Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

26.08.2021 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківська районна у м.Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування. При цьому, на даний час у вказаній квартирі значиться зареєстрованим її племінник [PERSON] , який без поважних тривалий час в ній фактично не проживає, з реєстрації в добровільному порядку не знімається, витрати по квартирній платі та платі за комунальні послуги не несе, а тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 10.09.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 19.01.2022 р. задоволено клопотання представника позивача, а саме здійснено виклик в судове засідання свідків для допиту про відомі їм обставини, які мають значення для вирішення справи. Ухвалою від 19.01.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що представник позивачки не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 15.06.2021 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1220. Зазначене відображене у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме 15.06.2021 р. здійснено реєстрацію права власності на вказану квартиру за позивачкою. З матеріалів справи судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] , крім позивачки [PERSON] , яка є власницею, та її покійної матері [PERSON] , значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , що підтверджується листом Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації від 04.08.2021 р. № 109/05/50-5588, на ім`я адвоката Омелян І.В. В ч.1 ст. 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених ч.11 ст. 6 цього Закону. Враховуючи, що на даний час позивачка є єдиним власником квартири [ADDRESS] , суд вважає, що вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном (квартирою), в тому числі шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування її квартирою, що може бути підставою для зняття його з реєстраційного обліку в квартирі. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. А частиною 4 цієї статті встановлено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього кодексу (дружина наймача, їх діти і батьки, а також членами сім`ї наймача можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Отже, з перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім`ї. Право члена сім`ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім`ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. Як зазначає сторона позивачки, відповідач [PERSON] не є і не був членом сім`ї позивачки, являється її дальнім родичем. Будь-яких доказів, на спростування зазначеного, суду надано не було. Крім того, з показів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні, було встановлено, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] значно більше року. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивачка з 15.06.2021 р. є єдиним власником квартири [ADDRESS] , відповідач не є і не був членом її сім`ї, не проживає в зазначеній квартирі більше року без поважних причин, суд вважає, що відповідно до норм закону він втратив право користування цією квартирою, а тому приходить до висновку про задоволення позову та вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved