Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що з 2007 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, та за цей час у них народилося двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між ними розірвано, вони не проживають разом. Неповнолітні діти сторін залишилися проживати разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Батько дітей офіційно працевлаштований, проте ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач зазначає, що самостійно утримувати дітей вона немає можливості, оскільки через запровадження на території України військового стану не мала змоги працевлаштуватися. Відповідач отримує стабільний та досить високий дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дітям у зазначеному нею розмірі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому зазначив, що з початком воєнного стану в Україні він змушений був переїхати на проживання до батька - інваліда 2 групи в Чернігівську область, оскільки останньому потрібна була стороння допомога та через моральний тиск він більше не міг проживати з позивачкою в одній квартирі. Як тільки з`явилася безпечна можливість він забрав дітей на деякий час до себе в село. Однак з травня 2022 року позивач позбавляє його можливості спілкуватися з дітьми. Всі його спроби налагодити спірні питання щодо утримання спільних дітей не дали бажаного результату, позивач відмовлялася давати йому номер картки, щоб він міг переслати кошти на дитячі потреби. Він дійсно офіційно працевлаштований у Приватному акціонерному товаристві «Судноплавна компанія «Укррічфлот» на посаді механіка-наставника, однак через запровадження військового стану в Україні підприємство призупинило свою діяльність да не сплачує йому заробітну плату з березня 2022 року по даний час. Крім того, відповідач стверджує, що він сплатив заборгованість за комунальні послуги за належну позивачці квартиру, в якій вона проживає разом з дітьми. Враховуючи матеріальне становище та ситуацію, що склалася, відповідач погоджується сплачувати аліменти на малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у мінімальному рекомендованому розмірі на кожну дитину, що становить відповідний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щомісячно. 03 серпня 2022 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. 03 серпня 2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Лисенко С.В., подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, заперечення щодо позову, викладені у відзиві підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. 06 жовтня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 841. Від шлюбу у сторін є двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно із довідками Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник - 13» [PERSON] постійно проживає разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] в ЖБК «Суднобудівник-13» за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про стажування № 06/07, виданої ПП «ВКФ «НЕМАН» [PERSON] проходила стажування за посадою комплектувальник виробів медичного призначення. З 24 лютого 2022 року у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану стажування припинилося, 18 квітня 2022 року [PERSON] запропоновано вийти на роботу з подальшим працевлаштуванням, але вона відмовилася. З довідки про доходи від 19 липня 2022 року, виданої Приватним акціонерним товариством «Судноплавна компанія «Укррічфлот» [PERSON] працює у ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» з 2016 року на посаді механіка-наставника. Його заробітна плата за січень-лютий 2022 року становить 103 274,16 грн, з березня по червень 2022 року нарахування заробітної плати не здійснюється. В обґрунтування заперечень щодо стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі, відповідач долучає пенсійне посвідчення [PERSON] , батька відповідача, та квитанції про оплату комунальних послуг за адресою місця проживання позивачки. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. За змістом частин першої-третьої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За змістом статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу стягнення аліментів, позивач не просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, є підстави для стягнення аліментів у частці від доходів платника аліментів, тобто у спосіб, обраний позивачем. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, з наданих доказів суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним, працевлаштованим, і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки інших дітей у нього немає, інших стягнень на утримання непрацездатних осіб також не має, принаймні відповідачем доказів протилежного суду не надано. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено. Суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), що відповідатиме інтересам дітей, забезпечить сплату аліментів у гарантованому законом розмірі і більше того, стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме інтересам дітей сторін. Враховуючи положення статті 182 СК України, і враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які позивач посилається, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі 1/2 частини доходів відповідача, наявності таких обставин позивач не довела. Також суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у спосіб та у розмір запропонований відповідачем - у мінімальному рекомендованому розмірі на кожну дитину, оскільки відповідач офіційно працевлаштований та може сплачувати аліменти в частці від його офіційного доходу, що не порушуватиме його права та так само забезпечуватиме кожному з дітей встановлений законом мінімальний рекомендований прожитковий мінімум. Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позов частково, визначаючи аліменти у такому розмірі, що відповідатиме інтересам дітей та не порушуватиме права кожного з сторін. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 26 квітня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial