Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

18 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Також, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Обґрунтовано позов тим, що сторони починаючи з 2001 року протягом двох років мали відносини, планували створити сім`ю. Згодом позивач завагітніла, відносини з відповідачем почали погіршуватись. [INFO] позивач народилася сина - [PERSON] . Відповідач є батьком цієї дитини, однак він відмовився подати до органу реєстрації актів цивільного стану відповідну заяву. Після народження дитини, відносини між сторонами припинилися. [PERSON] всі ці роки зареєстрований та проживає з позивачем, повністю перебуває на її утриманні. Відповідач сином не цікавиться, участі у його житті та вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Сину виповнилося 18 років, однак він продовжує навчання на денній формі в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, у зв`язку з чим не має можливості влаштуватися на роботу. Син потребує щоденних грошових коштів на проживання, одяг, харчування, канцелярію тощо, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2021 року клопотання [PERSON] про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи - задоволено. Призначено у даній справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2022 року провадження у справі - поновлено. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Також, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлявся завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] . Його батьками відповідно до копії свідоцтва про народження записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відомості про батька [PERSON] вказані за заявою матері згідно з частиною другою статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що підтверджується копією довідки № 83 від 31 березня 2003 року. Також, з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] вбачається, що відомості про його батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] зареєстрований за адресою реєстрації позивача, про що свідчить довідка від 29 вересня 2021 року № 8503 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 9). На даний\~час [PERSON] \~навчається в\~Інституті філології\~Київського національного\~університету імені\~Тараса Шевченка на денній формі навчання, термін навчання до 30 червня 2024 року, що підтверджується довідкою від 03 вересня 2021 року № 805 (а.с. 10). За клопотанням позивача ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2021 року в справі була призначена судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради. Відібрання зразків генетичного матеріалу доручено експертам Комунального закладу «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи». Однак, у зв`язку із повторною неявкою відповідача до Комунального закладу «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» та ненадходженням біологічних зразків, вказана ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2021 року повернута без виконання (а.с. 51, 69). Позивач у судовому засіданні, зокрема, пояснила, що вони з відповідачем працювали разом і починаючи з 2001 року почали зустрічатися. У цей час відповідач був одружений. Відповідач дуже часто був у позивача вдома, ночував. Позивач готувала та носила відповідачу на роботу їжу, прала його речі. Відповідач говорив, що розлучиться і вони мали намір створити сім`ю. Коли позивач завагітніла, відносини між сторонами почали погіршуватися. Відповідач після народження сина приходив до неї та сина, про що є відповідні фотографії, але потім у відповідача з`явилася інша жінка і він ходити до позивача перестав. У минулому році позивач бачилася з відповідачем і думала, що він хоче познайомитися з сином. Відповідач познайомив позивача з своїми синами: [PERSON] та [PERSON] . Сторони домовилися про зустріч, на якій відповідач мав познайомитися з сином, але пізніше відповідач сказав, що ще рано для знайомства і не прийшов на зустріч. На даний час син навчається, на його навчання потрібні кошти, а позивачу дуже важко одній забезпечити сина. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка доводиться матір`ю позивачу, суду, зокрема, показала, що відповідач працював разом з позивачем, вони зустрічалися. Відповідач приходив до позивача, ночував, приходив навіть тоді, коли позивача не було вдома. Позивач готувала їжу відповідачу, прала його речі. Одного разу відповідач прийшов до них, коли позивача не було вдома і свідок запитала у нього: «Чому ти ходиш до нас?». Відповідач відповів, що йому дуже подобається позивач. Потім позивач завагітніла, а коли народила сина, свідок сама особисто ходила до відповідача і повідомила, що в нього народився син. Відповідач на це відповів, що син не його. Свідок говорила відповідачу, що можна зробити ДНК тест, але він відмовився. Свідок, поспілкувавшись з позивачем, вирішили, що самі виростять дитину. Син сторін виріс, на даний час йому потрібне батьківське спілкування. У частині першій статті 32 Конституції України закріплено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У Постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам, зокрема, роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених Сімейним кодексом України. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 Сімейного кодексу України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу України, зокрема частини другої статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Враховуючи викладене та те, що [PERSON] народився [INFO] , а тому до вимог позивача про визнання батьківства суд застосовує норми Кодексу про шлюб та сім`ю України. Так,\~статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України було визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач для доведення факту біологічного батьківства просила суд призначити судову молокулярно-генетичну експертизу, яка була призначена ухвалою суду від 28 грудня 2021 року. Однак, відповідач до експертної установи для відібрання біологічних зразків не зявився. Згідно із\~статтею 109\~ЦПК України\~у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи викладене,\~оцінивши наявні\~в справі\~докази в\~їх сукупності,\~беручи до\~уваги те,\~що відповідач до експертної установи для відібрання біологічних зразків не зявився, суду доказів на спростування доводів позивача не надав, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] . Також,\~відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~199\~Сімейного кодексу\~України якщо\~повнолітні дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із частиною першою статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною першою статті 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно із\~частиною першою\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги закону, що у відповідача на утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] , а також те, що син сторін - [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання, а тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Проте, суд не стягує аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як просить позивач, виходячи з такого. Мінімальний гарантований розмір аліментів, який встановлений законом і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений саме для дитини. Частиною першою статті 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки син сторін досяг повноліття, а тому правовий статус дитина на нього не розповсюджується, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про це просить позивач. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. На підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,\~

Outcome: partial