Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Приватного сільськогосподаського підприємства "Агрофірма "Світанок", Приватного підприємства "Ружинський край", Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігнет Центр» про визнання недійсним додаткового договору, розірвання договорів оренди землі, скасування запису про інше речове право та витребування земельної ділянки. Позовні вимоги мотивують тим, що вони являються власниками земельної ділянки кадастровий номер 1825280400:10:000:0403, площею 2.3909 га, яка розташована, за адресою: Житомирська обл., Ружинський р., с/рада. Білилівська. 10 жовтня 2016 року, між позивачами та ПСП Агрофірма "Світанок", було укладено договір оренди землі, за умовами якого ними було, передано ПСП Агрофірма "Світанок" у оренду вищенаведені земельні ділянки. На підставі наведеного договору оренди землі, державним реєстратором відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, Польовою Ларисою Дмитрівною 28.11.2016 р., проведено державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право 17770166). На підставі додаткового договору №000000055-01921 від 03.12.2019 р., про розірвання договору оренди землі від 10.10.2016 р., розірвано договір оренди землі від 10 жовтня 2016 року, щодо оренди земельної ділянки: кадастровий номер 1825280400:10:000:0403, площею 2.3909 га, за яким орендодавцем являються позивачі, а орендарем ПСП Агрофірма "Світанок". Як вбачається із додаткового договору його сторонами являються: орендодавці - [PERSON] та [PERSON] , орендар - ПП «Ружинський Край», яке утворено шляхом виділу з ПСП Агрофірма "Світанок" та є правонаступником частини прав та обов`язків відповідно до розподільчого балансу між ПСП Агрофірма "Світанок" та ПП «Ружинський Край» від 22.03.2018 р. Проте, дії ПСП Агрофірма "Світанок" та ПП «Ружинський Край», щодо передачі та прийняття за розподільчим балансом права оренди та подальші дії ПП «Ружинський Край», щодо розірвання договору оренди землі від 10.10.2016 року, за яким орендодавцями являлися позивачі, а орендарем ПСП Агрофірма "Світанок" та фактичного розпорядження правом оренди, замість ПСП Агрофірма "Світанок", є такими, що не узгоджуються із нормами чинного законодавства України. Належне ПСП Агрофірма "Світанок", за вказаним договором, право оренди та об`єкт, було передано ПП «Ружинський Край», лише за згодою останніх та без згоди орендодавця. Здійснивши такі дії, ПСП Агрофірма "Світанок" фактично припинило самостійне господарювання на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а відповідно і припинило використовувати земельну ділянку на умовах і в строки, встановлені договором оренди землі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача [PERSON] з підстав викладених в позові, та просив суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Сігнет-центр» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у даному позові. Направили до суду відзив в якому просили в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що 04.12.2019 року між позивачами та тов. «Сігнет-Центр» був укладений договір оренди землі, належних їм земельних ділянок, про що було здійснено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.08.2020 року. Укладений договір відповідав волі позивачів, підписаний ними власноручно та був зареєстрований. На момент державної реєстрації договору оренди були відсутні будь-які обтяження щодо спірної земельної ділянки, записи про витребування її в оренду третіх осіб - відсутні. Даний договір оренди землі від 04.12.2019 року містить усі істотні умови передбачені Законом України «Про оренду землі». За весь час договірних відносин ТОВ «Сігнет Центр» нараховувало та виплачувало позивачам орендну плату по 15532,70 грн. кожному. Тобто, ТОВ «Сігнет Центр», правомірно та добросовісно користується орендованою земельною ділянкою. Відповідачі ПСП «Агрофірма "Світанок" та ПП «Ружинський Край» в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час, місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] дослідивши письмові докази встановив наступне. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являються власниками земельної ділянки кадастровий номер 1825280400:10:000:0403, площею 2.3909 га, яка розташована, за адресою: Житомирська область, Ружинський район, с/рада. Білилівська. Цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Наведене підтведжується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 288188908 від 03.12.2021 р. (а.с.36-37). 10 жовтня 2016 року, між [PERSON] , [PERSON] (як орендодавцями) та ПСП Агрофірма "Світанок" (код ЄДРПОУ 03754024) - як орендарем, було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивачами було, передано останньому у оренду вищенаведену земельну ділянку. З п. 26 зазначеного договору вбачається, що орендар, у тому числі, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; П. 27. Договору оренди передбачено обов`язки орендаря, серед яких: -приступати до використання земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди у встановленому законом порядку; -виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. Відповідно до договору оренди землі, державним реєстратором відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, Польовою Ларисою Дмитрівною 28.11.2016 р., проведено державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право 17770166) (а.с.37). На підставі додаткового договору №000000055-01921 від 03.12.2019 р., про розірвання договору оренди землі від 10.10.2016 р., розірвано договір оренди землі від 10 жовтня 2016 року, щодо оренди земельної ділянки: кадастровий номер 1825280400:10:000:0403, площею 2.3909 га, за яким орендодавцем являються позивачі, а орендарем ПСП Агрофірма "Світанок" (а.с.27). Як вбачається із додаткового договору його сторонами являються: орендодавці - [PERSON] та [PERSON] , орендар - ПП «Ружинський Край» (Ідентифікаційний код юридичної особи 42016935), яке утворено шляхом виділу з ПСП Агрофірма "Світанок" (Ідентифікаційний код юридичної особи 03754024) та є правонаступником частини прав та обов`язків відповідно до розподільчого балансу між ПСП Агрофірма "Світанок" та ПП «Ружинський Край» від 22.03.2018 р. Також, у зазначеному додатковому договорі відмічено, що: -право оренди на земельні ділянки, за договором оренди землі від 10.10.2016 р., що укладений між орендодавцями та ПСП Агрофірма "Світанок" передано Приватному Підприємству «Ружинський Край», відповідно до Додатку №5 до розподільчого балансу від 22.03.2018р; -право оренди земельних ділянок зареєстровано за ПП «Ружинський Край» у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.11.2016 р., номер запису про інше речове право 17770166). Наведене зокрема підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу 219224463 від 06.08.2020 р.) (а.с.28). Проте, дії ПСП Агрофірма "Світанок" та ПП «Ружинський Край», щодо передачі та прийняття за розподільчим балансом права оренди та подальші дії ПП «Ружинський Край», щодо розірвання договору оренди землі від 10.10.2016 року, за яким орендодавцями являлися позивачі, а орендарем ПСП Агрофірма "Світанок" та фактичного розпорядження правом оренди, замість ПСП Агрофірма "Світанок", є такими, що не узгоджуються із нормами чинного законодавства України. Належне ПСП Агрофірма "Світанок", за вказаним договором, право оренди та об`єкт, було передано ПП «Ружинський Край», лише за згодою останніх та без згоди орендодавця. Здійснивши такі дії, ПСП Агрофірма "Світанок" фактично припинило самостійне господарювання на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а відповідно і припинило використовувати земельні ділянки на умовах і в строки, встановлені договором оренди землі. Крім того ПСП Агрофірма "Світанок" порушено встановлений договором та Законом обов`язок - «виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі», а саме - самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ч. 1 ст. 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України проголошено принцип свободи договору, якою передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. З ч. 3 ст.792 ЦК України та ч. 9 ст. 93 ЗК України вбачається, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Ч. 1 ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Згідно ст. 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 17 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Зокрема із п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державній реєстрації прав підлягають у тому числі такі речові права, похідні від права власності, як право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; Ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства України, визначено, що земельна ділянка, вважається переданою від однієї особи іншій особі в оренду, з моменту державної реєстрації за такою особою права оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором ореади землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі (ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі»). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Ч. 1 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 ЦК України). Згідно ч..ч. 1, 2, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як встановлено судом, стороною додаткових договорів, зі статусом орендаря, являється ПП «Ружинський Край», яке утворено шляхом виділу з ПСП Агрофірма "Світанок". Зокрема ч. ч. 1,5 ст. 104 ЦК України, яка має назву «Припинення юридичної особи», передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Тобто припинення юридичної особи відбувається шляхом її реорганізації (у спосіб: злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ж ліквідації з подальшим внесенням до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, чітко передбачає види (способи) реорганізації юридичної особи, шляхом її припинення - це: злиття, приєднання, поділ, перетворення. Питання, щодо реорганізації, ліквідації та виділу юридичної особи регулюються і окремими нормами ЦК України. Зокрема виділ врегульовано нормою ст. 109 ЦК України, з ч. 1, якої вбачається, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Зазначена норма не передбачає, що виділ являється реорганізацією. Крім того, виділ неможливо віднести до реорганізації, оскільки остання передбачає припинення юридичної особи, що підтверджується відомостями, Єдиного державного : реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме записом про припинення юридичної особи. Виділ же, не передбачає собою припинення юридичної особи, з якої відбувся виділ новоствореної юридичної особи. А тому, створення юридичної особи, шляхом виділу, не регулюється нормою Ч. 1 СТ. 1 104 ЦК України та фактично не може бути розцінено реорганізацією юридичної особи, у розумінні такої норми чинного законодавча України. Так умовами укладеного (між власниками земельної ділянки та ПСП "АГРОФІРМА "СВІТАНОК") договору оренди земельної ділянки, сторонами погоджено, що саме реорганізація орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору. Договором оренди землі, не передбачено права передачі орендарем іншій особі, у тому числі новоствореній у результаті виділу, права оренди. Неправомірність передачі права оренди за розподільчим балансом від ПСП "АГРОФІРМА "СВІТАНОК" на користь ПП "РУЖИНСЬКИЙ КРАЙ", яке створено шляхом виділу, підтверджується постановами Верховного Суду: від 24.11.2020 р. по справі № 291/737/19; від 02.11.2020 р. по справі №291/1008/18; від 21.10.2020 року, по справі № 291/1509/18. Тобто належне орендарю на підставі договору оренди право користування земельною ділянкою не може бути ним відчужено, у тому числі передане при виділі на підставі розподільчого балансу особі, яка виділяється. Таким чином судом встановлено, що всупереч вищевикладеному, додатковий договір №000000055-01921 від 03.12.2019 року, про розірвання договору оренди землі від 10.10.2016 року, за яким орендодавцями являються [PERSON] та [PERSON] , а орендарем ПСП Агрофірма "Світанок" зі сторони орендаря, укладено ПП "РУЖИНСЬКИЙ КРАЙ", яка не являється стороною договору оренди землі від 10.10.2016 р. без наявності відповідного обсягу на те прав та повноважень. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того право оренди земельних ділянок зареєстровано за ПП «Ружинський Край» у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.11.2016 року, номер запису про інше речове право 17770166 є таким, що не відповідає дійсності, безспірним доказом чого є те,що ПП «Ружинський Край» створено у 2018 році. З урахуванням вищенаведеного суд задовольняє позовні вимоги позивачів та визнає недійсним додатковий договір №000000055-01921 від 03.12.2019 р., про розірвання договору оренди землі від 10.10.2016 р. Ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як встановлено в суді та вбачається з досліджуваних доказів, орендарем земельної ділянки, яка є власністю позивачів, являється ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР", на підставі договору оренди землі від 04.12.2019 р. (запис про інше речове право 37641921 про проведену державну реєстрацію права за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53479037 від 06.08.2020 р., державного реєстратора Відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, Польової Лариси Дмитрівни , щодо права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 1825280400:10:000:0403, площею 2.3909 га). Додатковий договір про розірвання договору оренди землі від 10.10.2016 р. та договори оренди із ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР", укладено 03.12.2019 року та 04.12.2019 року, що вказує на узгодженість дій останнього та ПП "РУЖИНСЬКИЙ КРАЙ", спрямованих на незаконне оформлення права оренди, по відношенню до земельної ділянки, яка являться власністю позивачів. Укладення договору оренди землі від 04.12.2019 р., являється наслідком розірвання договору оренди землі від 10.10.2016 р., шляхом укладення додаткового договору №000000055-01921 від 03.12.2019 року. А тому, відповідно, право оренди земельної ділянки, яка являється власністю позивачів, яке зареєстровано ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР", являється незаконним. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що відповідно до статті 387 ЦК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача (п. 23 Постанови). Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним (п. 23 вказаної Постанови). З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що належна на праві власності позивачів, земельна ділянка перебуває у користуванні, фактично без законних підстав у ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР", а тому вона підлягає витребуванню від останнього та передачі її позивачам, зі скасуванням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, записів про інші речові права про проведену державну реєстрацію прав за рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. З відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: approved