Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Яроміч О.В. звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за борговою розпискою з [PERSON] на користь позивача [PERSON] , в обґрунтування зазначивши наступне. 15.11.2019 року громадянин [PERSON] отримав від [PERSON] в борг кошти в розмірі 1000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.10.2021 року становить 26420,00 грн. Борг [PERSON] зобов`язався повернути без сплати відсотків у доларах США у строк до 01.07.2020 року. Факт укладення договору позики та отримання відповідачем коштів у борг підтверджується власноруч складеною відповідачем письмовою розпискою. У домовлений строк відповідач грошові кошти не повернув, від зустрічі та будь-яких пояснень ухиляється, а тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Просить суд стягнути з [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) на користь [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) борг в сумі 1000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.10.2021 року становить 26420,00 грн., а також стягнути понесені судові витрати. Представник позивача адвокат Яроміч О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що між її довірителем та відповідачем по справі 15.11.2019 року було укладено договір позики, згідно якого позивач надала у борг відповідачу 1000 доларів США. Отримавши вказану суму, відповідач написав розписку, у якій зазначив також про те, що кошти він зобов`язується повернути без відсотків у строк до 01.07.2020 року. У домовлений строк кошти повернуті не були. Позивач намагалася вирішити питання повернення боргу у досудовому порядку, але відповідач ухилявся від зустрічей з позивачем, на телефонні дзвінки не відповідав, тому позивач вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав. Представник позивача вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення заборгованості визнав, заперечив щодо стягнення з нього судових витрат. Підтвердив, що 15.11.2019 року отримав у позивача 1000 доларів США у борг, які зобов`язався повернути 01.07.2020 року. В підтвердження вказаного договору ним власноручно, в присутності свідків, була написана розписка. У зв`язку із певними об`єктивними обставинами, а також відсутністю зв`язку з позивачем виконати своєчасно свої договірні зобов`язання не мав можливості. Не заперечує проти стягнення з нього 1000 доларів США. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, прийшов до наступного. Відповідно до положень\~статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що згідно наданої позивачем копії розписки, [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , позичив у [PERSON] одну тисячу доларів США, які зобов`язався повернути до першого липня 2020 року. Зазначене підтверджено підписам, як позичальника [PERSON] , так і підписами свідків [PERSON] та [PERSON] . Також в судовому засіданні відповідач підтвердив факт отримання зазначених коштів та наявність договору, укладеного між ним та позивачем по справі, та зазначив, що дійсно, своїх зобов`язань по договору не виконав. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої\~статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій\~статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України у своїх правових висновках, висловлених в постановах від 18 вересня 2013р. по справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015р. по справі № 6-1967цс15, а саме: письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Отже у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) та №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), якими також зазначено про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті. З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2019 року [PERSON] , взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, проти чого він не заперечував і в ході розгляду справи, які зобов`язувався повернути в строк до 01.07.2020 року. На підтвердження отримання грошових коштів було укладено боргову розписку. Даних, які б свідчили про повернення відповідачем вказаної суми заборгованості позивачу судом не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність досліджених у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення вказаної суми як боргу за договором позики, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК у разі задоволення позову судові витрати, зокрема судовий збір покладається на відповідача. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 16 від 06.10.2021 року, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved