Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

01 червня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої послався на те, що 20 липня 2021 року між сторонами було укладено договір споживчого кредиту №190/21, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 7000 гривень, зобов`язавшись його повернути до 19 липня 2022 року щомісячними платежами, сплативши проценти за користування кредитом в порядку та розмірах, встановлених договором. Відповідач не здійснив жодного щомісячного платежу, внаслідок чого в нього перед позивачем виникла заборгованість в загальному розмірі 15243 гривень, з яких: 7000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 8243 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, яку позивач просив відповідач погасити, здійснивши дострокове повернення кредиту. Посилаючись на те, що означена вимога про дострокове повернення кредиту залишилась без задоволення, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача означену суму боргу, поклавши на нього також судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 липня 2021 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено договір споживчого кредиту №190/21, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 7000 гривень на споживчі цілі, зобов`язавшись повернути кредит до 19 липня 2022 року щомісячними платежами згідно графіку, спливши 42,37% річних за користування кредитом (у випадку прострочення сплати чергових платежів 0,5% на день від суми залишку за кредитом). Викладені обставини підтверджуються копією вказаного договору та видаткового касового ордеру. Із матеріалів справи судом також встановлено, що на відміну від позивача відповідач не виконував належним чином свого договірного обов`язку, що виявилось у несплаті ним станом на кінець березня 2022 року жодного платежу за кредитом ні повністю, ні частково, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась кредитна заборгованість, розмір якої станом на 30 березня 2022 року становив 15243 гривень, з яких: 7000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 8243 гривень\~ заборгованість за процентами за користування кредитом. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості. Також судом встановлено, що 21 лютого 2022 року позивачем були направлені відповідачу письмові вимоги про погашення заборгованості за кредитом, у яких позивач вимагав від відповідача здійснити дострокове повернення кредиту в повному обсязі до 23 березня 2022 року в розмірі, вказаному вище 15243 гривень. Наведені обставини підтверджуються копіями письмових вимог позивача. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень зазначеного вище кредитного договору, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про кредитні спілки», Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Схожа норма міститься в ст.1 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Аналогічне положення містить ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». За змістом ст.ст.1, 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, види кредитів та умови надання та строки повернення кредитів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за договором споживчого кредиту №190/21 від 20 липня 2021 року, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного кредитного договору із дотриманням вимог законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даним кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом в наведеному у позові розмірі, а у позивача права вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту із кореспондуючим цьому праву обов`язком відповідача здійснити таке повернення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved