Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача, у якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2100,00 грн. щомісяця з подальшою індексацією суми відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 2100,00 грн. до досягнення донькою трирічного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що 26.07.2011 року уклала шлюб з відповідачем. Під час перебування в шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.02.2022 року по справі №450/5098/21 з відповідача вирішено стягнувати аліменти на двох малолітніх дітей в твердій грошовій сумі. На даний час у них народилася ще одна дитина Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному забезпеченні, відповідач дитину не утримує, добровільно матеріальну допомогу не надає. Зазначає, що вона також вправі отримувати матеріальну допомогу до досягнення дитиною 3 років. Місце роботи відповідача позивачці не відоме, однак останній працює на різних роботах неофіційно та отримує дохід, свої доходи приховує та повністю витрачає на власні потреби. За таких обставин, позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою від 20.07.2022 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення ним отримана не була. На адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням, в довідці про причини повернення значиться «адресат відсутній за вказаною адресою». У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав, визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст.282 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком обох сторін. Причому є обов`язком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним. Згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати такі обставини, як стан здоров`я і матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Із системного аналізу зазначених норм закону слідує висновок, що участь батька у вихованні дитини є його (батька) обов`язком, який реалізується з метою нормального розвитку та забезпечення потреб дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач у відповідності до ч.3 ст.181 СК України скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про стягнення аліментів, шляхом їх присудження у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони є батьками: сина, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №143, доньки, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.03.2017 року Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 90, та доньки, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 21.06.2022 року Пустомитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Львів), актовий запис № 110. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.02.2022 року по справі №450/5098/21 суд ухвалив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2100,00 (дві тисячі сто гривень 00 копійок) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 618,00 ( дві тисячі шістсот вісімнадцять гривень 00 копійок) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Як зазначила у позовній заяві позивач відповідач не надає жодних коштів на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] . При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання, те, що обов`язок брати участь в утриманні дітей до досягнення ними повноліття покладено на кожного з батьків. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася в суд з даним позовом 28.06.2022 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх. № 7991/22 від 28.06.2022 року. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів дитини, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим та працездатним, суд приходить до висновку, що він може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки. Докази щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання дитини, відповідачем суду не представлено. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні. Враховуючи всі вищевикладені обставини, рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити [PERSON] розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2100,00 гривень з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки, суд приходить до наступних висновків. Згідно із ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до вимог ч.2 ст.77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Таким чином, суд встановивши, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищенаведене, а також принцип розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати кошти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 2100,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову - 28.06.2022 року і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 1984, 40 грн. в дохід держави.

Outcome: approved