Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 2768327. Відповідно до п. 1.1. договору невід`ємною його частиною є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця. Вказаний договір було оформлено у порядку передбаченому розділом 4 Правил. Відповідно до п. 5.1 та п. 5.2 Правил, сторони домовились, що договір укладається в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі укладеного договору відповідно до п.п.1.4., 1.6., 1.9. договору кредитодавець 04.10.2019 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі 12 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 09.10.2019 року (включно). Пунктом 1.6. договору визначено ставки нарахування процентів, відповідно до якого базова процентна ставка за один день користування кредитом - 1,7%; акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,02%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%. Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, а саме надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 12 000,00 гривень. 09.10.2019 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору про надання кредиту № 2768327 від 04.10.2019р., відповідно до п.п.1-2 якої сторони дійшли згоди змінити узгоджений строк повернення кредиту №2768327 від 04.10.2019р. до 08.11.2019р. включно. На дату укладання цієї Додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом за період з 04.10.2019р. до 09.10.2019р. у розмірі 612,00 грн., та плату (штраф) за порушення узгодженого строку повернення кредиту у розмірі 150,00 грн.. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 30.06.2021р. його заборгованість перед позичальником становить 25 750,80 грн., яка складається з наступного: -12 000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; -6 120,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7%; -5 537,94 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00% нарахована у порядку ст.625 ЦК України; -1 386,00 грн. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; -706,86 грн. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України. Тому просить стягнути заборгованість в розмірі 25 750,80 грн. та судові витрати в розмірі 2 270,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини не явки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 04 жовтня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 2768327, згідно якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн.. Відповідно до п. 1.1. договору невід`ємною його частиною є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця. Відповідно до п.7.3. договору, сторони підтверджують, що даний електронний договір, всі додатки до нього, додаткові угоди, правила мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені у письмовій формі. На підставі укладеного договору відповідно до п.п.1.4., 1.6., 1.9. договору кредитодавець 04.10.2019 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі 12 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 09.10.2019 року (включно). Пунктом 1.6. договору визначено ставки нарахування процентів, відповідно до якого базова процентна ставка за один день користування кредитом - 1,7%; акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,02%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%. Згідно п. 3.1. договору, строк дії договору визначається з моменту його укладення між сторонами та діє до повного виконання сторонами обов`язків за ним. 09.10.2019 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору про надання кредиту № 2768327 від 04.10.2019р., відповідно до п.п.1-2 якої сторони дійшли згоди змінити узгоджений строк повернення кредиту №2768327 від 04.10.2019р. до 08.11.2019р. включно. На дату укладення цієї Додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом за період з 04.10.2019р. до 09.10.2019р. у розмірі 612,00 грн., та плату (штраф) за порушення узгодженого строку повернення Кредиту у розмірі 150,00 грн.. Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, а саме надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 12 000,00 гривень, що підтверджується відповіддю від 28.07.2022р., наданою Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». У порушення умов договору та додаткових угод, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач не виконав свої зобов`язання за договором перед позивачем, у зв`язку з чим у відповідача виник борг, що має відображення у детальному розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви. Станом на 30.06.2021р. його заборгованість перед позичальником становить 25 750,80 грн., яка складається з наступного: -12 000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; -6 120,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7%; -5 537,94 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00% нарахована у порядку ст.625 ЦК України; -1 386,00 грн. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; -706,86 грн. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У статті 3 Закон України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 та ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.3 та ч.6 ст. 11 Закон України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закон України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, договір було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». На підставі вказаних норм, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Отже, сума заборгованості у розмірі 25 750,80 грн. підлягає стягненню з відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн..

Outcome: approved