Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просять стягнути через Управління Державної казначейської служби України в Черкаській області за рахунок коштів місцевого бюджету м.Черкаси на користь позивача [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 652,27 грн., у зв`язку із незаконним рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року №1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають а балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я позивача 1- [PERSON] . 26 грудня Черкаська міська рада прийняла рішення №5573 «Про підтвердження рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року №1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають а балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Вказані рішення визнані протиправними та скасовані постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в справі №580/2470/20, відповідно в подальшому КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» припинило нарахування коштів за вказану послугу. Водночас в період з січня 2020 року по 02.02.2021 року на підставі вказаних незаконних рішень позивач 1 - [PERSON] вимушений був сплачувати виставлені рахунки. За цю послугу позивачем 1 було сплачено грошові кошти в сумі 129, 41 грн. та станом по теперішній час рахується заборгованість перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» в розмірі 522, 86 грн. Таким чином незаконним рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року №1356 позивачу 1, як власнику особового рахунку, та платнику була завдана матеріальна шкода на загальну суму 652, 27 грн., яка складається з вже сплаченої суми 129, 41 грн. та 522,86 грн., яку позивач змушений буде сплатити в силу того, що вона обліковується як заборгованість на особовому рахунку. Ухвалою суду від 25.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] посилаючись на те, що останні не підтверджують належними доказами розмір майнової шкоди в сумі 652, 27 грн. та те, що вона завдана протиправними діями відповідача. Так, сума 129,41 грн. сплачена 21.03.2020 року на рахунки КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за технічне обслуговування ІТП, кошти в сумі 522,85 грн., які зазначені позивачами як друга складова розміру матеріальної шкоди взагалі не сплачувались позивачами, отже не може бути покладена в розрахунок матеріальної шкоди. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в справі №580/2470/20, згідно якої визнані протиправними та скасовані рішення Черкаської міської ради №5573 «Про підтвердження рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року №1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають а балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» та рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року №1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» набрала законної сили 02.02.2021 року, тобто зазначені рішення втратили чинність саме з моменту набрання законної сили рішенням суду, отже сплачені послуги на підставі виставлених КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» рахунків не є матеріальною шкодою в розумінні ст.1173 ЦК України. За таких обставин, позивачі не довели порушення їх прав саме відповідачем - виконавчим комітетом Черкаської міської ради та не обґрунтували розмір та підстави виникнення права на стягнення матеріальної шкоди. Крім того, прохальна частина позову не відповідає обставинам, вказаним у позовній заяві, оскільки суму шкоди позивачі просять стягнути через Управління Державної казначейської служби України в Черкаській області за рахунок коштів місцевого бюджету м.Черкаси, а не з відповідача. Позивачами подано відповідь на відзив, вважають позов обґрунтованим, а заперечення виконавчого комітету Черкаської міської ради, викладені у відзиві на позовну заяву, такими, що не спростовують обставин позову. Позивачі в судових засіданнях позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Вказували на те, що рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року №1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» було визнано Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в справі №580/2470/20 визнано протиправним та скасовано. За таких обставин, будь-які платежі на підставі протиправного рішення є понесеною платником матеріальною шкодою в силу ст.1173 ЦК України, не залежно від вини органу місцевого самоврядування. Просили стягнути понесену шкоду на загальну суму 652, 27 грн., яка складається з вже сплаченої суми 129, 41 грн. та суми, яка обліковується на особовому рахунку [PERSON] в розмірі 522, 86 грн., яку позивач - 1 змушений буде сплатити в силу того, що вона рахується як заборгованість на особовому рахунку, тобто фактично є упущеною вигодою позивача 1. Зазначили, що з приводу нарахованої заборгованості в розмірі 522, 86 грн. до КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» не зверталися, оскільки мають право на стягнення матеріальної шкоди з її заподіювача в силу ст.1173 ЦК України. При цьому, просили стягнути суму матеріальної шкоди саме через Управління Державної казначейської служби України в Черкаській області за рахунок коштів місцевого бюджету м.Черкаси, у зв`язку із відсутністю рахунків виконавчого комітету Черкаської міської ради в Управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, що є належним способом захистом порушених прав у даному випадку. Представники відповідача [PERSON] , [PERSON] в процесі розгляду справи проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, представнників відповідача, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс 18). З огляду на викладене, вирішуючи цей спір, суд виходить із необхідності встановлення наявності трьох умов, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я позивача 1- [PERSON] . 19.11.2019 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ Черкаситеплокомуненерго» затверджено тарифні ставки за обслуговування внутрішньобудинкових мереж зокрема даного житлового будинку в частині індивідуального теплового пункту. 26.12.2019 рішенням Черкаської міської ради № 2-5573 «Про підтвердження рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ Черкаситеплокомуненерго» вирішила підтвердити рішення № 1356. Згідно рахунків повідомлень КПТМ Черкаситеплокомуненерго на оплату послуги -технічне обслуговування індивідуального теплового пункту, вартість цієї послуги для позивача визначена в розмірі 45 грн. 13 коп. щомісячно із розрахунку 1 грн. 38 коп. за 1 кв.м загальної площі квартири, якою він володіє. В період з січня 2020 року по 02.02.2021 року на підставі зазначеного рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ Черкаситеплокомуненерго» позивач 1 вимушений був сплачувати виставлені рахунки. За цю послугу позивачем - 1 було сплачено грошові кошти в сумі 129,41 грн. та станом по теперішній час по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] на підставі вказаного рішення від 19.11.2019 № 1356 рахується заборгованість в розмірі 522, 86 грн. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч. 1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Вищезазначені рішення Черкаської міської ради № 2-5573 від 26.12.2019 та № 1356 від 19.11.2019 визнані протиправними та скасовані постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в справі №580/2470/20. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Представники відповідача в судовому засіданні наголошували, що зазначені рішення Черкаської міської ради та виконавчого комітету Черкаської міської ради втратили чинність саме з моменту набрання законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в справі №580/2470/200, тобто з 02 лютого 2021 року КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» припинило нарахування коштів за вказану послугу. З приводу вказаних доводів представників відповідача суд зазначає наступне. Конституційний принцип незворотності дії закону в часі неодноразово був предметом вивчення, проте в правозастосовній практиці проблема щодо особливостей його практичної реалізації залишається невирішеною. Єдиний виняток з описаного правила закріплений в ч. 1 ст. 58 Конституції України, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, водночас дана стаття не визначає можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом регулювання вказаної статті є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним. В даному випадку, на думку суду, зобов`язання споживача послуг виконувати положення нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, передбачені законом, унеможливлює його застосування саме з моменту його прийняття. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в справі №580/2470/20 встановлено, що рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ Черкаситеплокомуненерго» прийняте поза межами повноважень відповідача. Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивачів, що визнання протиправним та нечинним в судовому порядку рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради унеможливлює його застосування при встановленні тарифів на обслуговування ІТП саме з моменту його прийняття. Аналогічний висновок висловлено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 березня 2020 р. у справі № 160/1088/19. Отже, внаслідок неправомірності дій відповідача, позивачу-1 (власнику особового рахунку) завдана матеріальна шкода в розмірі фактично понесених витрат в сумі 129, 41 грн., проведених фінансовою установою як оплата тарифів за обслуговування ІТП, що також підтверджує причинно - наслідковий зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою. Крім того, позивачі вказують, що станом на теперішній час по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] рахується заборгованість за обслуговування ІТП в розмірі 522, 86 грн., яку позивачі вважають упущеною вигодою позивача 1. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (постанова Верховного Суду України від 18 травня 2016 у справі № 6-237цс16). Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. При цьому, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки), причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Суд зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний дохід. В даному випадку, сама по собі наявність на особовому рахунку позивача [PERSON] несплаченої заборгованості в розмірі 522, 86 грн., яка нарахована на підставі скасованого рішення виконавчого комітету як тариф за обслуговування ІТП, не є упущеною вигодою як гарантованого та реального доходу, який міг би отримати позивач, тобто не є збитками в розумінні п.п.2) ч.2 ст.22 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.7 6, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача - Виконавчого комітету Черкаської міської ради підлягає стягненню сума завданої матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу [PERSON] у зв`язку із прийняттям протиправного рішення, яке в подальшому скасовано в судовому порядку у розмірі 129, 41 грн. Вимога позивача щодо стягнення саме через Управління Державної казначейської служби України в Черкаській області за рахунок коштів місцевого бюджету м.Черкаси на користь позивача [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із відсутністю рахунків виконавчого комітету в Управлінні Державної казначейської служби України в Черкаській області є передчасною та може бути вирішена в подальшому, в порядку ст. 435 ЦПК України, за наявності відомостей, які ускладнюють виконання рішення суду. Позивачами при подачі позову не оплачувався судовий збір у зв`язку зі звільненням від його сплати у відповідності до ст. 3 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (2481х0,4х19,84%= 196,90 гривень). На підставі наведеного,

Outcome: partial