Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2014 року він уклав шлюб з [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року. Від шлюбу у них народилась донька [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася разом з матір`ю. Він не проживав з відповідачкою з серпня 2016 року і до 2020 року не спілкувався з нею взагалі. [PERSON] [INFO] народила ще одну дитину і при реєстрації народження вказала його батьком, про що було внесено відповідні відомості до актового запису про народження дитини. Заявником була мати [PERSON] і реєстрація проводилася за її усною заявою, та на підставі пред`явлених нею документів, але відділом реєстрації не було враховано рішення суду про розірвання шлюбу. Він зазначає, що не є батьком [PERSON] та згоди на запис його батьком дитини також не надавав. На підставі викладеного, для захисту своїх прав він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом, в якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису №58 від 01 лютого 2020 року про народження [PERSON] , а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. 30 грудня 2021 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2022 року за клопотанням позивача призначено судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу та зупинено провадження у справі до закінчення проведення експертизи. 01 липня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було поновлено провадження у справі, оскільки до суду надійшов висновок експерта. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та відповідач надали до суду заяви в яких просили розгляд справи проводити без їх участі. Третя особа на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, але до суду не з`явилась, будь-яких клопотань про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 20 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №749 (а.с. 23). Зазначений шлюб було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року по справі №205/5029/19 та залишено без змін прізвище [PERSON] (а.с. 20) Матеріалами справи підтверджено, що [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] , про що 01 лютого 2020 року зроблено відповідний актовий запис №58, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , яке повторно видано 27 серпня 2021 року Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а. с. 21). Судом також встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00036587885 від 22 серпня 2022 року стосовно актового запису про народження № 58 від 01 лютого 2020 року щодо [PERSON] , який складений Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) батьком дитини записано [PERSON] відповідно до ст. 133 Сімейного Кодексу України (а. с. 58). Частиною 1 статті 133 СК України встановлено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Так, згідно висновку експерта №867 від 15 червня 2022 року молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства громадянина [PERSON] було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] . У висновку також зазначено, що вірогідність того, що батьківство [PERSON] у відношенні до дитини [PERSON] , [INFO] , виключається (а.с. 50-51). Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частинами 2-3 статті 122 СК України передбачено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Статтею 125 СК України встановлено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. За змістом ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, представивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Як роз`яснено у п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у зазначеній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Підставою для категоричного висновку для встановлення батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Згідно до пп. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. З наявного в матеріалах справи висновку молекулярно-генетичної експертизи судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , не є сином [PERSON] , інших належних та допустимих доказів які б спростовували наявні у висновку експерта обґрунтування суду не було надано, а тому позовні вимоги позивача є цілком обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним виключити відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису №58, який складений 01 лютого 2020 року Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про народження [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по справі, а саме сплачену суму судового збору, у розмірі 908,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволенні повністю.

Outcome: approved