Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.05.2000 виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Черкасько-Лозівської сільської ради, він є власником на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] , його колишня дружина, шлюб з якою розірвано, відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05.09.2016, з 2010 року і до теперішнього часу зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач за вищевказаною адресою з 2012 року і по теперішній час не проживала і не проживає, що підтверджується актом депутата Малоданилівської селищної ради Харківської області від 17.11.2021. Особистих речей відповідача у квартирі не має, поштова кореспонденція на її ім`я не надходить, тобто вона змінила місце свого проживання, вибувши в інше місце та з цього приводу втратила право користування квартирою з зазначеного часу. Позивач просить\~суд визнати\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 14 грудня 2021 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області було відкрито провадження у справі і призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від відповідача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] \~в \~судове засідання\~не з`явилася,\~про слухання\~справи повідомлялась\~належним чином\~шляхом розміщення\~оголошення про\~виклик на\~офіційному веб-сайті\~Котелевського районного\~суду Полтавської\~області,\~з заявами\~до суду\~не зверталася, в установлений ч.7 ст.178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, [PERSON] , народився [INFO] , згідно паспорту громадянина України документ № [NUMBER] , орган, що видав 6336, дата видачі 18.09.2018. Позивач [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.05.2000, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Черкасько-Лозівської сільської ради, є власником на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Відповідно до\~відомостей ГУ ДМС України в Харківській області інформації про реєстрацію місця проживання, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в вищевказаному будинку не проживає з 2012 року, що підтверджується актом депутата Малоданилівської селищної ради Войтенко М.Г. від 17 листопада 2021 року, завірений старостою с. Черкаська Лозова Малоданилівської селищної ради Оленою Будянською. \~ \~ \~ \~Оскільки, протягом більш ніж шести місяців відповідач в квартирі не мешкає, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України вона втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в належній позивачу квартирі не проживає, участі в її обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей її в квартирі не має, кореспонденція та листи на її ім`я по вказаній адресі не надходить, права власності на квартиру вона не має, однак вона залишається бути зареєстрованою в належній позивачу квартирі. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.05.2000 виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Черкасько-Лозівської сільської ради, є власником на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідност.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача більше десяти років, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст. 16, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України,

Outcome: approved