Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 березня 2005 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбні відносини через постійні сварки та непорозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про слухання справи у його та позивачки відсутність, позовні вимоги просив задовільнити, проти ухвалення заочного рішення заперечень не мають (№3850-вх. 15.08.2022). Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 03 березня 2005 року Виконкомом Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 2); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 03 березня 2005 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області 20 січня 2006 року на підставі актового запису № 157 (а.с. 5). Шлюбні відносини між подружжям припинені за різності характерів та відсутності взаєморозуміння, внаслідок чого втрачено почуття любові і поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Спорів про поділ майна та місце проживання спільної дитини між сторонами на час розгляду справи не існує. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, шлюябні відносини між сторонами припинені, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судових збір спдлачений при подачі позову у розмірі 992 грн.40 коп..

Outcome: approved