Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Бундзяк У.М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в цілому. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] , який був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . Письмове розпорядження на випадок смерті дідусь не робив, але до дня смерті дідуся, вони з позивачкою проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний побут та за життя під час сімейних розмов, дідусь наголошував, що дане домоволодіння буде власністю позивачки. Після смерті дідуся позивачка звернулася до нотаріальної кантори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Однак, нотаріус відмовив позивачці оскільки дане спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір. Свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння від 11 серпня 1988 року посвідчує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Така ж інформація підтверджується Випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського ОКН «МБТІ» станом на 31.12.2012 року. Позивачка зазначила, що фактично вступила в управління спадковим майном: доглядає та обслуговує спадкове господарство, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти. Однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право на майно через обставини, вказані в постанові нотаріуса. На момент припинення колгоспного двору у господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] ( помер [INFO] ), бабуся позивачки [PERSON] , мати позивачки [PERSON] , позивачка [PERSON] , онук [PERSON] . Провадження у даній справі відкрито 16.06.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.07.2022 залучено до участі в справі в\~якості\~співвідповідача: [PERSON] , [INFO] , жителя с. Рашків Коломийського району Івано-Франківської області. Ухвалою суду від 28.07.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 31.08.2022. Позивачка та її представник адвокат Бундзяк У.М. у судове засідання 31.08.2022 не з`явилися. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, зазначивши, що заявлені вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Відповідачі у судове засідання 31.08.2022 не з`явилися, надіслали до суду заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» на 31.12.2012, встановлено, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 11.08.1988, на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1989, який є головою колгоспного двору. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 7 грудня 1990 року N 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним /статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених вище нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Копіями з погосподарських книг Рашківської сільської ради за 1967-1969, роки стверджується, що суспільна група господарства, розташованого в с. Рашків, Городенківського району Івано-Франківської області, головою якого є [PERSON] , - колгоспники. Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. На час набрання чинності ЗУ «Про власність» 15.04.1991 у господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою №14/276 від 28.09.2021, виданою Рашківським старостинським округом. Враховуючи наведене, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на праві сумісної власності в рівних частках по 1/5 кожному. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 вересня 2007 року виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за №8 від 15 вересня 2007 року. [PERSON] помер [INFO] у с. Рашків Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 244 від 25 березня 2021 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Городенківський районним відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 Цивільного кодексу України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України - кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно до ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. На день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою №14/357 від 22.12.2021 року, виданою Рашківським старостинським округом. Відповідно до ст. 1265 ЦК України - у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Про те, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Рашківської сільської ради Городенківського району, запис № 17 від 19 листопада 1986 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Рашківської сільської ради Городенківського району, запис № 14 від 9 березня 1965 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження (яка є донькою спадкодавця); свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.09.2007 виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, з якого слідує, що позивачка при укладенні шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 8 від 15 вересня 2007 року, вчинений виконкомом Рашківської сільської ради. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно копії спадкової справи № 142/2021, відкритої після смерті [PERSON] , наданої суду нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В., вбачається, що спадкоємці 1 черги за законом - відповідачі [PERSON] (дружина спадкодавця), [PERSON] , [PERSON] (діти спадкодавця) подали нотаріусу, в установлений законом строк, заяву про відмову від спадщини. Позивачка є онукою спадкодавця, та як спадкоємець за законом 5 черги, 09.04.2021 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом на спадкове майно свого діда [PERSON] , який помер [INFO] . Також 11.06.2022 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (земельні ділянки для ведення товарно сільськогосподарського виробництва на території с. Рашків) свого діда [PERSON] , який помер [INFO] . Їй 11.06.2022 видано чотири свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 540, № 541, № 542, № 543, на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Рашків Городенківського району Івано-Франківської області, площею: 0,4277 га, кадастровий номер 2621684001:01:002:0096; та для ведення товарно сільськогосподарського виробництва площами 1,0061 га, кадастровий номер 2621684001:01:002:0012; 0,0277 га, кадастровий номер 2621684000:04:001:00169; 0,3717 га, кадастровий номер 2621684000:03:002:0141, що розташовані на території Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ЯИ № 204310, ЯЖ № 157419, ЯЖ № 156351, ЯЖ № 156664. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. № 1587/02-31 від 15.12.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 11.11.2021, житловий будинок споруджено у 1967 р., господарські будівлі та споруди у 1962, 1970, 1980,1988 роках. Їх ринкова вартість на 23 грудня 2021 р. становить 113 000 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За даним господарством числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, виділена [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га, що стверджується довідкою № 14-121, виданою 22.08.2022 Рашківським старостинським округом Городенківської міської ради за № 14-121. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308192696, сформованої 25.08.2022, відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивачки право власності на 1/5 частину домоволодіння, набуте раніше на законних підставах. Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка, як спадкоємець за законом, після смерті діда [PERSON] успадкувала також 1/5 частки у житловому будинку по [ADDRESS] , яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору, однак немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно. Крім того, позивачці належить 1/5 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/5 частки. Згідно поданих до суду відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] власноручно написаних заяв, останні визнають позов в повному обсязі та не заперечують щодо визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто, повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі №588/1311/17 від 15.06.2020. Суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою права власності на спадковий житловий будинок в цілому, оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , правомірно набули право власності на 1/5 частки даного житлового будинку та не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Враховуючи наведене, суд не може взяти до уваги заяви відповідачів про визнання позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по по [ADDRESS] , як спадкоємцем за законом. При винесенні рішення судом враховується те, що згідно постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області віднесена до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст.120,123,563 ЦК УРСР(1963р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223,1233,1241,1268-1270,1296-1297ЦК України(2003р.),

Outcome: partial