Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

у листопаді 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення грошових коштів на загальну суму 1 622 619 грн 42 коп. та судові витрати. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 23 березня 2021 року сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 1 475 108 грн., а відповідач зобов`язався повернути отриману суму позики до 23 квітня 2021 року. Також у розписці було зазначено, що в разі неповернення суми боргу до 23 квітня 2021 року, відповідач зобов`язується повернути вказану суму до 23 травня 2021 року включно, з урахуванням простроченої заборгованості у розмірі 10% від суми боргу за час прострочення після 23 квітня 2021 року до 23 травня 2021 року, яка за вказаний період часу становить 147 510 грн 85 коп. Оскільки відповідачем борг не повернуто позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] суму боргу за розпискою від 23 березня 2021 року в розмірі 1 622 619 грн 42 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з: судового збору у розмірі 11 350 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 27 000 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 16 лютого 2022 року. 3 лютого 2022 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Сергійчука Юрія Вікторовича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою "EasyCon" з використанням власних технічних засобів в задоволені якої відмовлено ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 11 лютого 2022 року. 16 лютого 2022 року сторони до суду не з`явились, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Одночасно зазначив, що позивач підтримує свої вимоги в повному обсязі, до позовної заяви долучено всі докази, iнших заяв чи клопотань не має, сторони не бажають укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді та просив суд закрити підготовче провадження й призначити справу до судового розгляду. Розгляд справи відкладено на 17 березня 2022 року у зв`язку з першою неявкою відповідача. 17 березня 2022 року справу знято з розгляду згідно із пунктом 2 рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю - рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ. Відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, крім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Наступною датою розгляду справи визначено 9 червня 2022 року. 9 червня 2022 року сторони до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, проти закриття підготовчого засідання не заперечував. Від відповідача заяви, клопотання, відзив не надходили. Ухвалою від 9 червня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 11 липня 2022 року. 11 липня 2022 року сторони до суду не прибули, про причини неявки не повідомили, хоча про розгляд справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання від представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Суд постановив визнати обов`язковою явку позивача та відкласти розгляд справи на 29 липня 2022 року. 17 липня 2022 року представник відповідача - адвокат Капуловський Артем Валерійович ознайомився з матеріалами справи. 29 липня 2022 року до суду з`явились позивач його представник. Для огляду суду було надано оригінал росписки. Розгляд справи відкладено у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на 30 серпня 2022 року. 30 серпня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника та позивача, просив позив задовольнити в повному обсязі проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за зареєстрованою адресою проживання відповідача, однак конверти повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 29, 44а, 44б, 69). Окрім того, за клопотанням представника позивача, відповідач повідомлявся про розгляд справи за допомогою SMS-повідомлення. 17 липня 2022 року представник відповідача - адвокат Капуловський А.В. ознайомився з матеріалами справи (а.с. 59) та був повідомлений про наступну дату судового засідання під розписку, однак будучи належним чином повідомленим про розгляд справи призначений на 29 липня та 30 серпня 2022 року до суду не з`явився та будь яких клопотань від нього до суду не надійшло. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 березня 2021 року сторони уклали договір позики про, що відповідачем написана розписка від 23 березня 2021 року відповідно до якої [PERSON] отримав позику від [PERSON] в сумі 1 475 108 грн 57 коп. та зобов`язувався повернути надану суму в строк до 23 квітня 2021 року включно. У випадку неповернення суми до 23 квітня 2021 року включно відповідач зобов`язувався повернути вказану суму до 23 травня 2021 включно з урахуванням простроченої заборгованості, тобто: суму заборгованості з 10% від неї, а всього заборгованість в розмірі 1 622 619 грн 42 коп.(а.с. 8). Факт передання позивачем та отримання позики відповідачем підтверджується підписаною розпискою. Однак взятих на себе зобов`язань відповідач у визначений строк не виконав та до цього часу борг не повернув. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. За приписом частини 1 статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже невиконання позичальником договірного зобов`язання у встановлений строк є підставою для судового захисту порушеного права позикодавця шляхом примусового стягнення суми позики. Частиною 1 статті 1048 цього Кодексу передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Враховуючи, що відзиву відповідач не подав, не спростував виконання зобов`язання за договором позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрати на професійну правничу допомогу понесених позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Норма частини 8 статті 141 ЦПК України визначає, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом з тим встановлено, що позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, до закінчення судових дебатів у справі сторона позивача не зробила відповідної заяви про намір подати докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, за таких обставин суд відмовляє у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу. При цьому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 11 350 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial