Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом про стягнення відповідачки [PERSON] - 15344 грн. 10 коп. боргу за спожиту теплову енергію, 1451 грн. 08 коп. суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 720 грн. 51 коп. три проценти річних та судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що в опалюваних сезонах 2018-2022 позивач здійснював постачання теплової енергії, зокрема, до будинку [ADDRESS] . На ім`я боржника, відповідального квартиронаймача, було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ, по якій боржник повинен виконувати оплату. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №2605 від 07.07.2011 р. Позивач надав теплову енергію за період з 01.11.2018 по 01.01.2022 на суму 19290 грн. 09 коп., за яку відповідачка сплатила частково у сумі 4126 грн. 59 коп., отже не виконала своїх зобов`язань в повному обсязі, чим завдано позивачу матеріальну шкоду. Надіслане відповідачу попередження залишилося без задоволення та відповіді. Ухвалою суду від 21.02.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до квартири [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону. Позивач в своєму позові зазначає, що на ім`я [PERSON] , відповідального квартиронаймача, було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ, по якій боржник повинен виконувати оплату. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №2605 від 07.07.2011 р. Позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 01 листопада 2018 р. по 01 січня 2022 р., що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Однак, відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію здійснювалась лише частково, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, з урахуванням перерахунку, яка становить, 17515,69 грн., яка складається з: основного боргу за надані послуги - 15344,10 грн., трьох відсотків річних 720,51 грн., сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції - 1451,08 грн. 08 квітня 2021 позивачем на адресу відповідача за вих. № 285-ф21 надсилалося попередження (в порядку досудового урегулювання сплати боргу) про оплату боргу в сумі 13409,40 грн., який утворився станом на 08.04.2021. Відповідачем борг не погашено, спір не урегульовано. Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 20 червня 2012 року по справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Приймаючи до уваги те, що відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, та враховуючи неналежне виконання нею зобов`язань, позов підлягає задоволенню. 07 жовтня 2021 ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було подано до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 13457 грн. 00 коп., а також 1226 грн. 43 коп. суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 547 грн. 94 коп. три відсотки річних та 227,00 грн. судового збору. Ухвалою суду від 26 листопада 2021 р. у справі №489/6748/21, судовий наказ №2-н/489/1749/21 від 26.10.2021 р. було скасовано. У відповідності до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Згідно з п. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Outcome: approved