Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Комунальне підприємство «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради звернулося до суду з позовом до заступника головного лікаря з кадрів КП "РОКЛ" ім.Ю.Семенюка" Бабич Т.О. про відшкодування суми зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати в розмірі 66112,11 грн., суми зайво нарахованого єдиного соціального внеску в розмірі 14544,66 грн., а також просить стягнути з відповідачки судові витрати. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.02.2022 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.28). Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.05.2022 р. позовну заяву надіслано за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області (а.с.35). Ухвалою суду від 27.07.2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, 24.08.2022 року до суду надійшла заява директора В.Ткача про розгляд справ без участі представника КП "РОКЛ" ім.Ю.Семенюка" за наявними матеріалами справи. Відповіді на відзив до суду не надходило. В судове засідання відповідачка не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. До суду 08.08.2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 26.08.2022 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивачем КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради згідно витягу з наказу № 217-ОС від 20.12.2010 р., [PERSON] прийнято на посаду заступника головного лікаря з кадрів з 20.12.2010 року (а.с.5). Згідно витягу наказу № 192-ос/3 від 27.12.2017 року [PERSON] - заступнику головного лікаря з кадрів дозволено роботу за сумісництвом на 0,5 ставки вихователя обласного опікового центру з 02.01.2018 р. по 31.12.2018 р. поза межами робочого часу за основною посадою (а.с.6). \~ \~ \~ \~Згідно витягу наказу №114-ос від 20.07.2018 р., [PERSON] - 0,5 ставки внутрішнього сумісника вихователя обласного опікового центру переведено на посаду як внутрішнього сумісника 0,5 ставки вихователя загально-лікарняного персоналу з 01.08.2018 р. (а.с.4). \~ \~ \~ \~Згідно витягу з наказу КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради №183-ос-з/3 від 30.10.2020 року [PERSON] - 0,5 ставки вихователя загально-лікарняного персоналу, як внутрішнього сумісника, звільнено із займаної посади за п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін з 01.11.2020 року (а.с.12). \~ \~ \~ \~За результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради, що проводилася у період з 30.09.2020 по 01.12.2020 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, останнім було встановлено порушення щодо заступника головного лікаря з кадрів [PERSON] , за період з 01.01.2018 по 31.08.2020, безпідставно надано сумісництво на 0,5 ставки вихователя дітей обласного опікового центру (вихователя загально-лікувального персоналу), що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати на загальну суму 66112,11 грн. та відповідно зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на загальну суму 14544,66 грн., на загальну суму 80656,77 грн., що підтверджується актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради за період з 01.01.2018 по 31.08.2020 року № 13-17-04-06/19 від 01.12.2020 р. Заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві відповідачка [PERSON] зазначає, що вважає позовні вимоги безпідставними, так як нею за сумісництвом поза межами робочого часу за основною посадою відпрацьовано робочий час в повному обсязі згідно графіків роботи, про що свідчить вчасне подання табелів обліку робочого часу, та це вказано в позовній заяві позивачем. \~ \~ \~ \~Відповідно до Посадової інструкції заступника головного лікаря з кадрів [PERSON] , затвердженої 20 вересня 2018 року, заступник головного лікаря з кадрів належить до категорії «керівників» відповідно до класифікатора професій ДК 003:2010. \~ \~ \~ \~З огляду на ту обставину, що в 1990 році [PERSON] закінчила Рівненський державний педагогічний інститут за спеціальністю «загально технічні дисципліни та праця» та отримала кваліфікацію «вчителя загально технічних дисциплін та праці», з 02.01.2018 року [PERSON] , як заступнику головного лікаря з кадрів штату працівників апарату управління було дозволено роботу за сумісництвом на 0.5 ставки вихователя обласного опікового центру з 02.01.2018 року по 31.12.2018 року поза межами робочого часу, що підтверджується витягом з наказу № 192-ОС/З від 27.12.2017 року. \~ \~ \~ \~Згідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій» зі змінами та п. 4 «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій» працювати за сумісництвом керівникам державних підприємств, установ і організацій та їх заступникам і керівникам структурних підрозділів заборонено за винятком наукової, викладацької, медичної та творчої діяльності. \~ \~ \~ \~Посада вихователя відноситься до професії (посад) педагогічних та науково - педагогічних працівників. Кваліфікаційні вимоги до вихователя - це повна вища або середня педагогічна освіта, професійна компетентність, забезпечення нормативних рівнів і стандартів виховання та навчання дітей дошкільного та шкільного віку, відповідати загальним етичним та культурним вимогам до педагогічних працівників. \~ \~ \~ \~Тобто вихователь відноситься до педагогічних працівників, який відповідає за виховання та навчання дітей. \~ \~ \~ \~Навчання являється процесом викладання, так як викладання - це діяльність, спрямована на організацію та засвоєння навчального процесу. Викладання - це діяльність учителя (вихователя) в процесі навчання, що полягає в постановці пізнавального завдання, повідомлення нових знань, організації спостережень і т. д. \~ \~ \~ \~Тобто твердження працівників державної аудиторської служби України, ЗОДАС Управління західного офісу держаудитслужби в Рівненській області, подані №13-17-04-17/4134-2020 від 07.12.2020 року «Про усунення виявлених правопорушень законодавства», що посада вихователя не відноситься до викладацької діяльності, не відповідає дійсності та відверто надумана. \~ \~ \~ \~Порушення законодавства України під час роботи [PERSON] за сумісництвом 0.5 ставки на посаді вихователя на підставі диплому [NUMBER] виданого Рівненським державним педагогічним інститутом не було, сумісництво надано відповідачці згідно чинного законодавства на законних підставах, робочий час за сумісництвом відпрацьовано в повному обсязі. Як зазначається в акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради за період з 01.01.2018 по 31.08.2020 року № 13-17-04-06/19 від 01.12.2020 р., згідно наданих графіків роботи заступник головного лікаря з кадрів [PERSON] , працювала на посаді вихователя за наступним графіком роботи: з понеділка по четвер з 17-40 год. по 19-40 год., в п`ятницю з 16-25 год. по 18-25 год., в суботу з 08-00 год. по 13-20 год. Складання табелів обліку робочого часу по працівниках обласного опікового центру покладено на старшу сестру медичну [PERSON] , яка у період з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 р. табелювала вихователя [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 133 Кодексу законів про працю в Україні, у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть: керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 245 оплату праці сумісників провадять за фактично виконану роботу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1212 ЦКУ особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи без достатньої підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути це майно потерпілому. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦКУ не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і прирівнювані до неї платежі, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплату провела фізична або юридична особа добровільно, немає рахункової помилки з її боку та недобросовісності з боку набувача. У постанові Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі № 501/2500/15-ц визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою та прирівнюваними до неї платежами, які інша особа провела добровільно, коли не було рахункової помилки з її боку та недобросовісності з боку набувача, підлягають застосуванню положення ст. 1215 ЦКУ, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Такі самі висновки щодо застосування ст. 1215 ЦКУ викладено й у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 р. (справа № 6-151цс13) і від 02.07.2014 р. (справа № 6-91цс14), постановах Верховного Суду від 07.03.2018 р. (справа № 517/186/17), від 28.03.2018 р. (справа № 173/166/17), від 03.05.2018 р. (справа № 473/2859/17). Жодного належного та допустимого доказу вини [PERSON] позивачем не надано. Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначено Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі Порядок № 550). Відповідно до п.2 цього Порядку Інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. За визначенням п.3 Порядку № 550 акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта. Акт ревізії лише фіксує обставини, встановлені під час проведення ревізії і факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Судження контролюючого органу є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не порушує законодавство. Тобто, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, так як не спричиняє порушення прав для осіб робота (діяльність) яких перевірялася і не обов`язковим для виконання, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Крім того, з Акту від 01.12.2020 за №13-17-04-06/19, який долучено до позовної заяви, не вбачається доказів про винуватість відповідача і що саме вона має відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до п.3 положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій (Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року N 43), працівник, який приймається на роботу за сумісництвом на інше підприємство, в установу, організацію повинен пред`явити власнику або уповноваженому ним органу паспорт. При прийнятті на роботу, що потребує спеціальних знань, власник або уповноважений ним орган має право вимагати від працівника пред`явлення диплома або іншого документа про набуту освіту або професійну підготовку. Відповідно до 12 цього Положення, відповідальність за порушення порядку прийняття на роботу за сумісництвом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.93 N 245 та цього Положення покладається на власника або уповноважений ним орган державного підприємства, установи, організації, що приймає працівника на роботу за сумісництвом. Як вбачається із витягу з наказу № 192-ос/3 від 27.12.2017 року, виданого головним лікарем І.Зимою, відповідачці [PERSON] , як заступнику головного лікаря з кадрів дозволено роботу за сумісництвом на 0,5 ставки вихователя обласного опікового центру з 02.01.2018 року по 31.12.2018 року поза межами робочого часу за основною посадою. Отже, позивач був ознайомлений належним чином з графіком роботи відповідача за основним місцем роботи. Як вбачається із посадової інструкції заступника головного лікаря з кадрів [PERSON] , затвердженої 20.09.2018 р. головним лікарем КП "РОКЛ" РОР І.Зимою, заступник головного лікаря з кадрів належить до категорії " керівники" відповідно до класифікатора професій ДК 003:2010 (п.1.1. Інструкції). \~ \~ \~ \~В 1990 році [PERSON] закінчила Рівненський державний педагогічний інститут за спеціальністю «загальнотехнічні дисципліни та праця» та отримала кваліфікацію «вчителя загальнотехнічних дисциплін та праці», що підтверджується копією диплому серія [NUMBER] . \~ \~ \~ \~З 02.01.2018 року [PERSON] , як заступнику головного лікаря з кадрів штату працівників апарату управління було дозволено роботу за сумісництвом на 0.5 ставки вихователя обласного опікового центру з 02.01.2018 року по 31.12.2018 року поза межами робочого часу, що підтверджується витягом з наказу № 192-ОС/З від 27.12.2017 року. \~ \~ \~ \~Згідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій» зі змінами та п. 4 «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій» працювати за сумісництвом керівникам державних підприємств, установ і організацій та їх заступникам і керівникам структурних підрозділів заборонено за винятком наукової, викладацької, медичної та творчої діяльності. \~ \~ \~ \~Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 р. № 963 (зі змінами) посада вихователя відноситься до переліку посад педагогічних працівників. До цього ж переліку віднесено і вчителів та викладачів всіх спеціальностей. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Всупереч вимогам вказаних статей, позивачем не доведено обґрунтованість заявленого позову та наявність правових підстав для його задоволення, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами суд здійснює на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed