Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

28 лютого 2022 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинської міської ради, відповідно до якого просив суд встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , земельної частки (паю), розміром 4,09 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Шосткинською районною державною адміністрацією Сумської області, та визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яку остання успадкувала за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем права власності на вказану земельну частку (пай), набуття позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на ці майнові права та неможливість оформлення ним своїх прав через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на них. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача також подав заяву, за змістом якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] /а.с. 5/. За життя [PERSON] , відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації від 30 липня 1996 року № 314, належала земельна частка (пай), розміром 4,09 в умовних кадастрових гектарах на території Собицької сільської ради Шосткинського району Сумської області, що підтверджується інформацією, наданою Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області /а.с. 7/. Проте оригінал відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай), виданий на ім`я спадкодавця, втрачений. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності [PERSON] , померлому [INFO] , права на земельну частку (пай), підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на належну йому земельну частку (пай). Згідно з роз`ясненнями, наданими судам Пленумом ВСУ у п. 1 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що спадщина після [PERSON] відкрилася [INFO] , і 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то дані правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. [PERSON] за життя заповіту не складав. На день смерті разом з ним була зареєстрована дружина - [PERSON] /а.с. 6/. За змістом ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлої, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця; квитанція про сплату податку, страхового платежу, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Відповідно до довідки, наданої старостою Собицького старостинського округу № 152 від 21.02.2022 /а.с. 6/ [PERSON] була зареєстрована та проживала за однією адресою з [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння його майном в порядку ст. 549 ЦК УРСР. Проте, [PERSON] належним чином не оформила своїх спадкових прав на спірну земельну частку та [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 9/ За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно позивачу /а.с.11/. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала померлій /а.с. 13/. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай) позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності [PERSON] на це майно. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, посвідченим 17.02.1998 Собицькою сільською радою Шосткинського району Сумської області № 21, який спадщину прийняв. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, будучи спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на своє ім`я на спірну земельну частку (пай), яку спадкодавець за життя успадкувала після чоловіка [PERSON] , але відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на таку позбавило його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У даному випадку у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла [PERSON] , що свідчить про неможливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved