Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся із заявою до суду, в якій просить встановити факт постійного догляду за своєю тіткою [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що вона є інвалідом І «Б» групи і згідно висновків лікарської консультаційної комісії вона потребує постійного стороннього догляду через нездатність до самообслуговування. Саме тому тітка проживає з ним і він забезпечує їй такий догляд. [PERSON] має ряд хвороб, через що майже не пересувається і потребує постійного догляду. [PERSON] у зв`язку з хворобами має залежність від інших осіб і повну нездатність до самообслуговування, тому догляд за нею здійснює заявник. У зв`язку з тим, що згідно висновків лікарської консультаційної комісії [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, то заявник вимушений постійно піклуватися про неї та здійснювати догляд за нею. Догляд за тіткою здійснює тільки [PERSON] , оскільки інші родичі з ними не проживають, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеним депутатом Хустської міської ради. В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву, в якій свої вимоги підтримав, справу просить слухати без його участі. Представник заінтересованої особи - Хустської міської ради в судове засідання не з`явився. Представник Хустської міської ради Сабадош М.М. подав заяву про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника, проти задоволення заяви не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Як вбачається із посвідчення № [NUMBER] від 25.03.2015р. [PERSON] є інвалідом першої «Б» групи пожиттєво та згідно довідки до акту огляду МСЕК № 456542 потребує стороннього догляду(а.с.7,9). Згідно виписки з протоколу засідання лікарської консультаційної комісії № 1060 від 30.06.2022р. [PERSON] хворіє на стійкі залишкові явища після перенесеної важкої ЧМТ з видаленням субдуральної гематоми лівої лобно-скроневої зони у вигляді постравматичного кістозного арахноїдиту з порушенням ліквородинаміки, значним правобічним геміпарезом, значною моторною афазією, вираженими емоційно-вольовими розладами. Згідно висновку комісії [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.10). Необхідність здійснення за [PERSON] постійного стороннього догляду підтверджується і висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 1060 від 30.06.2022р. (а.с.8). Із акту обстеження, складеного депутатом Хустської міської ради вбачається, що [PERSON] проживає у будинку [PERSON] , який здійснює за нею постійний догляд, оскільки вона його потребує. Інші особи, які б могли здійснювати такий догляд у родині відсутні (а.с.11). Заявник є єдиною особою, яка здійснює догляд та піклується про [PERSON] , а саме постійно доглядає її, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки, продукти харчування, сплачує за комунальні послуги, оскільки [PERSON] самостійно не може цього робити. Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати туалет, потребують допомоги при прогулянках тощо). Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на встановлене суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення і на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 315 ЦПК України дані вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved