Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до Сереховичівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складала. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли дочки - позивач [PERSON] та [PERSON] , яка спадкових прав не оформила та [INFO] померла. За життя [PERSON] заповіту не складала, спадкоємців першої черги за законом після смерті останньої немає, а спадкоємцем другої черги за законом, яка прийняла спадщину є позивач [PERSON] . Вказуючи, що спадкові справи заведені нотаріусом, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавців, просять визнати за кожною з них право власності в порядку спадкування на 1/2 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. У підготовче засідання позивачі не з`явилися, представник позивачів подав заяву про розгляд справи за його відсутності і без участі позивачів, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Сереховичівської сільської ради у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що сільська рада просить провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до положень ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ст.529 ЦК УРСР). Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 40) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок, збудований у 1974 р., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 34-35). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є дітьми спадкодавця і відповідно до ст. 529 ЦК УРСР належать до спадкоємців першої черги. За життя [PERSON] заповіту не складала (а.с. 35, 84-87). Позивач [PERSON] та її сестра [PERSON] протягом шести місяців після смерті матері заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали, однак як спадкоємці першої черги вступили в управління та володіння спадщиною, а тому в відповідно до положень ч.1 ст.549 ЦК УРСР вважається такими, що прийняли спадщину. Факт вступу [PERSON] та [PERSON] в управління та володіння спадщиною після смерті [PERSON] підтверджується довідкою Сереховичівської сільської ради № 123 від 16.03.2021 р. (а.с. 35). Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . Інші спадкоємці першої черги за законом у встановлені законом порядку та строки спадщину після смерті [PERSON] не прийняли. Аналіз наведених обставин дає підстави для висновку, що дочки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, відповідно до положень ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] в рівних частках і зазначене вище нерухоме майно належало їм з моменту відкриття спадщини - дня смерті [PERSON] ( [INFO] ). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 38). Спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] немає. Ч.1 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 14.07.2022 р. у справі № 168/325/21 встановлено факт постійного проживання позивача [PERSON] , з 09.01.2002 р. до моменту відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заповіту за життя [PERSON] не складала, свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового будинку після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 88-89). [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як рідна сестра спадкодавця [PERSON] , є єдиною спадкоємницею другої черги за законом, яка відповідно до положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON] - 1/2 частку спадкового будинку. Постановами приватного нотаріуса від 24.06.2022 р. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] з підстав, шо право власності на нерухоме майно за спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] не зареєстроване, відсутні правовстановлюючі документи на вищеозначене нерухоме майно (а.с. 14-15). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкових справ: № 178/2021 до майна померлої [PERSON] (а.с. 51-70) та № 179/2021 до майна померлої [PERSON] (а.с. 71-87). Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавці правовстановлюючих документів на житловий будинок не мали, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавці за життя набули право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивачів, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, наявність у позивачів права на спадкування за законом після смерті спадкодавців, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивачі можуть лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за ними право власності на 1/2 частку за кожним з них спадкового будинку.

Outcome: approved