Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

07.09.2021 позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] , після смерті брата позивача\~ [PERSON] відсутня можливість оформити право власності на спадкове майно, а саме: - на 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 3,919 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ярешківського старостинського округу (бувшої Ярешківської сільської ради) Броварський (бувший Баришівський) район Київська область, яка належала [PERSON] , померлого [INFO] . Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування у Баришівської районної державної нотаріальної контори інформацію стосовно того, чи заведена спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] . На виконання вимог п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. 23.12.2021 ухвалою суду справу прийнято до провадження суддею Червонописького В.С. та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Баришівській районній державній нотаріальній конторі інформацію стосовно того, чи заведена спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] . 27.04.2022 до суду надійшла завірена копія спадкової справи заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Відповідач до суду не з`явився, своїм правом на подання відзиву не скористався. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 12.08.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 10.03.2005 (а.с. 8). За життя за [PERSON] набув у власність земельну ділянку: - загальною площею 3,919 га розташованої на території Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю виданого громадянину України серія Р1 № 236359 від 18.04.2001 року. Як встановлено матеріалами спадкової справи, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину прийняла, шляхом подання заяви до Баришівської районної нотаріальної контори, позивачка та її сестра [PERSON] з урахуванням частки [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь сестри [PERSON] (а.с. 31- 32). 28 жовтня 2005 року [PERSON] державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини спадкового майна яке складається з земельної ділянки, площею 4,209 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ярешківської сільської ради, діл. №28, [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Баришівської держадміністрацією 18 квітня 2001 року і зареєстровано в книзі за № 32 (а.с. 11). Після отримання свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,919 га, що знаходиться на території Ярешківської сільської ради, Броварського району Київської області відповідач [PERSON] , виготовила технічну документацію та зареєструвала право власності не на 2/3 частки спадкової земельної ділянки загальною площею 3,919 га, а на земельну ділянку загальною загальною площею 2.6126 га, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 12 14). Таким чином, після смерті брата позивачки [PERSON] залишилась не оформлена спадщина на 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 3,919 га, (1/3 частка якої складає 1,31 га) цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ярешківського старостинського округу (бувшої Ярешківської сільської ради) Броварський (колишній Баришівський) район Київська область. У зв`язку з відмовою нотаріусом у оформленні права на спадщину після смерті брата на вищевказану земельну ділянку, позивач звернулась до суду (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2021 вих.№ 13.08.2021, а.с. 15). Відповідно до приписів ст.ст. 1270, 1261 Цивільного кодексу України, позивач спадщину прийняла шляхом подання заяви до нотаріальної контори, однак свідоцтво про спадщину на вказану земельну ділянку не змогла отримати, оскільки відповідач після отримання свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,919 га, що знаходиться на території Ярешківської сільської ради, Броварського району Київської області виготовила технічну документацію та зареєструвала право власності не на 2/3 частки земельної ділянки загальною площею 3,919 га, а на земельну ділянку загальною загальною площею 2.6126 га, тому у позивача була відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню.

Outcome: approved