Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 20 квітня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають дочку [PERSON] . В сім`ї були конфлікти та непорозуміння, не могли досягти згоди при вирішення різних сімейних питань. Близько року не проживають разом. Чоловік залишив сім`ю і проживає з іншою жінкою. Перспектив для збереження сім'\\ немає, сім`я розпалася і шлюб існує лише формально. За взаємною згодою дочка залишається проживати з нею. Матеріальну допомогу дочці відповідач надає нерегулярно та не в належній сумі. Ухвалою від 23 червня 2022 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У поданій до суду заяві від 10 серпня 2022 року позивач просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач 10 серпня 2022 року подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши представлені у справі докази, встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає з матір`ю (позивачем), про що свідчать відомості про реєстрацію місця проживання особи. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову. За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена. На підставі наведеного та

Outcome: approved