що належить їй на праві власності (а.с. 7). [PERSON] , у свою чергу, зверталася до компетентних органів з метою прийняття в експлуатацію об`єкту самочинного будівництва та реєстрації права власності, зокрема до ДІАМ та державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак їй було відмовлено (а.с. 12, 13-14). Таким чином, враховуючи, що прибудова побудована з дотриманням усіх необхідних умов та може використовуватись за призначенням, суд дійшов висновку про задоволення позову. Повний текст рішення суду складено 30.08.2022 року.

Outcome: approved