Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 26.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, уточнивши свої позовні вимоги 20.10.2021, та просить стягнути з відповідачки суму боргу з урахуванням 3 % річних від простроченої суми в розмірі 13118,80 доларів США та 8759,20 євро на підставі договорів позики від 15.12.2015 та 18.12.2018, мотивуючи тим, що 15.12.2016 позичила відповідачці 8000 євро за умови повернення вказаної суми у строк до 18.08.2018 та 13000 доларів США за умови повернення вказаної суми у строк до 18.12.2018. 19.10.2021 відповідачка повернула позивачці 1000 доларів США, про що свідчить розписка від 19.10.2021, решту боргу до теперішнього часу не повернула, від виконання грошового зобов`язання ухиляється. Рух справи Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М. від 04.10.2019 відкрито провадження у справі (а.с. 11). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2019 справу призначено до розгляду по суті (а.с. 24). Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І. від 23.03.2020 цивільну справу прийнято до свого провадження в спрощеному позовному провадженні після повторного автоматизованого розподілу (а.с. 43). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.06.2020 ухвалено перейти зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 55). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 28.09.2020 призначено почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі (а.с. 71). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 10.11.2020 поновлено провадження по справі (а.с. 79). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 16.11.2020 витребувано матеріали для проведення експертизи (а.с. 84). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2020 направлено експерту витребувані матеріали, провадження у справі зупинено (а.с. 100). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 поновлено провадження у справі (а.с. 106). 20.10.2021 від [PERSON] надійшла уточнена позовна заява (а.с. 119-121). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 18.01.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 126). Аргументи учасників справи В судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, 12.08.2022 від представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з`явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним. Раніше у судовому засіданні відповідачка та її представник заперечували проти позову, мотивуючи тим, що надані розписки не містять дати отримання грошових коштів та реквізитів сторін та поставили під сумнів справжність підпису відповідачки у боргових документах, у зв`язку з чим просили призначити почеркознавчу експертизу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 15.12.2016 [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 євро та зобов`язалась повернути 18.08.2018, що підтверджено розпискою від 15.12.2016 (а.с. 5). 18.12.2018 [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 13000 доларів США та зобов`язалась повернути 18.08.2018, що підтверджено розпискою від 18.12.2018 (а.с. 6). 19.10.2021 [PERSON] повернула [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що підтверджено розпискою від 19.10.2021 (а.с.121). Згідно актового запису про шлюб № 420 від 10.08.2017, складеного Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 132). До теперішнього часу зобов`язання з повернення решти боргу відповідачкою не виконано. Позиція суду Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України з зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ст. 533 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно п.1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Зі змісту розписки від 15.12.2016 вбачається, що відповідачка отримала у борг від позивача 8000 євро та зобов`язалась повернути борг 18.08.2018. Зі змісту розписки від 18.12.2018 вбачається, що відповідачка отримала у борг від позивача 13000 доларів США та зобов`язалась повернути борг 18.12.2018. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2020 за клопотанням відповідачки призначено почеркознавчу експертизу, витрати на проведення якої покладено на відповідачку. Листом ОНДІСЕ від 27.01.2021 повідомлено про залишення ухвали суду від 28.09.2020 про призначення почеркознавчої експертизи без виконання у зв`язку з несплатою. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи, що відповідачка заперечує справжність свого підпису на боргових документах та за клопотанням останньої призначено почеркознавчу експертизу, яка залишена без виконання у зв`язку з несплатою, суд визнає той факт, що розписки від 15.12.2016 та 18.12.2018 складено відповідачкою. Зміст розписок свідчить про отримання відповідачкою коштів від позивачки у борг. Датою передачі коштів з огляду на реальний характер договору позики є дата складення розписок, а саме 15.12.2016 та 18.12.2018. Відповідно до складеного позивачем розрахунку від 20.10.2021 сума боргу з урахування 3% річних за розпискою від 15.12.2016 складає 8759,20 євро, що еквівалентно 267681,15 грн, за розпискою від 18.12.2018 складає 13118,80 доларів США, що еквівалентно 342785 грн, загальна сума боргу становить 610466,15 грн (а.с. 119). Оскільки зобов`язання з повернення боргу в обумовлений договором строк відповідачкою не виконано в повному обсязі, з неї на користь позивачки підлягає стягненню борг в межах заявлених позовних вимог з урахуванням 3% річних в сумі 13118,80 доларів США та 8759,20 євро. Судові витрати Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Сплату позивачем судового збору підтверджено квитанцією № 89 від 25.09.2019 в сумі 5278,25 грн та квитанцією № 91 від 19.10.2021 в сумі 1139,40 грн (а.с. 1, 120). За таких обставин, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 6104,66 грн.

Outcome: approved