Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~23.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , уродженця села Андріяшівка Бердичівського району Житомирської області, зареєстрованого в [ADDRESS] , яке є останнім відомим місцем його проживання, ідентифікаційний номер якого [NUMBER] , безвісно відсутнім починаючи з 01 січня 2016 року. На обгрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що з нею проживає та перебуває на її утриманні донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . Рішенням Баранівського районного суду від 30.01.2015 року по справі № 273/2400/14-ц з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 17.12.2014 року і до повноліття доньки, тобто до [INFO] , розмір яких згодом змінено на розмір ј частини всіх видів заробітку боржника. Виконавчий лист про стягнення аліментів знаходиться на виконанні в Бердичівському міськрайонному відділі ДВС. Аліменти боржник [PERSON] не сплачував зовсім і не сплачує їх до цього часу. 19.03.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області по справі № 274/858/19 за поданням державного виконавця виніс ухвалу про розшук боржника [PERSON] , останнім відомим місцем проживання якого є [ADDRESS] . Борг по сплаті аліментів станом на 01.10.2019 року складав 39 193 грн., а на даний час сума боргу ще виросла. Родичі [PERSON] - мати, сестри на її запитання про місце перебування [PERSON] повідомляють, що його місце перебування їм теж невідомо. У відповідь на запит до Андріяшівської сільської ради , остання повідомила про те, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, місце його знаходження невідоме. На запит до відділу обліку та моніторингу інформаці реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області отримано повідомлення про те, що [PERSON] не значиться. Інформацією про проведені розшукові заходи заявниця не володіє, вважає початком безвісної відсутності [PERSON] 01.01.2016 року. [PERSON] звертається до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, так як має на меті отримання пенсії за втратою годувальника або відповідної соціальної допомоги. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Баранівської міської ради Васильчук Т. К., в судовому засіданні не заперечувала протии задоволення заяви. Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду листа в якому просили розглядати справу без участі представника Фонду . Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , та [PERSON] , мають спільну дитину доньку [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] - [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5). Згідно копії виконавчого листа від 30.01.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 17.12.2014 року і до повноліття доньки, тобто до [INFO] (.а.с 6), а згідно виконавчого листа від 30.01.2015 року розмір аліментів був збільшений до ј частини всіх видів заробітку боржника ( а.с. 9). Відповідно до ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.02.2019 року [PERSON] , [INFO] , був оголошений в розшук ( а.с. 8). Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.10.2019 року складає 39\~193,00 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості ( а.с. 11). Відповідно до відповіді Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області від 21.10.2020 року відносно [PERSON] заведено розшукову справу № 0371002/19, останнього оголошено в державний розшук та встановити його місцезнаходження не представилось можливим. Копії запитів і відповідей , які надавалися в ході розшукових дій, надати для [PERSON] не можуть, оскільки це є службовою інформацією ( а.с. 13). Судом встановлено, що місце проживання заявника [PERSON] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту (а.с. 4). На виконання запиту суду, Бердичівський районний відділ поліції в Житомирській області повідомив за вих. № 4799/203/01-2021 від 06.08.2021 року, що відносно громадянина [PERSON] , [INFO] . Бердичівським районним відділом поліції ГУНП в Житомирській області заведено розшукову справу № 0371002/19, останнього оголошено у Державний розшук. На даний час проведеними розшуковими заходами встановити місце знаходження [PERSON] , не представилось можливим (а.с.79). Листом від 03.08.2021 року за вих.№ 40 відділ надання адміністративних послуг Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області повідомили, що остання не володіє інформацією щодо місця проживання ( перебування ) [PERSON] . Окрім того, повідомили, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.83). На виконання запиту суду, Державна податкова служба України головне Управління ДПС у Житомирській області за вих..№ 6219/5/06-30-12-02-11 від 04.08.2021 року надала інформацію в тому, що громадянин [PERSON] , за період з 01.01.2016 року по 31.03.2021 року отримував доходи за 4 квартал 2016 року в сумі 2849.09 грн. нараховано податку в сумі 264.80 грн. та за 3 квартал 2017 року доходу в сумі 600 грн., податку 108 грн. 00 коп.(а.с.80-81). У частині третій статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справ. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Частиною 1 статті 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Також, судом з`ясовано, що заявнику необхідно визнання [PERSON] , 1971 року народження, безвісно відсутнім для оформлення пенсії за втратою годувальника, якщо [PERSON] , має необхідний стаж роботи для призначення такої пенсії, а якщо такого стажу буде недостатньо, то для отримання відповідної соціальної допомоги. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом трьох років за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , а також, повідомлення Бердичівський районний відділ поліції в Житомирській області про невідоме місце перебування [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того суд зазначає, що встановити день та місяць одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності не можливо, тому суд виходить із дати винесення ухвали суду про оголошення розшуку боржника, а саме 19.02.2019 року та встановлює безвісно відсутнім з 01 січня 2020 року. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved