Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Представник позивача з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Десятої Київської державної нотаріальної контори в якому просила скасувати обтяження у виді арешту на земельну ділянку, адреса: [ADDRESS] , зареєстроване за номером 1389512 від 19 жовтня 2004 року Десятою КДНК, тип обтяження: арешт. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0596 га, кадастровий номер 8000000000:66:572:0003, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, що розташована на території [ADDRESS] , (с/т « Золотий Ренет »). Маючи намір реалізувати свої права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, Позивач звернувся до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Германа О.С. з проханням посвідчити Договори купівлі-продажу садового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:66:572:0003, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). При підготовці до посвідчення правочину нотаріусом було виявлено запис обтяження № 1389512 зареєстрованого 19.10.2004 року реєстратором Десятою київською державною конторою, підстава обтяження: ухвала, Г-12, 22.10.2001, Нарсуд, р-н Дніпровський, Горбань Т.І. , об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: [ADDRESS] , власник «Золотий ранет» СТ, додаткові дані: Архівний номер: 4040559KIEV10, архівна дата: 18.01.2002, дата виникнення: 23.10.2001, № реестра: 41, внут. № C101863322F3472A2F4F, коментарій: див. адресу 2. На підставі вищезазначеної заборони нотаріусом Германом О.С. було відмовлено у посвідченні Договорів купівлі-продажу, відповідно до ст. 5, 49, 55 Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у зв`язку з чим було прийнято Постанову від 25.11.2021 року № 113/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Врегулювати дане питання з відповідачем не вдалося можливим, оскільки ухвали, на підставі якої був накладений арешт, не існує, а відомості про заборону відчуження земельної ділянки [ADDRESS] , які були внесені на підставі такої ухвали від 22 жовтня 2001 року є необґрунтованими. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року витребувано у Десятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію ухвали Нарсуду Дніпровського району від 22 жовтня 2001 року, Г-12, судді Горбань Т.І., якою було накладено арешт (архівна дата - 18.02.2002 р.) на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (зареєстровано нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори від 19.10.2004 за № 1389512). 21 липня 2022 року на виконання ухвали суду від 03 лютого 2022 року надійшла відповідь з Десятої КДНК. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Як вбачається з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0596 га, кадастровий номер 8000000000:66:572:0003, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, що розташована на території [ADDRESS] , (с/т « Золотий Ренет »), що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю (виданий на підставі Рішення № 62-4/163 від 26 листопада 1998 року) та витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа №2-30/03 за позовом [PERSON] до Садівницького товариства «Золотий Ранет», Київського міського управління земельних ресурсів, [PERSON] , 3-ті особи - Київська міська рада, Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості «Укррибпроект» про визнання дій неправомірними, про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, про захист прав землекористувача та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-я особа - Садівницьке товариство «Золотий Ранет» про усунення перешкод в здійсненні права власності. Під час розгляду справи, 28.09.2001 року Дніпровським районним судом м. Києва (під головуванням судді Горбань Т.І.) постановлено ухвалу про задоволення заяви позивачки [PERSON] про забезпечення позову. Накладено заборону на розпорядження, відчуження земельної ділянки [ADDRESS] . 07 липня 2003 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким частково задоволено позов [PERSON] , а саме визнано Державний акт на право приватної власності на землю, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0348 га в межах згідно з планом, що розташована на території [ADDRESS] , на підставі рішення Київської міської ради від 26.11.98 р. №62-4/163, недійсним. У задоволені решти позовних вимог [PERSON] відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] задоволено, зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в здійсненні права власності щодо земельної ділянки [ADDRESS] , а саме не перешкоджати встановленню меж між ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно Державного акту га право приватної власності на землю, виданого [PERSON] на земельну ділянку, розташовану на території [ADDRESS] . 13 жовтня 2003 року Київським апеляційним судом винесено рішення, яким апеляційну скаргу позивачки [PERSON] та її представників [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.03.2003 року в частині визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,0348 га, розташовану у [ADDRESS] ), виданого на ім`я [PERSON] на підставі рішення Київської міської ради від 26.11.1998 року за №62-4/163, - скасовано і ухвалено нове, яким в позові в цій частині відмовлено. В решті рішення залишено без змін. 26 липня 2004 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в задоволенні касаційної скарги [PERSON] на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2003 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2003 року відмовлено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2001 року (під головуванням судді Горбань Т.І.) в межах розгляду цивільної справи №2-30/03 за позовом [PERSON] до Садівницького товариства «Золотий Ранет», Київського міського управління земельних ресурсів, [PERSON] , 3-ті особи - Київська міська рада, Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості «Укррибпроект» про визнання дій неправомірними, про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, про захист прав землекористувача та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-я особа - Садівницьке товариство «Золотий Ранет» про усунення перешкод в здійсненні права власності, яка перебувала в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва, шляхом - зняття арешту з земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер: 8000000000:66:574:0014, розташованої по [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІV-КВ №123421, виданого на підставі рішення Київської міської ради від 26.11.1998 року №62-4/163. Однак, як вбачається з інформаційної довідки № 295363323 від 19 січня 2022 року, в розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» міститься архівний запис про арешт земельної ділянки [ADDRESS] , с/т « Золотий Ренет ». Підстава обтяження: ухвала Г-12, 22 жовтня 2001, Нарсуд, р-н Дніпровський, Горбань Т.І . Судом здійснювався запит щодо витребування ухвали суду від 22 жовтня 2001 року на підставі якої був накладений арешт, однак з відповіді Десятої КДНК вбачається, що копія ухвали Нарсуду Дніпровського району від 22 жовтня 2001 року, Г-12, судді Горбань Т.І., якою було накладено арешт на земельну ділянку [ADDRESS] , с/т « Золотий Ренет » в архівних документах не знаходиться. Крім того, в матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит представника позивача про надання копії ухвали від 22 жовтня 2001 року з якого вбачається, що Десята КДНК надіслала копію ухвали суду від 22 жовтня 2001 року, однак по факту до супровідного листа долучена копія ухвали від 28 вересня 2001 року. Враховуючи зазначене, є всі підстави вважати, що під час накладення заборони на розпорядження/відчуження земельної ділянки по [ADDRESS] , державним реєстратором Десятою КДНК було два рази накладено арешт на нерухоме майно на підставі однієї і тієї ж ухвали та помилково зазначено дату «22.10.2001 року». Ч. 2 ст. 386 ЦК України передбачено, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах. Передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто неможе бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що під час посвідчення договору купівлі-продажу садового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:66:572:0003, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) було виявлено запис обтяження № 1389512 зареєстрованого 19.10.2004 року реєстратором Десятою київською державною конторою, підстава обтяження: ухвала, Г-12, 22.10.2001, Нарсуд, р-н Дніпровський, Горбань Т.І. , об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: [ADDRESS] , власник «Золотий ранет» СТ, додаткові дані: Архівний номер: 4040559KIEV10, архівна дата: 18.01.2002 , дата виникнення: 23.10.2001, № реестра: 41, внут. № C101863322F3472A2F4F, коментарій: див. адресу 2. На підставі вищезазначеної заборони нотаріусом Германом О.С. було відмовлено у посвідченні Договорів купівлі-продажу, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 391 ЦК України, Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оскільки накладена заборона на розпорядження/відчуження земельної ділянки [ADDRESS] ) порушує право позивача та створює перешкоди у здійсненні нею права власності на майно та реалізацію її законних прав та інтересів, тому суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Десятої Київської державної нотаріальної контори про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном підлягає задоволенню та слід скасувати обтяження у вигляді арешту на земельну ділянку.

Outcome: approved