Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «Росвен Інвест України», третя особа- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису № 33694 від 07.10.21 року таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в травні 2022 року в бухгалтерії за місцем її роботи КЗ «Середня загальноосвітня школа № 30» їй стало відомо, що з неї стягуються кошти на підставі постанови від 13.11.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за ВП № 67396309 на користь відповідача. Вищезазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису від 07.10.2021 р. № 33694, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Просить суд стягнути визнати виконавчий напис від 07.10.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, зареєстрованого в реєстрі за № 33694 таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі у розмірі 992,40 гривень та витрати по сплаті на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень. Ухвалою суду від 12 липня 2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі згідно обставин викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву / а.с. 37-43/, згідно якого позов не визнав повністю, зазначив, що ТОВ «Росвен Інвест України» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору № 31/К про відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором №006-03028-300411 від 30 квітня 2011 року, укладеного між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] . Згідно вищезазначеного договору кредитору надано право на позасудове врегулювання спору, яким скористався правонаступник відповідача при звернені до нотаріуса для вчиненню виконавчого напису. Нотаріус виніс виконавчий напис після подання стягувачем документів, що відповідають Переліку, що підтверджують безспірність заборгованості. Позивачем не обгрунтовано та не спростовано неправильність або спірність цієї суми боргу за кредитним договором. Зазначили, що вимоги позивача на стягнення витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000 гривень не є співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та не підтверджуються жодними доказами. Просили відмовити в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, заяв про відкладення слухання справи в суд не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна в судове засідання не з`явилася, пояснень на позовну заяву не надавала, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення слухання справи в суд не надав. На підставі ст. ст. 211, ст. 247 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. У судовому засіданні встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 006-03028-300411 від 30 квітня 2011 року /а.с.23-25/. 07 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було здійснено виконавчий напис № 33694 щодо стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 006-03028-300411 від 30 квітня 2011 у загальному розмірі 9823,42 гривень, за період з 20 вересня 2018 року по 20 вересня 2021 року і яка складається з : - простроченої заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5401,50 гривень; простроченої заборгованості за несплаченим відсотками у розмірі 4421,92 гривень, та стягнуто плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 350,00 гривень, що підтверджується копією виконавчого напису /а.с.10/. На підставі вищезазначеного виконавчого напису відповідачем була направлена заява про примусове виконання рішення /а.с.13/ на підставі якого приватним виконавцем були винесенні постанова про відкриття виконавчого провадження від 05 листопада 2021 року /а.с.11-12/, постанова про стягнення з боржника основної винагороди /а.с.15-16/, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження /а.с.17-19/, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а.с.20-22/. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 вказаний Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Так, зазначена постанова КМУ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вказаний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат») Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився про відсутність на час пред`явлення вимоги спору, чим порушив п. 2.3 пункту 2, пункту 3 глави 16 розділу II Порядку, ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», отже виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст. 133, 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню з відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 992,40 гривень на його користь. Стягненню також підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, які підтвердженні документально згідно акту виконаних робіт № 2 до договору № 02-П про надання правової допомоги від 30.05.2022 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 30/05 від 30 травня 2022 року /а.с.29/. .

Outcome: approved