Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПП «Восход» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, посилаючись на те, що він, 03.03.1998 року, був прийнятий машиністом бульдозера 6 розряду на Мале ПП «Восход», яке 12.07.2001 року, було реорганізоване у ПП «Восход», та в подальшому був переведений механіком на дільницю №1 з переробки шлакових відвалів. 30.05.2016 року був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, що стався з позивачем 07.02.2016 року. 07.02.2016 року о 08 год. 35 хв. з позивачем на дільниці №1 ПП «Восход» з переробки сталеплавильних шлакових відвалів, яка розташована в районі доменного цеху №2 ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг», стався нещасний випадок. Так, 07.02.2016 року о 08 год. 00 хв. після змінно-стрічних зборів на дільниці №1 з переробки сталеплавильних шлакових відвалів, на площадці з випуску автотранспорту приступив до виконання своїх службових обов`язків механіка. О 08 год. 35 хв. при виконанні передрейсового технічного огляду автомобіля марки БелАЗ-7523, державний № [NUMBER] , 1989 р.в., під час спуску з автомобіля ліва нога зіскочила з нижньої підніжки впав на лівий бік, відчув різкий біль і не зміг самостійно підвестися. Площадка засипана шлаком та закатана автомобілями. Свідком падіння став водій автомобіля БелАЗ [PERSON] який покликав на допомогу водія автобуса [PERSON] . Потім, по мобільному зв`язку повідомив заступника директора з технології [PERSON] про те, що впав з нижньої підніжки автомобіля БелАЗ. Одразу після цього водій автобуса [PERSON] та водій автомобіля БелАЗ [PERSON] доставили на робочому автобусі марки ЛАЗ 695, держаний № [NUMBER] , позивача до Міської лікарні №2, де останньому поставлено попередній діагноз: закритий уламковий перелом шийки лівого стегна зі зміщенням уламків. Наслідки нещасного випадку згідно листа №20-к від 17.02.2016 від головного лікаря Міської лікарні №2 закритий уламковий перелом шийки лівого стегна зі зміщенням уламків, стан після МОС (операція 07.02.2016 проведение спицы Киршнера через мыщелки левой бедренной кости; операція 10.02.2016-о/репозиція, МОС шийки лівого стегна металевими гвинтами, операція 01.07.2016 видалення гвинта з шийки лівої суглобової кістки), код згідно МКХ S72.0 (Розділ 1. «Відомості про потерпілого» Акту за формою Н-5). Після нещасного випадку у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача, останній був вимушений неодноразово проходити стаціонарне лікування, звертатися до лікарів тощо. Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної соціальної допомоги 31.05.2016 року по 01.06.2017 року позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності та 2-у групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва (акт №32 від 07.02.2016 року) з датою переогляду 10.05.2017 року. При цьому позивачу було призначено медикаментозне лікування, ВМП, стаціонарне лікування, милиці, медична реабілітація в реабілітаційних закладах. При повторному переогляду ступінь втрати професійної працездатності та група інвалідності в позивача залишились незмінними. Останній черговий повторний огляд МСЕК позивач пройшов 19.04.2022 року, згідно якого в нього встановлена друга група інвалідності з 01.06.2022 року у зв`язку з трудовим каліцтвом (з ураженням ОРА), ступінь втрати професійної працездатності 65%. За висновками комісії позивача визнано нездатним до трудової діяльності в звичайних виробничих умовах, визнано, що він може бути пристосованим в спеціально створених умовах на виробництві або рекомендована надомна праця, рекомендоване лікування у сімейного лікаря, визначено потребу у медикаментозному лікуванні ВМП по висновку ЛКК ППЗ, оперативне лікування (ендопротезування лівого кульшового суглобу, палиця, милиці). Необхідність в реабілітації та визначені позивачу обмеження вбачаються і з Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями від 19.04.2022 року. Наказом від 08.02.2016 року №45 по ПП «Восход» була утворена комісія з розслідування нещасного випадку, що стався 07.02.2016 року на дільниці №1 ПП «Восход» з переробки сталеплавильних шлакових відвалів, яка розташована в районі доменного цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яка визнала нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом, та склала Акти за формою Н-1, Н-5. Позивач вважає, що заподіяння шкоди його здоров`ю відбулося під час роботи у відповідача та стверджує, що вина відповідача підтверджується Актом розслідування нещасного випадку, що стався 07.02.2016 року о 08 год. 35 хв. на ПП «Восход», Актом №32 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1), довідками та виписками МСЕК, виписками з амбулаторної картки стаціонарного хворого, виписними епікризами тощо. Позивач зазначає, що внаслідок нещасного випадку та погіршення стану здоров`я, йому була заподіяна і моральна шкода. На теперішній час після нещасного випадку, що стався внаслідок роботи у відповідача та проведених операцій позивач постійно переносить фізичні страждання: біль в області лівого кульшового суглобу, лівому стегні, обмеження рухів в ньому, має вкорочення лівої нижньої кінцівки, змушений кульгати на ліву ногу. Безпорадність, неможливість жити як раніше негативно відображаються на психологічному стані позивача. Отримана травма внаслідок нещасного випадку обмежує позивача в роботі, в побуті, через біль позивач не може спокійно спати, що відображається на подальшому настрої, заставляє нервувати, через що дуже переживає та перебуває в стані психічного напруження, регулярне амбулаторне та стаціонарне лікування дає лише тимчасове полегшення стану, відновити ж в повному обсязі втрачене на виробництві здоров`я можливості немає, тому вимушений звернутись до суду з вказаною позовною заявою та просить суд стягнути з ПП «Восход» на користь позивача 480000,00 грн. моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою суду від 07.06.2022 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 27.06.2022 року відмовлено директору ПП «Восход» Павлушину О.Г. в розгляді справи в порядку загального позовного провадження та в наданні тривалого часу для складання відзиву та клопотань у справі. Ухвалою суду від 09.08.2022 року відмовлено представнику ПП «Восход» - адвокату Прокопенко В.М. в розгляді справи в порядку загального позовного провадження. Крім того, ухвалою суду від 09.08.2022 року відмовлено директору ПП «Восход» Павлушину О.Г. в розгляді справи в порядку загального позовного провадження. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідач ПП «Восход», отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Так, у відзиві відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що його підприємство не завдавало шкоди позивачу так як за змістом Розділу 3 Акту (форми Н-5) було встановлено: При огляді автомобіля БелАЗ-7523, державний номер [NUMBER] , 1989 р.в., на місці нещасного випадку, комісією було встановлено, що підніжки та поручні автомобіля знаходяться в справному стані та заводського виготовлення, технічний стан автомобіля відповідає нормативним вимогам з охорони праці та безпечної експлуатації автомобіля. Аналогічні факти та обставини викладено у Розділі 6 Акту №32 від 17.02.2016 року (форма Н-1). Таким чином, підприємство у відповідності до вимог ст.. 43 Конституції України, ст.. 4 ЗУ «Про охорону праці» та ст.. 153 КЗпП України, були створені належні та безпечні умови праці, однак позивач нехтуючи своєю власною безпекою сам допустив ушкодження свого здоров`я. Розділом 4 Акту (форма Н-5) визначено: комісія прийшла до висновку, що основною причиною нещасного випадку є психофізіологічна особиста необережність. Як наслідок, особа дії чи бездіяльність якої призвели до настання нещасного випадку є сам позивач, який не подбав про особисту безпеку під час спуску з кабіни автомобіля «БелАЗ». Відповідач стверджує, що аналіз фактичних обставин та нормативно-правових актів України наводить на висновок про те, що позовні вимоги [PERSON] до ПП «Восход» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням його здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, не підлягають задоволенню у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю. Представник відповідача адвокат Прокопенко В.М. також надав відзив на позовну заяву в якому просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПП «Восход» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що згідно Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07.02.2016 року о 08 год. 35 хв. (Форма Н-5), члени комісії підтвердили у своєму Висновку, що основною причиною нещасного випадку є психофізіологічна та особиста необережність позивача. Тобто, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено вину відповідача в тому, що позивач зазнав моральної шкоди. Крім того, представник відповідача зазначає, що кошти потерпілому [PERSON] на матеріальну та моральну допомогу було виплачено в повному обсязі в розмірі 26434,00 (станом на початок 2016 року), що підтверджується повідомленням про наслідки нещасного випадку (форма Н-2), яким ПП «Восход» відзвітував про виконані заплановані заходи згідно Акту №32 (форми Н-1) в повному обсязі на ім`я Начальника Криворізького гірничопромислового управління Держпраці у Дніпропетровській області Волохову О.Ю. Представник відповідача, посилаючись на ст..ст. 12, 43, 76 ЦПК України зазначає, що позивач не довів, що він переносить фізичні та моральні страждання внаслідок отримання травми, а також вважає, що позивач прагне збагатитись за рахунок відповідача. Позивач, ознайомившись з відзивами відповідача та його представника, надав суду пояснення по справі з урахуванням відзивів відповідача в яких просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 480000,00 грн. моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів та посилається у своїх поясненнях на мотиви з яких було подано позовну заяву. Дослідивши письмові матеріали справи, відзиви на позовну заяву, письмові пояснення позивача, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці на ім`я [PERSON] , вказано, що останній, 03.03.1998 року, був прийнятий машиністом бульдозера 6 розряду на Мале ПП «Восход», яке 12.07.2001 року, було реорганізоване у ПП «Восход», та в подальшому, 01.02.2008 року, був переведений механіком на дільницю №1 з переробки шлакових відвалів (а.с. 14-18). 30.05.2016 року був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я (ІІ група інвалідності, виписка з акту огляд МСЕК №003408) (а.с. 19). Відповідно до Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07.02.2016 року о 08 год. 35 хв. на ПП «Восход» від 17.02.2016 року (форма Н-5), 07.02.2016 року о 08 год. 00 хв. після змінно-стрічних зборів на дільниці №1 з переробки сталеплавильних шлакових відвалів, на площадці з випуску автотранспорту [PERSON] приступив до виконання своїх службових обов`язків. О 08 год. 35 хв. при виконанні передрейсового технічного огляду автомобіля марки БелАЗ-7523, державний № [NUMBER] , 1989 р.в., під час спуску з автомобіля ліва нога зіскочила з нижньої підніжки і [PERSON] впав на лівий бік, відчув різкий біль і не зміг самостійно підвестися. Площадка засипана шлаком та закатана автомобілями. Свідком падіння став водій автомобіля БелАЗ [PERSON] який покликав на допомогу водія автобуса [PERSON] . Механік [PERSON] по мобільному зв`язку повідомив заступника директора з технології [PERSON] про те, що впав з нижньої підніжки автомобіля БелАЗ. Одразу після цього водій автобуса [PERSON] та водій автомобіля БелАЗ [PERSON] доставили на робочому автобусі марки ЛАЗ 695, держаний № [NUMBER] , механіка [PERSON] до міської лікарні №2, де йому було поставлено попередній діагноз: закритий уламковий перелом шийки лівого стегна зі зміщенням уламків. При огляді автомобіля БелАЗ-7523, державний номер [NUMBER] , 1989 р.в., на місці нещасного випадку, комісією було встановлено, що підніжки та поручні автомобіля знаходяться в справному стані та заводського виготовлення, технічний стан автомобіля відповідає нормативним вимогам з охорони праці та безпечної експлуатації автомобіля (а.с. 26). Відповідно до п. 4 Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07.02.2016 року о 08 год. 35 хв. на ПП «Восход» від 17.02.2016 року (форма Н-5) комісія прийшла до висновку, що основною причиною нещасного випадку є психофізіологічна особиста необережність та порушено п.1.13 загальної інструкції №1 ПП «Восход» з охорони праці, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної безпеки, ст.. 14 Закону України «Про охорону праці», супутні відсутні, технічні та організаційні відсутні (а.с. 27). Крім того, згідно Акту №32 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затвердженого 17.02.2016 року директором ПП «Восход», нещасний випадок з механіком [PERSON] , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-1. Особою дії або бездіяльність якої призвели до настання нещасного випадку є: [PERSON] , який порушив п.1.13 загальної інструкції №1 ПП «Восход» з охорони праці, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної безпеки, ст.. 14 Закону України «Про охорону праці» (а.с. 20-23). Наслідки нещасного випадку згідно листа №20-к від 17.02.2016 від головного лікаря міської лікарні №2 закритий уламковий перелом шийки лівого стегна зі зміщенням уламків, стан після МОС (операція 10.02.2016), код згідно МКХ S72.0 (а.с. 25). Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної соціальної допомоги 31.05.2016 року по 01.06.2017 року позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності та 2-у групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва з датою переогляду 10.05.2017 року. При цьому позивачу було призначено медикаментозне лікування, ВМП, стаціонарне лікування, милиці, медична реабілітація в реабілітаційних закладах (а.с. 7, 8, 8 зворот). При повторних переоглядах ступінь втрати професійної працездатності та група інвалідності в позивача залишились незмінними (а.с. 9, 10, 10 зворот). Останній черговий повторний огляд МСЕК позивач пройшов 19.04.2022 року, згідно якого в нього встановлена друга група інвалідності з 01.06.2022 року у зв`язку з трудовим каліцтвом (з ураженням ОРА), ступінь втрати професійної працездатності 65%. За висновками комісії позивача визнано нездатним до трудової діяльності в звичайних виробничих умовах, визнано, що він може бути пристосованим в спеціально створених умовах на виробництві або рекомендована надомна праця, рекомендоване лікування у сімейного лікаря, визначено потребу у медикаментозному лікуванні ВМП по висновку ЛКК ППЗ, оперативне лікування (ендопротезування лівого кульшового суглобу, палиця, милиці) (а.с. 11, 12). Необхідність в реабілітації та визначені обмеження вбачаються і з Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями від 19.04.2022 року (а.с. 13). Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивачу неодноразово було підтверджено встановлені діагнози та рекомендації щодо реабілітації у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 35-41). Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачу під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв`язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ПП «Восход» є винним підприємством у трудовому каліцтві позивача, яке виникло внаслідок нещасному випадку, який стався із [PERSON] під час виконанням ним трудових обов`язків та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. З приводу тверджень представника відповідача щодо того що позивач хоче збагатитись за рахунок відповідача, а останній виплатив потерпілому [PERSON] матеріальну та моральну допомогу в розмірі 26434,00 грн., що підтверджується повідомленням про наслідки нещасного випадку, яким ПП «Восход» відзвітував про виконанні заплановані заходи згідно Акту №32 в повному обсязі на ім`я Начальника Криворізького гірничопромислового управління Держпраці у Дніпропетровській області, суд зазначає наступне. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до Повідомлення про наслідки нещасного випадку, що стався 07.02.2016 року (форма Н-2) витрати підприємства, зумовлені нещасним випадком склали 26434,00 грн., в тому числі за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійного захворювання 25274,00 грн. Однак, такі витрати понесені підприємство та Фондом пов`язані з відшкодуванням витрат згідно з листком непрацездатності, а тому суд відхиляє такі твердження представника відповідача, що останній нібито відшкодував потерпілому матеріальну та моральну допомогу. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 65% втрати працездатності, встановлення другої групи інвалідності, у зв`язку з трудовим каліцтвом, наявність вини самого позивача у нещасному випадку пов`язаному з виробництвом, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПП «Восход», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 195000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, з відповідача, з ПП «Восход», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1950 грн. 00 коп. - відповідно до обсягу задоволених вимог. На підставі ст. ст.23,1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial