Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Представник Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.12.2012 у розмірі 26266, 58 грн. та судові витрати у розмірі 2481,00 грн. (судовий збір). Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.12.2012. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Отже, підписавши заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок з початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20500,00 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, Отже, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Незважаючи на взяті на себе за договором зобов`язання, відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв`язку з чим станом на 07.02.2022 заборгованість по кредиту становить 26266, 58 грн.,з яких: 20627, 37 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5639, 21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути дану суми заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою суду від 06.06.2022 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Окрім цього, відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов посилаючись на таке. Зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» не довело існування кредитних правовідносин між сторонами, як і суперечить умовам кредитного договору нарахування відсотків та пені. Також вважає, що для правильного вирішення справи необхідно розрахувати розмір коштів якими вона користувалася в період з 05.12.2012 по 31.12.2021, зокрема до тіла кредиту не можуть враховуватися не погоджені нею розміри процентів, комісій, штрафів, пені, страхових виплат. Так, загалом відповідачем по її розрахунку отримано від банку 117538, 96 грн., а погашено 115286, 89 грн., а тому заборгованість за тілом кредиту становить 2252, 07 грн. Однак, з урахуванням строків позовної давності в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Від представника позивача надійшов відзив на позов відповідно до якого відповідача з умовами кредитування було ознайомлено належно, виписка по картковому рахунку та розрахунку заборгованості не спростована, а строк позовної давності не пропущено. Просить позов задоволити повністю. [PERSON] подала свої заперечення на відзив та просила в задоволенні позову відмовити. Окрім цього, від відповідача надійшли письмові пояснення відповідно до яких вона вважає, що позивачем не доведено стягнення з неї заборгованості в розмірі 20 627, 37 грн., а надана копія анкети-заяви не є доказом того, що відповідач була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг у «ПриватБанку». Суд, дослідивши письмові матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 05.12.2012 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у ПриватБанку, згідно з якою вона погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послу і тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.19). На підставі вказаної заяви [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Дані про номера карток, дату їх відкриття та термін дії, отриманих [PERSON] містяться у довідці, долученій АТ КБ «ПриватБанк», згідно з якою останню картку відповідач отримала 20.11.2019 з терміном дії до 11/22 (а.с.18). Згідно з довідкою про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), кредитні ліміти карткового рахунку за період з 05.12.2012 по 01.09.2021 неодноразово змінювалися (зменшувалися та збільшувалися), востаннє кредитний ліміт становив 20 500,00 грн., після чого 31.08.2021 був зменшений до 0,00 грн. (а.с. 17). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, укладеним між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 07.02.2022 остання має заборгованість в розмірі 26266, 58 грн., яка складається з: 20627, 37 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 20627, 37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5639, 21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії (а.с. 12-16). В процесі користування кредитним рахунком [PERSON] неодноразово знімала готівку у банкоматі, здійснювала поповнення картки готівкою, проводила розрахунки, тощо, однак не надавала своєчасно АТ КБ "ПриватБанк" грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що знайшло своє відображення у вказаному розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку (а.с. 56-75). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Статтями 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладанні спірного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання та його умови розробляв АТ КБ «ПриватБанк». Позивач посилається на те, що умови кредитного договору, укладеного між ним та відповідачкем, визначені в заяві та в «Умовах та правилах наданнях банківських послуг», «Тарифах». При цьому, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучений до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи анкету-заяву позичальника. Роздруківка із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Оскільки долучені до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг та тарифи не містять підпису відповідача, а в матеріалах справи відсутні допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла остання, підписуючи заяву від 05.12.2012, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 05.12.2012. З огляду на вищевказане, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» повідомив споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Таким чином, суд встановив, що основні умови кредитування, на яких [PERSON] був виданий кредит, містяться в описаній вище анкеті-заяві позичальника, яка підписана нею 05.12.2012 та копія якої знаходиться в матеріалах справи. У ч. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання повинні виконуватись належним сторонами і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. З огляду на викладене, враховуючи, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підпису відповідача [PERSON] , суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та порядок сплати процентів за користування грошовими коштами, а також відповідальність у вигляді пені та штрафу за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, на думку суду, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача списані відсотки за використання кредитного ліміту за ставкою 2.5, 2.9, 3.4, 3.5, 3.6 %, а також списання % за прострочений кредит, які згідно виписки за договором №б/н за період з 05.12.2012 по 09.02.2022 становлять 14 363, 49 грн. відсутні. При цьому, відповідачем надано власний аналіз вказаної виписки за період з 05.12.2012 по 31.12.2021 з яким суд також погодитися не може. Зокрема, надаючи власний розрахунок позивач стверджує, що сума фактично витрачених нею коштів становить 117 538, 96 грн., з яких 115 286, 89 грн. погашено. Однак, надаючи власний розрахунок відповідачем не враховано чергові платежі (регулярні списання за кредитними договорами), зокрема 384, 57 грн. х 3 місяці (1153, 71 грн.); 185, 69 грн. х 6 місяців (1114, 14 грн.); 369, 60 грн.; 178, 43 грн.; 670, 8 грн. х 10 місяців (6708 грн.), а разом 8523, 88 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також на думку суду підлягає стягненню і комісія за обслуговування (членський внесок), яка загалом становить 360 грн. (20 грн. х 18 місяців) оскільки [PERSON] кредитною карткою та коштами користувалася систематично, що нею фактично і не заперечується. З розрахунків заборгованості за договором встановлено, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалася ними, однак не надавала їх своєчасно та в повному обсязі банку для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 09.02.2022 грн. за нею рахується заборгованість, яка складається з чергових платежів (регулярне списання платежів за кредитними договорами) та комісії за обслуговування (членський внесок) і становить 8883, 88 грн. Окрім цього, відповідач [PERSON] підтверджує наявну в неї заборгованість за тілом кредиту, яка становить 2252, 07 грн., яка також підлягає стягненню на користь позивача. Таким чином, проаналізувавши навні в матеріалах справи розрахунки, норми діючого законодавства приходжу до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка загалом становить 11 135, 95 грн. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, то відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц вказала про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Тому покликання відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1051, 85 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с. 5). На підставі викладеного, ст.ст.256, 512,516, 519, 599,611, 625 ЦК України та

Outcome: partial