Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У липні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свою позовну заяву мотивує тим, що він з 12 лютого 2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2020 року шлюб з відповідачем розірвано. Діти проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні, відповідач проживає окремо, участі у вихованні дітей не бере, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не бере участі у матеріальному їх забезпеченні, внаслідок чого діти не знають відповідача як свою матір, не проявляють до неї родинних почуттів, відповідач добровільно відмовилася від батьківських обов`язків стосовно малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , про що написала заяву, яка посвідчена нотаріально, в якій просить позбавити її батьківських прав стосовно дітей. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання дітей. Менською міською радою, як органом опіки та піклування, прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 03 серпня 2022 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті на 25 серпня 2022 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була викликана в суд через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, заяв про розгляд справи за її участю, відзиву на позовну заяву суду не надала. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року, з урахуванням думки позивача, постановлено провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Менської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області 02 червня 2010 року, та серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Менського районного управління юстиції 17 лютого 2012 року (а.с.10, 11). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, відповідачу після реєстрації розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] » (а.с.12, 13). З акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] по [ADDRESS] від 25 травня 2022 року вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За вказаною адресою проживає, але не зареєстрована, [PERSON] , [INFO] . Умови проживання у вказаному будинку задовільні. Вказаний житловий будинок має газове та пічне опалення, в будинку наявні побутові прилади та меблі, в користуванні сім`ї є земельна ділянка, яка обробляється, останні утримують господарство. Малолітні [PERSON] та [PERSON] мають окрему кімнату в будинку, спальні місця, в кімнаті облаштоване місце для навчання, діти забезпечені одягом та взяттям, відвідують 5 та 4 класи відповідно. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності. Батько дітей [PERSON] займається ремонтом машин, отримує пенсію по інвалідності, його дохід становить більше мінімального розміру заробітної плати, з 17 серпня 2021 року перебуває у іншому шлюбі, діти люблять та поважають його нову дружину, називають її матір`ю, останній піклується про своїх синів, забезпечує їх всім необхідним, натомість матір малолітніх [PERSON] та [PERSON] з серпня 2021 року дітей не відвідувала, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям на навчанням, матеріально їх не забезпечує (а.с.31). Згідно з довідками №112, 113 від 06 червня 2022 року, виданими Менським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] є учнями 5 та 4 класу відповідно Менського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка 2021-2022 навчального року. Мати дітей за час перебування [PERSON] та [PERSON] у закладі освіти їх навчанням та вихованням не цікавилася, батьківські збори, шкільні та класні заходи не відвідувала, на контакт з вчителями не виходила (а.с.32, 33). Згідно з медичним висновком про дитину-інваліда віком до 18 років №580/5 від 28 лютого 2018 року, наданим КЗОЗ «Менська ЦРЛ», [PERSON] , 06 лютого 2012 року, має захворювання у вигляді травматичної ампутації ІV пальця лівої кисті з порушенням функції кисті, консолідований фрагоментарний перелом основної фаланги ІІІ пальця лівої кисті. Як вбачається із заяви [PERSON] , [INFO] , посвідченої приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнком С.В. 19 травня 2022 року та зареєстрованої в реєстрі за №323, остання після прийняття нею власного рішення без будь-якого тиску та стороннього протиправного впливу на неї з боку інших осіб, добровільно відмовляється від батьківських обов`язків та просить позбавити її батьківських прав стосовно її малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розуміє правові наслідки заяви (а.с.6). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Менської міської ради від 21 червня 2022 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або за забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», на думку суду, не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи з встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дітей, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, не проживає разом з дітьми, не спілкується з ними, не проявляє до них належної турботи та уваги, не бере участі у їх вихованні та утриманні, не цікавиться їх життям та навчанням, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, бажає, щоб її позбавили батьківських прав, про що написала заяву, яка посвідчена нотаріально, і це все в сукупності свідчить про відсутність у неї інтересу до дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення матері від виховання дітей та приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи положення ч.1, 2, 6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. Кеpуючись статтями 150-152, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 5, 12, 13, 76-81, 141, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280, 284, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved