Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Губиниської селищної ради, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 1.2650 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223255600:01:027:2217, розташованої на території Губиниської селищної ради, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування свого позову, позивач зазначає, що [INFO] помер його дід, [PERSON] , який за життя склав заповіт, посвідчений секретарем Губиниської селищної ради 19.10.2016 року за р. №188, відповідно до якого заповідав йому ј частку земельної ділянки площею 5,060 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Губиниської селищної ради, що належала йому на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року. Після смерті діда він звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену частку земельної ділянки йому було відмовлено у зв`язку з тим, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності на ј частку земельної ділянки площею 5.06 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Губиниської селищної ради зареєстроване за спадкодавцем [PERSON] , але не представлений витяг з Державного земельного кадастру стосовно спадкової земельної ділянки. Також позивач звертає увагу на той факт, що нотаріусом не взято було до уваги витяг з Державного земельного кадастру, виданий йому 16.12.2019 року відділом у Новомосковському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в зв`язку з тим, що в результаті поділу земельної ділянки площею 5.06 га, за [PERSON] виділено в натурі та зареєстровано земельну ділянку площею 1,2650 га, та присвоєно кадастровий номер - 1223255600:01:027:2217. Позивач вважає, що факт поділу та виділення спадкової частки в натурі, не позбавляє діда, як власника, та його, як спадкоємця, права власності на дану земельну ділянку. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року відкрито провадження та забезпечено докази у справі. В судове засідання позивач не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника Губиниської селищної ради. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутністю представника, а також надав копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору допустимості та належності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надана копія рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року у справі №183/131/16, відповідно до якого за [PERSON] визнано право власності на ј частку земельної ділянки площею 5,060 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Губиниської селищної ради. Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності на ј частку земельної ділянки площею 5.06 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Губиниської селищної ради. Відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.12.2019 року, виданого позивачу державним реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок відділом у Новомосковському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 1.2650 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223255600:01:027:2217, розташованої на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його смерть. Після смерті [PERSON] Новомосковською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за номером № 339/201 В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є його онук, [PERSON] Судом встановлено, позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості право власності на ј частку земельної ділянки площею 5.06 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Губиниської селищної ради зареєстроване за спадкодавцем [PERSON] , але не представлений витяг з Державного земельного кадастру стосовно спадкової земельної ділянки. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону. Відповідно до\~ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі\~ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до\~ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~ст. 1225 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до\~ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно\~ст. 1299 Цивільного кодексу України, якщо у склад спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] , прийняв спадщину у відповідності до вимог законодавства України, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обґрунтована. Між тим, з урахуванням правомірності набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку, у спосіб, передбачений законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved