Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

15.08.2022 [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа [PERSON] , в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Обґрунтування позовних вимог. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , а ще раніше [INFO] померла мати [PERSON] . Після смерті батька залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Інший спадкоємець - її сестра [PERSON] в строк визначений ст. 1270 ЦК України заяву про прийняття спадщини не подала, отже вважається такою, що спадщину не прийняла. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 15.08.2022 відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, 29.08.2022 представник позивача - адвокат Канарєєв І.О. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Турківської міської ради Самбірського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, 26.08.2022 на адресу суду надіслав клопотання, в якому просив суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Третя особа [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, 18.08.2022 подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , вона народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зареєструвала шлюб 15.02.1996 із [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.02.1996. Батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області 24.01.1970 складено відповідний актовий запис №7, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (№ витягу 00036404059 від 05.08.2022). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2013, а [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.08.2017. Відповідно до довідки по формі спадкування Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 02.08.2022 за № 806, [PERSON] до дня смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і разом з ним були зареєстровані дочка [PERSON] , 1975 р.н., онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та зять [PERSON] . Згідно з довідками виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 02.08.2022 №1062-02.17 та від 04.08.2022 №1084-02.17, згідно адресного господарства [ADDRESS] належав [PERSON] та земельна ділянка комунальної власності за цією адресою знаходилася в користуванні [PERSON] до дня його смерті. Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (№ 306519199 від 04.08.2022), відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження житлового будинку в [ADDRESS] - відсутні. Будучи спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] позивач звернулася із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Проте постановою приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Федаш М.М. від 02.08.2022 №109/02-31, їй було відмовлено у оформленні спадкових прав після смерті батька [PERSON] , оскільки не представлено правовстановлюючі документи про право власності на житловий будинок разом з приналежними йому господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що унеможливлює встановити його належність спадкодавцеві [PERSON] . Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду. Вирішуючи спір суд виходить з таких мотивів та норм права. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи, а також з копії спадкової справи №112/2022 після смерті [PERSON] видно, що за життя він заповіту на ім`я позивачки не складав. Відтак, спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд встановив, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його дочка [PERSON] спадщину прийняла, так як проживала разом з ним на час його смерті (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Водночас інший спадкоємець першої черги, яка не проживала з батьком, [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк (ст. 1270 ЦК України) не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а отже вважається такою, що спадщини не прийняла. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька. До спадкового майна, як вказує позивач, належить будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не представлено правовстановлюючі документи на житловий будинок разом з приналежними йому господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що унеможливлює встановити його належність спадкодавцеві [PERSON] . Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Як видно з матеріалів справи, а саме з довідок виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 02.08.2022 №1062-02.17 та від 04.08.2022 №1084-02.17, згідно адресного господарства [ADDRESS] належав [PERSON] та земельна ділянка комунальної власності за цією адресою знаходилася в користуванні [PERSON] до дня його смерті. Спірний спадковий будинок був збудований в 1975 році, що доводиться технічним паспортом, та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 27.09.2021, а власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] являється [PERSON] , що підтверджується довідкою міської ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Суд зазначає, що факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. Відтак, беручи до уваги те, що позивач довела належність спірного майна спадкодавцю, враховуючи, що інший правовий механізм оформлення спадкових прав за конкретних обставин справи відсутній, тому суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець перщої черги до майна померлого батька [PERSON] , підставно просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved