Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

07\~липня 2022\~року позивач\~звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову, позивач зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] . Після смерті її сестри [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке вона успадкувала шляхом подачі відповідної заяви до Градизької державної нотаріальної контори. Оформивши спадщини після померлої, вона дізналася, що остання також мала сертифікат про право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Дніпро», а тому вирішила оформити спадкові права на це майно, однак постановою Градизької державної нотаріальної контори від 18.06.2022 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не подано правовстановлюючого документу на спадкове майно. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Дніпро», розміром 2,34 умовних кадастрових гектари, яке належало останній відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ПЛ №000170, виданого 08.10.1996 року, зареєстрованого за № 105, на підставі розпорядження Глобинської районної державної адміністрації № 391 від 30.07.1996 року. В підготовче засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві просила судовий розгляд проводити без її участі. Представники відповідача та третя особа у підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Як зазначено в ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 08 травня 1999 року Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області (а.с.14). Як вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого російською мовою с. Градижск рай бюро ЗАГС Полтавской области 25.07.1956 р., « [PERSON] », народилась [INFO] , її батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.9) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 17 листопада 1981 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.11.1981 року, після укладення шлюбу присвоєно прізвище мужу « [PERSON] », дружині « [PERSON] » (а.с.10). Як вбачається із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Святилівською сільською радою Глобинського р-ну Полтавської області 11 квітня 1983 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). [PERSON] , за життя, 16 вересня 1993 року склала заповіт, яким заповіла жилий будинок з надвірними будівлями, розташований в селі Липове Глобинського району Полтавської області [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за №146 (а.с.12). Як вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого російською мовою с. Градижск рай бюро ЗАГС Полтавской области 25.07.1956 р., « [PERSON] », народилась [INFO] , її батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.7) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Глобинським райвідділ. ЗАГС Полтавської області 23 грудня 1975 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 23.12.1975 року, після розірвання шлюбу присвоєно прізвище йому « [PERSON] », їй « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №000170, виданого Глобинською районною державною адміністрацією 08 жовтня 1996 року згідно розпорядження Глобинської районної державної адміністрації від 30 липня 1996 року №391, зареєстрованого 11 жовтня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 105, померлій [PERSON] належало право на земельну частку пай колективного сільськогосподарського підприємства «Дніпро», розміром 2,34 умовних кадастрових гектари (а.с.13). Відповідно до Довідки № 197 виданої 16.06.2022 року Святилівським старостинським округом Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована та проживала до дня смерті у с. Липове Кременчуцького (Глобинського) району Полтавської області одна (а.с.15). Згідно дослідженої в судовому засіданні спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, є [PERSON] (позивач), на ім`я якої видавалося свідоцтво про право на спадщину за заповітом. [PERSON] (позивач) звернулася до Градизької державної нотаріальної контори Кременчуцького району Полтавської області із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після померлої [INFO] [PERSON] . Постановою від 18.06.2022 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було подано правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с. 16). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Правовідносини по спадкуванню після [PERSON] виникли на час дії\~Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст.. 530 Цивільного кодексу\~Української РСР\~від 18.07.1963\~року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст.. 537 Цивільного кодексу\~Української РСР\~від 18.07.1963\~року частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Згідно ч.1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину:\~1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном;\~2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини. Таким чином, спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після померлої [PERSON] є [PERSON] . Згідно п.2\~ Указу\~Президента України\~від 08.08.1995\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям»\~ право\~на земельну\~частку (пай)\~мають члени\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~сільськогосподарського кооперативу,\~сільськогосподарського акціонерного\~товариства,\~в тому\~числі пенсіонери,\~які раніше\~працювали в\~ньому і\~залишаються членами\~зазначеного підприємства\~відповідно до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю.\~При паюванні\~вартість і\~розміри в\~умовних кадастрових\~гектарах земельних\~часток (паїв)\~ всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Приймаючи до уваги те, що за життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Дніпро», отже, зазначена частка (пай) є спадковим майном, позивач [PERSON] є спадкоємцем на майно [PERSON] за законом, яка прийняла спадщину, спадкоємці, як мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved