Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований батько позивача [PERSON] , який з березня 2015 року в квартирі не проживає та місце знаходження його не відоме, контактів позивач з відповідачем не підтримує, будь-яких домовленостей про користування житлом міх сторонами відсутні. Реєстрація відповідача за вказаною вище адресою заважає позивачу повноцінно користуватись належним йому майном, а саме даний факт впливає на оформлення соціальної допомоги з боку держави. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.07.2022 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду неотриманим, що відповідно до ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подала. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281\~ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 28.04.1998 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно договору дарування від 01.03.2012 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Золотоніської міської ради від 01.04.2022, [PERSON] проживає по [ADDRESS] , сім`я складається: [PERSON] , 1960 року народження. Згідно довідки виданої старшим будинку [PERSON] від 30.03.2022, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1959 року народження та [PERSON] , 1960 року народження, який фактично не проживає з 2015 року. Згідно акту обстеження житла [PERSON] від 07.06.2021 в квартирі [ADDRESS] , зареєстрована та проживає [PERSON] , 1959 року народження, мати власника квартири [PERSON] .. [PERSON] , 1960 року народження зареєстрований в даній квартирі, але не проживає з 2015, місце знаходження його не відоме. Як вбачається з пояснень [PERSON] та [PERSON] від 14.06.2022, [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 26.03.2015. Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст.\~383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою\~статті 156\~ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована правова позиція про те, що за змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв`язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає більше семи років, суд приходить до висновку, що останнього слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з подальшим зняттям його з реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: approved