Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований наступними обставинами. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., від 21.11.2019 року, відкрито виконавче провадження за № 60671996 з примусового виконання виконавчого напису за № 7458, від 05.11.2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 630059797, від 28.11.2013 року, у загальному розмірі 31748,82 грн. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та законодавства України, а саме: нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, оскільки позивачем не підписувався кредитний договір або будь-які документи з умовами, які б передбачали для нього такі наслідки невиконання умов кредитного договору, які мали місце за фактом видачі виконавчого напису щодо розміру заборгованості; виконавчий напис вчинений після спливу трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги за договором; кредитний договір нотаріально не посвідчений, а отже, у нотаріуса не було правових підстав вчиняти виконавчий напис. Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., реєстровий № 7458, від 05.11.2019 року. Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, до суду його представник подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а. с. 157). Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином (а. с. 136, 137, 145, 155). До канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на дотримання всіх вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису (а. с. 113 117). Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а. с. 134, 149, 156), про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала. Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а. с. 135, 154), про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 05.11.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис, реєстровий № 7458 (а. с. 11 12). Вказаним виконавчим написом запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, загальна сума якої становить: 31098,82 грн., що виникла за кредитним договором № 630059797, від 28.11.2013 року, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого виступає ТОВ «Вердикт Капітал». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., від 21.11.2019 року, відкрито виконавче провадження № 60671996 з примусового виконання вказаного виконавчого напису (а. с.13 14). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5, від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно, на підставі виконавчих написів. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду, від 22 лютого 2017 року, у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України, від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662, від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.11.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду, від 22.02.2017 року, у справі № 826/20084/14, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172, від 29.06.1999 року, у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Судом встановлено, що 28.11.2013 р. між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції, укладений договір. Відповідно до додатку до вказаного договору, позивачу відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом 75000 грн. (а. с. 9 10). Зазначений договір не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, в розмірі 908,00 грн., а також судовий збір за звернення до суду із заявою про забезпечення позову, у розмірі 454,00 грн., у загальному розмірі 1362,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved