Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до ПАТ СК «Галицька» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 81 275,67 грн., витрат по оплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.04.2019 року в місті Івано-Франківську на перехресті вул. Галицька та вул. Хіміків відбулася ДТП за участі [PERSON] , який керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Вказана ДТП, що сталася по вині [PERSON] , що підтверджується Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 344/6403/19 від 14.05.2019р. В результаті ДТП позивачу була завдана майнова шкода. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/038571 страховою компанією: ПАТ СК «Галицька» код ЄДРПОУ: 22186790. 05.04.2019р. відповідач був повідомлений про ДТП, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 05.04.2019р. відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування. По даний час відповідач не виплатив позивачу страхового відшкодування, що підтверджується письмовою розпискою позивача та не прийняв вмотивоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. У результаті ДТП була завдана майнова шкода в розмірі 59 614,50 грн., що підтверджується Висновком Експертного дослідження № ЕД/-19/109/26-16АВ/19 від 10.04.2019 р. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/О38571 І становить 100 000,00 грн. Ціна позову складає 81 275,67 гри., де: 59 614, 50 грн. - сума заборгованості (ст.ст. 1186, 1187, 1188 ЦК України); 17 982,18 грн. - пеня (п.36.5 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»); 2425, 00 грн. - 3% річних (ст.625 ЦК України); 1253,99 грн. - інфляційне збільшення боргу (ст.625 ЦК України). 16.11.2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 81 275,67 грн., стягнення судового збору, в якості співвідповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України.(а.с.80). Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечив про заочний розгляд справи. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 04.04.2019 року в місті Івано-Франківську на перехресті вул. Галицька та вул. Хіміків відбулася ДТП за участі [PERSON] , який керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду справа № 344/6403/19 від 14.05.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.(а.с.4). Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правово: відповідальності власників наземних транспортних засобів», останній регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпеченим є транспортний засіб, що зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами відповідальність яких застрахована. Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інш особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до полісуАО №0385711 від 27.01.2019 року діючий на 04.04.2019 року ПрАТ СК «Галицька» застрахований автомобіль «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] (а.с.63). Відповідно до ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого 04.04.2019 року позивачем повідомлено ПрАТ СК «Галицька» про ДТП(а.с.65). 05.04.2019 року позивач подав заяву до ПрАТ СК «Галицька» про страхове відшкодування(а.с.63). Відповідно до висновку експертного дослідження від 10.04.2018 року № ЕД-19/109/26-16АВ/19 встановлено, що вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ «Audi А6» реєстраційний номер д.н.з. [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER] , 2011 року виготовлення внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 08.04.2019 становила 59614,5 грн.(а.с.13-29). Згідно ст.22 Закону страховик у разі настання страхового випадку у межах страхових сум зазначених в полісі відшкодовує у встановленому законом Порядку шкоду завдану життю та здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з меток порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місці дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортноп засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місці здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, поміститі на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки ті плата за послуги стоянки. Відповідно до п. З ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правово відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має праві самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому раз страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодуваті потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Згідно до ч.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) тавиплатитийого. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, щовідповідаєрозміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеноговідповіднодозаконодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно допункту 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. У пункті 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому. У пунктах 61 та 62 постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до ст. 124 КУпАП зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону. Відповідно до п. 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортиого засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого, якщо транспортний вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Проте, відповідач ПрАТ СК «Галицька» не виконав свої зобов`язання перед позивачем, а тому вимога про стягення з відповідача СК «Галицька» 51 257,14 грн. матеріальної шкоди підлягає до задоволення. В порушення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ СК «Галицька» не здійснила виплати страхового відшкодування впродовж 90 денного терміну з дня звернення. Відповідно до ч.1ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема є неустойка. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язанні на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за вес час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка мас право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки відповідно до 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до 1.6 ст. 1 Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Тобто, особа, яка на законних підставах здійснює користування транспортним засобом прирівнюється до власника транспортного засобу, має право на отримання страхового відшкодування і визнається потерпілою особою. У Постанові ВСУ від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 ВС звернув увагу, що відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. При цьому Суд зауважив, що факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Ст. 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Законом Україну від 05 липня 2011 року № 3565-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» було спрощено порядок керування транспортними засобами, у тому числі визначено, що водієві, який не є власником автомобіля, для керування транспортним засобом не потрібно оформляти нотаріально посвідчену довіреність на право керування автомобілем та тимчасовий реєстраційний талон, а достатньо отримати у власника такого майна технічний паспорт на нього. Неодноразові звернення до Відповідача (телефонні дзвінки, усні звернення) з вимогою відшкодувати матеріальні збитки, надати рішення про виплату страхового відшкодування або будь-яку інформацію по справі були залишені без відповіді. Такі дії страхової компанії є незаконними, такими, що порушують умови договору та норми чинного законодавства України. Позивач надав розрахунок відповідно до якого сума заборгованості складає: страхове відшкодування : 81 275,67 грн. де: 59 614,5 грн.- сума заборгованості, 17 982,18 грн. - пеня, 2425,00 грн - 3% річних, 1253,99 грн,- інфляційне збільшення боргу(а.с.26-28). Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи з усіх заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, оскільки, представник відповідача не надав суду жодних заперечень щодо позовних вимог, не спростував зазначений позивачем розрахунок, позовні вимоги позивача слід задоволити в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Представником позивача долучено до матеріалів справи докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір №072/19 про надання правової допомоги та представництво інтересів від 18.06.2019 року(а.с.29), акт виконаних робіт (наданих послуг) №1 до Договору про надання правової допомоги №072/19 від 18.06.2019, від 23.01.2022 року(а.с.96), квитанція №0539992 від 23.01.2022 року на суму 6050,00 грн. (правнича допомога [PERSON] у справі №344/15260/20(а.с.97). Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 840,80 грн. за подання позовної заяви до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved