Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Заявниця звернулась до суду та просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким заборонити останньому перебувати у місці проживання із заявником за адресою: [ADDRESS] та заборонити [PERSON] наближатись на відстань 0,5 км. до місця проживання [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заяви вказано, що [PERSON] вчиняє відносно заявника фізичне та психологічне насильство. Певний період часу заявниця проживала за іншою адресою проте, [PERSON] почав переслідувати її та вчиняти психологічне насильство. Наведене ставало підставами для звернення до правоохоронних органів. [PERSON] вважає себе особою, потерпілою від домашнього насильства та у звязку з існуванням реальної вірогідності повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] , заявниця вказує. що потребує захисту в порядку Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В судовому засіданні 05.08.2022 року [PERSON] підтримала заяву та просила задовольнити. [PERSON] в судові засідання не завилявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . 13.07.2022 року відносно [PERSON] видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника у зв`язку з вчиненням [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] , а саме вчиняв психологічне насильства, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою (а.с. 3). 22.07.2022 року [PERSON] звернулась до Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області із заявою про вчинення неправомірних дій [PERSON] відносно неї (а.с. 6). В ході розгляду заяви судом було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, подруга [PERSON] , пояснила, що [PERSON] погрожує заявниці, декілька разів свідок ночувала у [PERSON] , оскільки остання боялась залишитись вдома з [PERSON] . Свідок [PERSON] , сусід заявниці, пояснив, о бачив, як [PERSON] біг за [PERSON] , був агресивний та кричав на заявницю нецензурною лайкою, гримав кулаками в ворота свідка намагався виломати. Свідок [PERSON] , племінниця [PERSON] , пояснила, що [PERSON] вчиняє насильницькі дії над [PERSON] , словесні погрози, рукоприкладство. [PERSON] телефонував свідку та розповідав, що підкладе у будинок заявниці гранату, спалить будинок, де вона живе, казав, що хоче облити [PERSON] кислотою. [PERSON] бігав за заявницею з ножем у звязку з чим свідок змушена була ночувати у заявниці кілька днів. Свідок повідомила, що [PERSON] неодноразово лікували від алкоголізму. Свідок [PERSON] , невістка заявниці, пояснила, що неодноразово [PERSON] погрожував ножем [PERSON] , на зауваження він не реагував та не звертав уваги, що поруч знаходилась мала дитина. Неодноразово викликали поліцію, проте [PERSON] і при них кидався на свекруху. [PERSON] постійно погрожує [PERSON] , що він її заріже, облиє кислотою, підірве будинок. На роботу свекрусі приносить записки з погрозами. Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно ч. 2 статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя , діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов"язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Враховуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви в повному обсязі, оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , а тому є необхідність видачі обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved