Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнень від 20.01.2022 (а.с. 50-52) просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.09.1995 він є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 112 від 25.08.2021 уточнено поштову адресу житлового будинку, змінено нумерацію з адреси: [ADDRESS] , на адресу: [ADDRESS] . У належному йому житловому будинку [PERSON] зареєстрована, але не проживає з 2008 року. Про місцезнаходження відповідача позивач відомостей не має. Її особистих речей у будинку немає, оплати за комунальні послуги вона не здійснює, не відноситься до місця реєстрації як до основного свого місця проживання. У зв`язку з реєстрацією відповідача він позбавлений можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Також він не може розпорядитись житловим будинком, оскільки покупці не бажають купувати нерухомість із зареєстрованими особами. Все це порушує його право на володіння та розпорядження власністю. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Завгородня В.В., до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Представник позивача, адвокат Завгородня В.В., у поданій заяві від 20.04.2022 просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення заперечень не висловила. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи, територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, до суду не з`явився. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи третя особа, [PERSON] , до суду не з`явився. У заяві, яка надійшла до суду 01.08.2022 [PERSON] зазначив, що є співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у будинку була зареєстрована [PERSON] , не проживає у ньому з 2008 року по теперішній час. На даний час у будинку ніхто не проживає. Не заперечує проти визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом. Просить розглянути справу без його присутності. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.09.1995 [PERSON] отримав у власність 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаному житловому будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 2304/08-27 від 08.09.2021. Як видно із рішення виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 112 від 25.08.2021, змінено нумерацію житлового будинку [ADDRESS] на будинок [ADDRESS] згідно фактичної нумерації будинків. За змістом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 285278248 від 17.11.2021, [PERSON] дійсно належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей, які містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 298758078 від 09.02.2022, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За відомостями акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 082 від 26.01.2022, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] не проживає. Згідно відомостей, які містяться в акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 05.08.2021, [PERSON] не проживає у належному [PERSON] житловому приміщенні з 2008 року. На момент обстеження особистих речей [PERSON] не виявлено. Аналогічні відомості містяться й у довідці № 2984/01-06 від 05.08.2021, виданій виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого\~будинку,\~які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначені у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідач не є власником чи співвласником житлового будинку, жодних майнових прав на означений житловий будинок наразі відповідач не має. Відповідач не є членом сім`ї позивача, тривалий час (більше одного року) не проживає у житловому будинку, не відноситься до зареєстрованого місця проживання як до основного свого місця проживання, не зберігає у житловому будинку своїх речей. Також суд враховує думку [PERSON] , який будучи співвласником житлового будинку, не заперечує проти визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, наявності поважних причин непроживання у житловому будинку більше одного року, наявності з позивачем якихось домовленостей щодо цього, тобто не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює позивачу перешкоди у здійсненні ним свого права власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved