Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

05 липня 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до Овідіопольського райсуду Одеської області з вищевказаним позовом до відповідача, позивачка разом з дитиною проживає (зареєстрована) на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. Позиція сторін В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 22 лютого 2020 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дитини між сторонами не має. Також позивачка зазначила, що відповідач є батьком сина [PERSON] , [INFO] , від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини, має стійний дохід, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку. Позивачка в ході судового розгляду подала заяву, в якій зазначила, що на позові наполягає, просить справу розглянути на підставі поданих документів, без її участі. Відповідач до суду направив відзив в порядку ст. 178 ЦПК України, з якого видно, що в частині стягнення аліментів просить зменшити розмір сплати аліментів, в частині розірвання шлюбу фактично визнає позов, в частині позовних вимог щодо проживання дитини провадження необхідно закрити. Рух справи. 12 липня 2022 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Обставини, які встановлені судом. З позову та матеріалів справи видно, що з липня 2021 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду, спору про розподіл майна та виховання дитини не має. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім?я розпалась остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. З матеріалів справи вбачається, що син [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачкою [PERSON] , а тому суд вважає необхідним залишити дитину на виховання позивачці. Відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] не працює, є батьком сина [PERSON] , [INFO] . Малолітній син проживає разом з позивачкою. Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Позивачка проживає у сільської місцевості, офіційно працевлаштована, має в користуванні об`єкт нерухомого майна. Відповідач проживає у місті, офіційно працевлаштований, має у користуванні нерухоме майно. Відповідач погоджується зі сплатою аліментів, але не погоджується з розміром та фактично просить зменшити сплату аліментів, посилаючись на своє матеріальне становище та наявність на утриманні непрацездатних близьких родичів. Під час судового розгляду відповідачем не надано належних та допустимих доказів про необхідність зменшення розміру сплати аліментів на утримання дитини. Наявність на утриманні близьких родичів не може бути підставою для зменшення розміру сплати аліментів, з урахуванням тих обставин, які були встановлені під час розгляду справи. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), до повнолітня дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.430 ч.1п.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Судові витрати. Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами майнового та немайнового характеру, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави в розмірі 1984.80 (992.40+992.40=1984.80).

Outcome: approved