Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-23 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,4030га по [ADDRESS] . Державний акт нею отриманий 27 березня 2001 року. Ця ділянка складається з двох земельних ділянок: площею 0,1709 га та площею 0,2321га, та була передана в іпотеку за договором, укладеним 27 березня 2006 року з ПАТ «Банк «Київська Русь». При посвідченні правочину нотаріусом внесено запис про іпотеку та про обтяження ділянок. На виконання рішення суду та за виконавчим листом про стягнення з неї заборгованості на користь [PERSON] приватним виконавцем Горбачем С.Ф. відкрито виконавче провадження, накладено арешт на все її майно та передано земельну ділянку площею 0,1709га на прилюдні торги. Враховуючи, що земельна ділянка площею 0,1709га обтяжена іпотекою за діючим кредитним договором, то така передача могла відбудитись лише за згодою іпотекодержателя ПАТ «Банк «Київська Русь». Такої згоди приватним виконавцем отримано не було. І про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець зобов`язаний повідомити заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі. Такі вимоги були порушені. Після проведених торгів приватним виконавцем 27 травня 2020 року складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та приватним нотаріусом Леденьовим І.С. 09 червня 2020 року видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів земельної ділянки площею 0,1709га з кадастровим номером 3222487001:01:004:5067 на ім`я переможця [PERSON] . Вищевказаний акт та свідоцтво видані відповідачами та третьою особою з порушенням та всупереч нормам Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження», грубо порушують його права, які підлягають захисту в судовому порядку. Просила суд: визнати недійсним акт приватного виконавця Горбача С.Ф. від 27 травня 2020 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складений в рамках виконавчого провадження №60005975; визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. 09 червня 2020 року, зареєстроване в реєстрі за №3111; визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52743875 від 19 червня 2020 року 13:55:56; скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1709га, кадастровий номер 3222487001:01:004:5067, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав за номером запису 36962228. 29 вересня 2020 року надійшов відзив відповідача приватного виконавця Горбача С.Ф. Не погоджуючись з доводами позову вказав, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості на загальну суму 1\~911\~114,36 грн. На виконання судових рішень ним було накладено арешт на все майно та грошові кошти боржника та направлені відповідні запити для з`ясування матеріального стану боржника. Про відкрите виконавче провадження позивачу по справі було відомо, оскільки її представники ознайомлювались з виконавчим провадження, але жодних зауважень не висловили, скарг до суду не подавали, жодних дій, спрямованих на виконання судових рішень не вчинила, по суті перешкоджала виконанню. З реєстру речових прав ним встановлено належність боржнику земельної ділянки площею 0,1709га з кадастровим номером 3222487001:01:004:5067, яка не мала жодних обтяжень, в тому числі іпотека, обмежень та арештів, крім накладеного ним в рамках даного провадження. Ним у встановленому законом порядку було проведено опис та арешт майна, виставлено його на торги, а в подальшому передано стягувачу. Зазначив, що земельна ділянка площею 0,1709га зареєстрована за позивачем на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. При виготовленні технічної документації щодо такого поділу має бути згода заставодержателя. Вважає, що іпотека в даному випадку припинена на підставі ст.17 Закону України «Про іпотеку», а саме знищення (втрата) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. При проведенні торгів жодної інформації в реєстрі не було щодо іпотеки земельної ділянки або будь-якого іншого обтяження, а на інші земельні ділянки, які зареєстровані за позивачем міститься така інформація. Позивачка не надала доказів передачі саме цієї земельної ділянки в іпотеку та оформленого у встановленому порядку договору іпотеки. Просив відмовити в задоволенні позову. 01 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] . Не погоджуючись з позовом вказав, що позивачка не надала доказів входження земельної ділянки площею 0,1709 га до земельної ділянки 0,4030га та передачі її в іпотеку. Право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за позивачкою не на тій правовій підставі, що вказує в позові. Так, державна реєстрація ділянки площею 0,1709га здійснена на підставі технічної документації з поділу та об`єднання земельної ділянки. Запису про припинення існування земельної ділянки площею 0,4030га в реєстрі немає. На час проведення торгів жодних записів про іпотеку, арешт або інше обтяження не було. Приватним виконавцем всі дії вчинено у відповідності до чинного законодавства. Просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2021 року залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в якості третьої особи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2021 року залучено товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» в якості третьої особи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.02.2022 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання 15.07.2022 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник позивача подав до суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. Представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву про проведення розгляду справи у їх відсутності. Проти позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 13 червня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Апишковою З.І. За даним договором було придбано житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1709га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 27 березня 2000 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,4030га в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд (серія І-КВ №028324). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом України «Про виконавче провадження». За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що 09 вересня 2019 року на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Горбача С.Ф. надійшла заява представника стягуваxа, адвоката Малиновської В.Д. та виконавчий лист Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2-2370/12, провадження № 2/2601/6634/12 від ЗОЛ 1.2012, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики в розмірі 766 428, 36 грн., суми штрафу в розмірі 766 428,36 грн., судовий збір в розмірі 3 219,00 грн,, а всього 1 536 075,72 грн. За ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Горбача С.Ф. від 09 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження (ВП№ 60005975). Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження, в якій також містилась інформацію про ідентифікатор для доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження. У частині 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Аналогічним за змістом є і п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з яким виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. На виконання вимог Закону приватним виконавцем направлялись різноманітні запити, витребовувалась інформація щодо майнового стан боржника, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Представник боржника неодноразово ознайомлювався з матеріалами, але жодних заяв чи дій, направлених на виконання судового рішення не вчинив. При розгляді справи позивач також не вказав про поважність причин неможливості виконання судових рішень. Згідно вимог статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. У відповідності до вимог статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. Для перевірки майнового стану та наявності нерухомого майна приватним виконавцем сформовано Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон Відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.09.2019 №180251108. Так, приватним виконавцем встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про накладення арештів на земельну ділянку площею 0,1709 га, кадастровий номер 3222487001:01:004:5067, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З даної довідки не вбачається записів про обтяження даної земельної ділянки саме як предмета іпотеки. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 жовтня 2019 року № НВ-3216761342019 вбачається, що земельна ділянка площею 0,1709 га, кадастровий номер 3222487001:01:004:5067, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована 03.12.2014 у Державному земельному кадастрі, на праві приватної власності за [PERSON] . Відповідно до постанови 12 листопада 2019 року приватним виконавцем здійснено опис земельної ділянки площею 0,1709 га, кадастровий номер 3222487001:01:004:5067, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Горбача С.Ф. від 16 грудня 2019 року призначено суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 26 грудня 2019 року приватним виконавцем отримано звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,1709 га, кадастровий номер 3222487001:01:004:5067, та того ж дня за вих. № 02-01/60005975-765 на адресу сторін виконавчого провадження направлено повідомлення про результати оцінки майна. Боржнику вказане повідомлення направлено за адресою: [ADDRESS] , оскільки представником боржника було надано вказану адресу для листування (заява боржника від 16.10.2019 № 08/10/2019- 02). Жодних вищевказаних дій позивач як боржник виконавчого провадження не оскаржувала у встановленому законом порядку. Згідно з частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті.

Outcome: dismissed