Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 31946,95 грн. посилаючись на те, що 08.04.2020 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом подання [PERSON] заяви-Договору №2020/1_С/215-000435 та укладення договору про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», договору №2020/ОВР/215-000167. На підставі укладеного договору ПАТ АБ «Укргазбанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування «ЕКО-кредитка», на якому була встановлена орієнтована сума кредиту 10 000 грн., можлива сума кредиту - 300 000 грн. Термін дії договору №2020/ОВР/215-000167 визначено сторонами у 12 місяців, тобто з 08.04.2020 року по 07.04.2021 року. Однак, відповідач порушив умови договору і станом на 28 вересня 2021 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 31946,95 грн. Банк просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати в розмірі 2481,00 гривень. Представник позивача подав заяву в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановлений законом спосіб. Своїм правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2020 року [PERSON] уклав із позивачем Договір шляхом подання заяви - Договору №2020/1_С/215-000435 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». Відповідно до умов даного договору, ПАТ АБ «Укргазбанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування «ЕКО-кредитка», на якому була встановлена орієнтована сума кредиту 10 000 грн., можлива сума кредиту - 300 000 грн., щомісячний платіж по кредиту - 0%, з пільговим періодом 30 днів, відсотковою ставкою 42% річних, відсотковою ставкою на пільговий період - 0,00001% річних, відсотковою ставкою на прострочену заборгованість - 48%. Відповідач отримав грошові кошти згідно встановленого кредитного ліміту та користувався ними, що підтверджується випискою з особового рахунку. Також 08.04.2020року відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено істотні умови спірного кредитного договору, а саме строк кредитування, порядок надання та погашення кредиту, дострокове погашення, відсоткову ставку, пільговий період, комісійні платежі. При цьому, своїм підписом у Паспорті споживчого кредиту відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування (в т.ч. іншими пропозиціями Банку) та орієнтовну загальну вартість кредиту. Отже, підписавши Паспорт споживчого кредиту, відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічний висновок викладено й у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц, від 23.12.2019 року по справі № 572/1169/17, від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 355/1091/17. Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до Розрахунку заборгованості, станом на 28.09.2021 за Відповідачем обліковується заборгованість в загальному розмірі 31946,95 грн., в тому числі: -0,00 грн. - заборгованість за кредитом (поточну); -24968,65 грн. - заборгованість за кредитом (прострочена); -0,00 грн. - заборгованість за процентами (поточна); -2469,27 грн. - заборгованість за процентами (прострочена); -4509,95 грн. - заборгованість по платежах згідно ст.. 625 ЦК України. Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим по окремих категоріям, а також за своїм змістом узгоджується з відомостями, наведеними у виписці по рахунку відповідача. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять. Вказана сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем до суду надано не було. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з сплати судового збору, у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved