Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким заборонити останньому наближатися на 100 метрів до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] та до інших місць частого відвідування, особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати чи в будь який спосіб спілкуватися з нею, наближатися на 100 метрів до місця проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до місця перебування в школі бойових мистецтв «ММА Grizzly» за адресою: вул. Благовісна, 170, м. Черкаси, до місця перебування в Черкаському міському Будинку культури ім. І. Кулика за адресою: вул. Благовісна, 170/1, м. Черкаси та до будь-яких інших місць його частого відвідування, наближатися на 100 метрів до місця проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до місця перебування в Центрі дитячої та юнацької творчості м. Черкаси за адресою вул. Смілянська, 33, м. Черкаси та до будь-яких інших місць її частого відвідування. В обґрунтування заяви вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.03.2021 шлюб між нею та [PERSON] розірвано. З лютого 2022 року вона разом з неповнолітніми дітьми: [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~проживає в\~квартирі матері\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Під час перебування у шлюбі та після розлучення [PERSON] вчиняє щодо неї та їх спільних дітей фізичне та психологічне насильство. Так, 15.10.2021 приблизно о 23 годині 53 хвилин, перебуваючи в приміщенні ресторану « [INFO] », який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 75, останній підійшов до неї та наніс удар лівою рукою в область правої сторони голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою з набряком та крововиливом правої вушної мушлі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/951 від 08.11.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 07.02.2022 Придніпровський районний суд м. Черкаси по даному факту ухвалено вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того, колишній чоловік постійно створює конфлікти, свариться з будь-якого приводу, про що свідчать складені відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення. Зокрема, 29.10.2020 близько о 17 год. 00 хв. за адресою ДНЗ № 5 «Червона гвоздика» [PERSON] вчинив відносно неї домашнє\~насильство психологічного\~характеру,\~за що\~передбачена відповідальність\~за ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП.\~21.02.2022\~приблизно о\~13\~годині 00\~хвилин,\~ [PERSON] \~виражався нецензурною\~лайкою в\~її сторону,\~чіплявся до\~неї та\~погрожував фізичною\~розправою,\~внаслідок чого\~порушував громадський\~порядок та\~спокій громадян,\~за що\~передбачена відповідальність\~за ст.\~173-2\~КУпАП.\~03.06.2022\~близько 20\~год.\~30\~хв.\~ [PERSON] \~з`явився\~до її\~місця проживання\~( [ADDRESS] )\~та навпроти\~вхідних дверей\~квартири пошкодив\~камеру відеоспостереження,\~яку вона\~напередодні облаштувала\~для забезпечення\~безпеки свого\~житла,\~а також\~того дня,\~в парку\~«Перемоги» влаштував\~сварку,\~за що\~передбачена відповідальність\~за ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП.\~Зазначає,\~що [PERSON] \~постійно слідкує\~за нею,\~незаконно встановлює\~на її\~автомобіль технічні\~засоби,\~що відслідковують\~її пересування,\~через що\~20.05.2022\~нею було\~подано заяву\~до Черкаського\~районного управління\~поліції ГУНП\~в Черкаській\~області,\~за наслідками\~розгляду якої\~внесено відомості\~до ЄРДР\~№ 12022255330000629,\~за ознаками\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~182\~КК України.Вказує, що кожен напад [PERSON] на неї відображається на психологічному стані дітей, так як вони стають дратівливими, перебувають в пригніченому стані, бояться кожного стороннього руху, вона неодноразово зверталася в різні інстанції щоб якось вплинути на колишнього чоловіка та припинити його агресивну, неадекватну поведінку, але навіть наявністьвироку суду, численних протоколів про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 173 КУпАП, та ймовірність настання відповідальності за вчинені правопорушення, не впливають на нього належним чином та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства. [PERSON] і далі продовжує систематично проявляти безпідставні прояви агресії щодо неї при малолітніх дітях. Таким чином, вважає, що видача обмежувального припису строком на 6 місяців стосовно [PERSON] , зможе захистити її та дітей від кривдника. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року клопотання заінтересованої особи [PERSON] задоволено, залучено до участі у справі перекладача з української мови на вірменську мову і навпаки. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Скіць С.М., заяву підтримали та просили її задовольнити з огляду на обставини викладені в ній та додані до неї докази. Додатково заявниця зазначила, що наданий час [PERSON] продовжує переслідувати її сам, або через третіх осіб (своїх друзів), через що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, однак органами поліції її звернення були проігноровані. Також вказала, що до дітей [PERSON] ставиться добре, любить їх, батьківських прав не позбавлений, але він вчиняє сварки, ображає її у присутності дітей, що, в свою чергу, впливає не їх психологічний стан, а відтак є психологічним насиллям над дітьми. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2015р., який було розірвано на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2021 року (справа №711/6075/20), яке набрало законної сили 15.04.2021р. Крім того, [PERSON] та [PERSON] є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , яка народилась [INFO] . З лютого 2022 року заявниця разом із дітьми фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Квартира за вказаною адресою належить матері заявниці. Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Згідно статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, зокрема подружжя, колишнє подружжя. Положеннями частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Наданими заявницею письмовими доказами підтверджується тривалий конфлікт між [PERSON] та [PERSON] , та вказані докази самі по собі не можуть бути підставою для видачі обмежувального припису. Водночас, досліджений судом вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2022 у справі №711/793/22, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання, свідчить про агресивну поведінку останнього, оскільки [PERSON] було засуджено за умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] у виді забою з набряком та крововиливом правої вушної мушлі, шляхом нанесення їй одного прямого удару лівою рукою в область її правої сторони голови. Вказані події відбулись 15 жовтня 2021 року приблизно о 23 год. 53хв. в приміщенні ресторану «КІМ BAR». Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21.04.2022, вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2022 залишений без змін. Таким чином, враховуючи тривалий період, як заявник і заінтересована особа стали жити окремо, однак [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство по відношенню до [PERSON] , не висловлює щирого каяття щодо своєї поведінки, про що свідчать дії останнього, що вбачається з постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2022 (справа №711/283/22), якою його було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис на максимальний строк, шляхом заборони йому наближатися до [PERSON] та її місця проживання на відстань меншу ніж 100 (сто) метрів. Суд вважає, що саме такий спосіб забезпечить ефективний захист заявниці, оскільки формулювання «інші місця частого її відвідування» не містять конкретизації, а відтак можуть трактуватися [PERSON] на власний розсуд. Крім того, суд враховує, що заявницею не надано доказів, що її колишній чоловік [PERSON] вчиняє відносно неї інші дії, а зокрема, веде листування, телефонні переговори, контактує з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб, розшукує її та переслідує. Посилання заявниці на те, що 20.05.2022 нею було подано заяву до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області щодо незаконного збирання, зберігання [PERSON] конфіденційної інформації про неї, а також відслідковування її пересування, на підставі якої було відкрито кримінальне провадження №12022255330000629, суд не приймає до уваги, оскільки заявницею не надано суду будь-якого доказу на підтвердження того, що [PERSON] в межах даного кримінального провадження визнано винним у вчиненні вказаних вище дій. Таким чином, існування зазначеного вище ризику ґрунтується виключно на припущеннях заявниці, що є її суб`єктивною думкою. Тому, вимоги заявниці щодо заборони [PERSON] вести з нею листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, розшукувати її до задоволення не підлягає. Також, суд не знаходить підстав вважати, що існують ризики для їх спільних дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки з наданих заявником доказів не вбачається, що [PERSON] вчинялися будь-які агресивні чи насильницькі дії по відношенню до їх спільних малолітніх дітей. Окремо слід зазначити, що [PERSON] не позбавлений батьківських прав, на даний час, між колишнім подружжям не вирішувалося питання щодо визначення порядку та способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей. Крім того, в судовому засіданні заявниця зазначила, що [PERSON] дуже любить дітей та ставиться до них добре. За таких обставин, застосування відносно нього запобіжного заходу шляхом заборони йому наближатися до місця проживання та перебування дітей, фактично призведе до порушення його батьківських прав. Суд вважає за необхідне зазначити, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, на підставі викладеного вище, дослідивши та проаналізувавши надані у справі докази і надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial