Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29 липня 2020 року між ТОВ «Ультра Фінанс» і [PERSON] в електронному форматі згідно Закону України «Про електронну комерція» був укладений договір фінансового кредиту №556992, на підставі якого відповідач отримав позику в розмірі 1500,00 грн. строком на 15 днів до 13 серпня 2020 року, шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,76 % від суми кредиту за кожен день користування у межах строку повернення коштів і 3,00 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення позики. Згідно графіку платежів відповідач зобов`язався сплатити борг в повній сумі, а також суму нарахованих відсотків в розмірі 396,00 грн. в строк до 13 серпня 2020 року. Станом на 13 серпня 2020 року відповідач борг і нараховані відсотки не сплатив, договір не пролонгував, у зв`язку з чим станом на останній день, за який належно нараховувати відсотки відповідно до договору 11 листопада 2020 року заборгованість за кредитним договором склала 1500,00 грн., а заборгованість за відсотками склала 4446,00 грн. 11 серпня 2020 року між ТОВ «Ультра Фінанс» і ТОВ «Ум Факторинг» був укладений договір факторингу №Ф11082020, згідно якого позивачу згідно реєстру прав вимоги №2 від 26 січня 2021 року передане право стягнення коштів з відповідача. Позивач також зазначив, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором йому завдано шкоди у вигляді упущеної вигоди в розмірі 255,41 грн. Вказана сума упущеної вигоди була визначена на підставі звіту про оцінку грошового збитку, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Київський Ріелтор». Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з тіла кредиту в розмірі 1500,00 грн., відсотки за користування кредитними кощтами в розмірі 4446,00 грн., збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 255,41 грн. та судові витрати по справі. Відповідач надав суду відзив на позов, де зазначив, що жодного повідомлення про відступлення права вимоги, як того вимагає чинне законодавство, позивач відповідачеві не направляв,\~та діючи\~всупереч вимог\~законодавства,\~позивач звернувся\~до відповідача\~з позовом\~про стягнення\~заборгованості тіла\~кредиту,\~відсотків за\~користування кредитними\~коштами та\~збитку у\~вигляді упущеної\~вигоди.\~Відповідач зазначив,\~що він\~не був\~ознайомлений з\~умовами Договору\~фінансового кредиту\~№55992\~від 29\~липня 2020\~року в\~частині розміру\~відсоткової ставки\~за користування\~кредитом.\~Позивач у\~своєму позові\~посилається на\~норму ч.\~12\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~відповідно до\~якої кожний\~примірник електронного\~документа з\~накладеним на\~нього підписом,\~визначеним статтею\~12\~цього Закону,\~є оригіналом\~такого документа.\~Однак вжите\~законодавцем поняття\~«примірник електронного\~договору» не\~є тотожним\~поняттю «роздрукована\~копія електронного\~документу»,\~тому для\~виконання обов`язку,\~визначеного ст.81\~ЦПК України,\~позивач повинен\~був забезпечити\~можливість ознайомитися\~з умовами\~примірника електронного\~документа,\~чого зроблено\~не було.\~Крім того,\~19\~серпня 2020\~року відповідачем\~було підписано\~Контракт про\~проходження громадянами\~України військової\~служби у\~Збройних Силах\~України на\~посадах осіб\~офіцерського складу,\~що підтверджується\~копією вказаного\~Контракту.\~Молодшого лейтенанта\~запасу [PERSON] \~прийнято на\~військову службу\~за контрактом\~осіб офіцерського\~складу до\~Збройних Сил\~України та\~призначено наказом\~Командувача військ\~оперативного командування\~« [INFO] » від\~19\~серпня 2020\~року №229 на посаду заступника командира батареї артилерійської розвідки військової частини [NUMBER] , ВОС-34ЮООЗ. 08 вересня 2020 року відповідачу було видано посвідчення офіцера серії [NUMBER] . Згідно Довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення №993 від 24 червня 2022 року відповідач дійсно брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів з 17 вересня 2021 року до 02 грудня 2021 року; з 28 грудня 2021 року до 14 березня 2022 року; з 02 травня 2022 року до 24 травня 2022 року; з 29 травня 2022 року по теперішній час, що звільняє його від сплати будь-яких відсотків за користування кредитом на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відносно вимоги\~позивача щодо\~стягнення з\~відповідача розміру\~збитку у\~формі упущеної\~вигоди відповідач\~вважає,\~що позивач\~обрав неправильний\~спосіб захисту\~та факт наявності упущеної вигоди не довів. Просить суд у задоволенні позову відмовити. До початку судового розгляду представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового розгляду надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. 29 липня 2020 року між ТОВ «Ультра Фінанс» і [PERSON] в електронному форматі згідно Закону України «Про електронну комерція» був укладений договір фінансового кредиту №556992, на підставі якого відповідач отримав позику в розмірі 1500,00 грн. строком на 15 днів до 13 серпня 2020 року, шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,76 % від суми кредиту за кожен день користування у межах строку повернення коштів і 3,00 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення позики. Згідно графіку платежів відповідач зобов`язався сплатити борг в повній сумі, а також суму нарахованих відсотків в розмірі 396,00 грн. в строк до 13 серпня 2020 року. 11 серпня 2020 року між ТОВ «Ультра Фінанс» і ТОВ «Ум Факторинг» був укладений договір факторингу №Ф11082020, згідно якого позивачу згідно реєстру прав вимоги №2 від 26 січня 2021 року передане право стягнення коштів з відповідача. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно з частинами 1, 4\~статті 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено парафом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що отримані відповідачем кредитні кошти в розмірі 1500,00 грн. позивачу не повернуті. Таким чином,\~судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] порушив умови договору фінансового кредиту від 29 липня 2020 року, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми кредиту 1500,00 грн. підлягають задоволенню. Посилання відповідача на те, що фактор зобов`язаний був повідомити боржника про відступлення права вимоги , не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, тим більше, що сам факт наявності такої заборгованості відповідач не оспорював. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованих відсотків, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, згідно Додатку №1 до Договору фінансового кредиту №556992 від 29 липня 2020 року розмір нарахованих процентів за період з 29 липня 2020 року до 13 серпня 2020 року складає 396,00 грн. Отже, саме такий розмір процентів підлягає стягненню з відповідача, тобто за час дії договору фінансового кредиту, а після закінчення дії кредитного договору позивач має право на захист своїх порушених прав в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. Посилання відповідача на безпідставність стягнення з нього процентів з огляду на те, що він не був ознайомлений з умовами договору фінансового кредиту є недоведеним і таким, що спростовується письмовими доказами у справі. Необґрунтованими є і посилання відповідача на вимоги п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки стягнуті судом відсотки стосуються періоду, коли відповідач ще не брав участі із забезпечення національної безпеки і оборони України. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди в розмірі 255,41 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. З частини 2 зазначеної статті вбачається, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зазначений позивачем розмір збитків є його упущеною вигодою. Вказаний розмір збитків підтверджується звітом про оцінку грошового збитку №899/20 від 02 жовтня 2020 року, здійсненого ТОВ «Київський Ріелтор». Отже, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на недоведеність завданих позивачу збитків у формі упущеної вигоди, оскільки саме поведінка відповідача, яка виразилася у несплаті кредиту і процентів за користування кредитними коштами, призвела до заподіяння позивачу таких збитків. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку\~з цим\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 860,66 грн.

Outcome: partial