Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що 09 квітня 2020 року між відповідачами та позивачем було укладено договір довічного утримання (догляду), за умовами якого відповідачі відчужували на користь позивача належну їм квартиру [ADDRESS] (далі - Квартира), натомість позивач брав на себе зобов`язання довічно забезпечувати відповідачів утриманням (доглядом). За наслідками укладення вказаного договору приватним нотаріусом було зареєстровано за позивачем право власності на Квартиру, а також обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. 26 лютого 2022 року позивач був призваний до лав Збройних сил України та став на захист нашої Батьківщини від збройної агресії російської федерації. Через декілька днів після цього у складі підрозділу 128-ї окремої гірсько-штурмової Закарпатської бригади він був відкомандирований на передові позиції і з тих пір приймає безпосередню участь у веденні бойових дій. В останній декаді червня 2022 року позивач отримав короткострокову відпустку за сімейними обставинами, під час якої він одружився із [PERSON] . Після завершення служби на вимогу дружини позивач планує переїхати на постійне місце проживання до своєї дружини в м. Суми, у зв`язку з чим не матиме можливості в подальшому продовжувати належно виконувати свої зобов`язання за Договором перед Відповідачами. Посилаючись на вказані обставини та неможливість розірвання Договору в позасудовому порядку, в позовній заяві висловлено прохання розірвати Договір та застосувати відповідні правові наслідки. Ухвалою суду від 25.07.2022 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 21). 02.08.2022 представником відповідачів - адвокатом Рішко С. І. подано відзив на позовну заяву, в якому він повідомив про те, що відповідачі погоджуються з обставинами викладеними у позові, визнають обґрунтованість заявлених у ньому вимог в повному обсязі (а.с. 24). Представник позивача [PERSON] подав заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі його довірителя. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Представник відповідачів - адвокат Рішко С. І. подав до суду заяву за змістом якої він підтримує позицію наведену у відзиві на позовну заяву та висловив прохання задовольнити позов. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що 09 квітня 2020 року між відповідачами [PERSON] і [PERSON] в якості відчужувачів з одного боку, та позивачем [PERSON] в якості набувача з іншого боку, було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Корбутяк І. В., зареєстрований в реєстрі за №395 (далі - Договір) (а.с. 11-13, 14). За умовами Договору Відповідачі відчужували на користь Позивача належну їм квартиру [ADDRESS] . Натомість Позивач брав на себе зобов`язання довічно забезпечувати Відповідачів утриманням (доглядом)у вигляді: а) забезпечення Відповідачів житлом шляхом збереження права безоплатного довічного користування та проживання у кімнаті [ADDRESS] площею 12,7 м2 у Квартирі. За Відповідачами зберігалося право користування допоміжними приміщеннями Квартири; б) забезпечення за потребою, у вигляді хвороби Відповідачів, належної допомоги на предмет транспортування до лікарняного закладу, відвідування в лікарняному закладі та надання їм іншої посильної допомоги в ході лікування, в тому числі матеріальної; в) щорічне забезпечення дровами для опалення будинку по місцю фактичного проживання Відповідачів в [ADDRESS] ; г) проведення щорічної заготівлі сіна для утримання Відповідачами однієї одиниці великої рогатої худоби; г) надання фізичної допомоги Відповідачам по догляду та ремонту майна за місцем їх постійного проживання. Також, 09.04.2020 на підставі Договору і рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №51935156 і №51935377 приватним нотаріусом Корбутяк І. В. було зареєстровано за Позивачем право власності на Квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2068146021224), а також обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно (а.с. 15). В силу вимог статті 744 Цивільного кодексу України (далі - КК України) за договором довічного утримання (догляду ) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов?язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу набувача (пункт 2 частини 1 статті 755 ЦК України). Статтею 756 ЦК України визначено правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду), а саме: --- у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв?язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов?язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувана, не підлягають поверненню (частина 1); --- у разі розірвання договору у зв?язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов?язки за договором. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 26 лютого 2022 року Позивач був призваний до лав Збройних сил України та став на захист нашої Батьківщини від збройної агресії російської федерації. У зв?язку із одруженням із [PERSON] , планує переїхати на постійне місце проживання до своєї дружини в м. Суми, у зв`язку з чим не матиме можливості в подальшому продовжувати належно виконувати своїх зобов`язань за Договором перед Відповідачами. З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини в їх сукупності, виходячи з визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про розірвання договору довічного утримання (догляду) та застосування відповідних правових наслідків. Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягають поверненню 1542,40 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (3084,80 х 0,5 = 1542,40).

Outcome: approved