Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до Бородянського районного суду Київської області з даним позовом. Позов мотивував тим, що 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 5403 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 807469,92 грн.. вважає даний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства і з грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій. Вимога відповідача про стягнення з нього боргу не є безспірною, а отже не підлягає стягненню в порядку вчинення виконавчого напису. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 31 серпня 2021 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Між тим, ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 30 вересня 2021 року, вказану цивільну справу на підставі ст. 31 ЦПК України передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року дану справу було прийнято до провадження суддею Осауловою Н.А.. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича належним чином завірені копії документів, що містяться в нотаріальній справі з вчинення виконавчого напису № 5403 від 03 листопада 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 807469 грн. 92 коп.. 24 листопада 2022 року на електрону адресу суду представником відповідача направлено письмові пояснення в яких сторона відповідача просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позовна заява є безпідставною та необґрунтованою. Окрім того, ухвалою міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2022 року було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» належним чином завірені копії: виконавчого напису № 5403 від 03 листопада 2020 року вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем та Кредитного договору № 253/П/43/2008-840 від 18 вересня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подали заяву, в якій просили суд розглянути справу у їх відсутність. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. На електронну адресу суду направив письмові пояснення в яких просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Послався на те, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом згідно чинного законодавства, також послався на те, що позивач не обґрунтував, які саме підстави свідчать про визнання даного виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, оскільки Постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2021 року відмовлено ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» лише у видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення. Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом при розгляді справи встановлено, що 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено оскаржуваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5403, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 253/П/43/2008-840 від 18 вересня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] , у загальному розмірі 807469,92 грн.. 02 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округи Київської області Крегул Іваном Івановичем у виконавчому провадженні № 65056120 від було винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі Постанова). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Проте вказана Постанова № 1172 не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими можливе стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана судом незаконною та нечинною, відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із матеріалів справи, 18 вересня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено кредитний Договір «Автопакет» № 235/П/2008-840. Окрім того,\~02\~червня 2011\~року між\~Публічним акціонерним\~товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 235/П/2008-840 від 18 вересня 2008 року. Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року, позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] було задоволено та стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 235/П/2008-840 від 18 вересня 2008 року за кредитним договором та відсотками у сумі 12779,92 доларів США та заборгованості за пенею та штрафом в сумі 4171,29 грн., та судовий збір у розмірі 243,60 грн.. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року було задоволено заяву ТОВ «ФК\~«ЕЛІТ ФІНАНС»\~про заміну\~сторони (стягувача)\~виконавчого провадження,\~видачу дубліката\~виконавчого документа\~та поновлення\~пропущеного строку\~для пред`явлення\~виконавчого документа\~до виконання\~та:\~1\~Замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «НАДРА» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №235/П/43/2008-840 від 18.09.2008 року (справа №381/1972/15-ц, провадження №2/381/829/15); 2 видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі №381/1972/15-ц, провадження №2/381/829/15 про стягнення заборгованості за кредитним договором №235/П/43/2008-840 від 18.09.2008 року з [PERSON] ; 3 поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року вищевказану ухвалу суду в частині видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання було скасовано та в цій частині ухвалено нову якою у задоволенні заяви відмовлено. Разом з тим, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року було задоволено заяву [PERSON] та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у цивільній справі № 381/1972/15-ц, провадження №2/381/829/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 235/П/43/2008-840 від 18.09.2008. Вказана ухвала суду набрала законної сили 14 грудня 2021 року. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що кредитний договір № 235/П/43/2008-840 від 18.09.2008 року, не був нотаріально посвідчений, а відтак у приватного нотаріуса Личука Т.В. були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на вказаному кредитному договорі, оскільки він не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Окрім того, в матеріалах справи відсутні та стороною відповідача не надані докази того, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису, перевіряв безспірності грошових вимог відповідача до позивача, з огляду на закінчення трьох річного строку для стягнення заборгованості на момент вчинення виконавчого напису. Більш того, як вбачається з наданого стороною позивача рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року, заборгованість за кредитним договором № 235/П/43/2008-840 від 18.09.2008 року, вже стягнута з позивача, що свідчить про відсутність підстав у нотаріуса на винесення оскаржуваного напису. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Личуком Т.В. з порушенням вимог Закону «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому, за встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в загальному розмірі 1362,00 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved