Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 09.08.2022\~р., у якій уточнив формулювання позовної вимоги, просить стягнути на його користь з [PERSON] борг у розмірі 2\~895,00\~доларів США та 10\~000,00\~грн., посилаючись на те, що він надав [PERSON] позику вказані грошові кошти, які той зобов`язався повернути не пізніше, як через місяць з дня вимоги, проте на неодноразові вимоги повернути кошти [PERSON] лише обіцяє розрахуватись. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що відповідно до: \~розписки від 23.01.2020\~р. [PERSON] взяв у борг 600,00 доларів, а також 5\~000,00\~грн. та зобов`язується повернути по вимозі, але не пізніше, ніж через місяць після вимоги [PERSON] (а.\~с.\~4); \~розписки від 19.02.2020\~р. [PERSON] взяв у борг 2\~000,00 доларів США у [PERSON] та зобов`язується віддати по вимозі, але не пізніше, ніж через місяць від вимоги (а.\~с.\~5); \~розписки від 27.02.2020\~р. [PERSON] взяв у борг 295,00 доларів США, а також 5\~000,00\~грн. у [PERSON] та зобов`язується повернути гроші за вимогою, але не пізніше, ніж через місяць після вимоги (а.\~с.\~6). Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що якщо\~у зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Зобов`язання,\~строк (термін)\~виконання якого\~визначений вказівкою\~на подію,\~яка неминуче\~має настати,\~підлягає виконанню\~з настанням\~цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином між [PERSON] та\~ [PERSON] 23.01.2020\~р., 19.02.2022\~р. та 27.02.2020\~р. було укладено договори позики, на підставі яких перший передав у власність другого грошові кошти у загальному розмірі 2\~895,00\~доларів США та 10\~000,00\~грн., а другий зобов`язався повернути ці грошові кошти першому за його вимогою, але не пізніше, ніж через місяць після вимоги, при цьому він мав право вимагати від нього повернення грошових коштів у будь-який час. Як вбачається зі змісту позовної заяви, [PERSON] у 2020\~р. та 2021\~р. вимагав від [PERSON] повернення всієї суми позики, проте грошових коштів повернуто не було. Крім того, [PERSON] як мінімум з 26.04.2022\~р. відомо про розгляд даної справи, що підтверджується його заявою від 26.04.2022\~р. (а.\~с.\~13), а відтак Суд вважає, що строк виконання [PERSON] зобов`язання за договорами позики від 23.01.2020\~р., 19.02.2022\~р., 27.02.2020\~р., укладеними з [PERSON] , з повернення боргу у розмірі 2\~895,00\~доларів США та 10\~000,00\~грн. настав. Доказів повернення боргу [PERSON] за договорами позики [PERSON] не надав. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а тому підлягає задоволенню. [PERSON] звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях (а.\~с.\~7), а тому на підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00\~грн.

Outcome: approved