Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

19 серпня 2022 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування вимог заявник зазначила, що [INFO] в місті Севастополь помер її батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець міста Запоріжжя, причина смерті: легеневий набряк, невстановлений цироз печінки. Виходячи з вищенаведеного, заявник [PERSON] просить встановити факт смерті громадянина України, уродженця місця Запоріжжя [PERSON] , [INFO] , в місті Севастополь, Автономна Республіка Крим. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 19 серпня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак подала до канцелярії суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, заяву просить задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту смерті слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , який виданий Гагарінським РВ УМВС України в місті Севастополі 04 жовтня 1996 року, [PERSON] , уродженець міста Запоріжжя, є громадянином України, відомості про місце реєстрації відсутні (а.с.12). Відповідно до копії паспорту № [NUMBER] , який видано на ім`я [PERSON] , [INFO] , заявник має громадянство України (а.с.3). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 вересня 2018 року, за актовим записом № 309, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 15 вересня 2018 року, після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 1987 року, з якого вбачається що батьком [PERSON] , [INFO] , являється [PERSON] , національність «русский» (а.с.6). На підтвердження смерті свого батька - [PERSON] , заявник долучила до заяви копію довідки про смерть № С-00219 на ім`я (рос.) « [PERSON] », « [INFO] », «место рождения: Запорожская обл., гор. Запорожье», «гражданство - Российская Федерация», «место смерти - Российская Федерация, г. Севастополь», «причина смерти - легочный отек, неуточненный цирроз печени» (а.с.15). Окрім того, заявником надано копію (рос.) «Свидетельство о смерти», яке видано на ім`я « [PERSON] » «гражданин Российской Федерации», « [INFO] » « место рождения: Запорожская обл. гор.Запорожье», «дата смерти - [INFO] », «место смерти - Российская Федерация, г. Севастополь» (а.с.16). Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті у місті Сімферополь АР Крим заявник зазначив, що у неї відсутні документ про смерть її батька, який виданий компетентною установою України, у зв`язку з чим відсутня можливість зареєструвати смерть її батька компетентними органами держави Україна. Згідно з п. 8) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до статті 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності до частин 3, 4 статті 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Виходячи з вищенаведеного, заявником не надано суду доказів на підтвердження звернення до органів, які здійснюють реєстрацію актів цивільного стану, та не надано доказів на підтвердження відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації події смерті. Суд звертає увагу на те, що згідно доданої до заяви ксерокопії паспорту батька заявника - [PERSON] , останній є громадянином України (а.с.12). В той же час, в ксерокопії довідки про смерть № С-00219 від 25.01.2020 року вказано, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації. З урахуванням вищезазначеного, у суду виникають обґрунтовані сумніви у відповідності наданих суду ксерокопій документів їх оригіналам, які унеможливлюють встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України (а.с.15). Судом встановлено, що відомості про громадянство померлого [PERSON] , які зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в довідці про смерть. Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», встановлено, що державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Частина 4 даної статті вказує, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Виходячи з вищенаведеного, слід зазначити, що [PERSON] помер [INFO] , як вбачається із наданих заявником документів, отже пройшло більше одного року з дня смерті. Окрім того, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження інформації щодо місця реєстрації або проживання особи, яка померла. За змістом ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Виходячи з вищенаведеного, заявник не надала суду докази на підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed