Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування, а саме на 59/100 частин, що відповідає в натурі загальній площі 58,3 кв.м., житлової площі 40,3 кв.м. у приміщенні комунальної квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлого [INFO] брата [PERSON] . Постановою державного нотаріуса від 30.01.2021 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки з поданих документів неможливо визначити склад спадкового майна. Так, при складанні правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця [PERSON] , у свідоцтві про право власності була допущена технічна помилка та зазначено 57/100 замість 59/100. Органом приватизації було прийнято розпорядження № 3825 від 09.12.2020 року про внесення відповідної поправки і правовстановлюючі документи на ім`я [PERSON] були приведені у належний стан. Проте у документах, які зберігаються у БТІ м. Києва виправлення та зміни внесені не були. Ухвалою суду від 07.04.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.08.2021 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтовано тим, що [PERSON] не надала доказів на підтвердження ступеня спорідненості із спадкодавцем [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.05.2002 року № [NUMBER] виданого Шевченківською районною державною адміністрацією 59/100 частин квартири [ADDRESS] належать на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, так визначаючи право власності на 59/100 частини квартири, позивач порушує права [PERSON] 25.08.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що дружина [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] . Так [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , та прийняв спадщину після її смерті, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. 27.10.2021 року на адресу суду від Київського державного нотаріального архіву надійшла спадкова справа №233/2020, заведеної Третьою Київською державною Нотаріальною конторою, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 17.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] № [NUMBER] , копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] та копією свідоцтва про одруження [PERSON] серія [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до заповіту від 06.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маловацькою Н.А., [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] від 26.11.2020 року, останній відмовився від спадщини після померлого [PERSON] на користь своєї матері та рідної сестри померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема квартира [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23.05.2002 року, 57/100 частини квартири [ADDRESS] на прав спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному. Як вбачається, з свідоцтва про право на спадщину за законом № 1103 від 16.09.2014 року, [PERSON] є спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] , та прийняв спадщину після її смерті, що складається з 57/200 частин квартири [ADDRESS] . Так, після смерті [PERSON] позивачка звернулась до нотаріуса з заявою від 21.10.2020 року про прийняття спадщини за законом, та Третьою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 233/2020. 13.01.2021 року державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Кравченко О.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 59/100 частин квартири [ADDRESS] , оскільки з поданих документів неможливо визначити склад спадкового майна. Так у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 23.05.2002 року та свідоцтві про право на спадщину за законом № 1103 від 16.09.2014 року частка квартири зазначена 57/100, а не 59/100. Відповідно до розпорядження органу приватизації ШРДА № 3825 від 09.12.2020 року, внесено зміни до свідоцтва про право власності на житло від 23.05.2002 року № [NUMBER] , та зазначено, що 59/100 частин у приміщенні комунальної квартири [ADDRESS] , загальною площею 58,3 кв.м. (житлова площа 40,3 кв.м.) належать на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме 59/100 частини квартири [ADDRESS] . Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що позивачка на момент відкриття є спадкоємицею [PERSON] , проте у зв`язку з помилкою у розмірі частки майна у правовстановлюючих документах щодо спадкового майна, існують перешкоди для оформлення справа власності на спадкове майно. Суд не приймає заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки вони спростовуються доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема у спадкові справі № 233/2020. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved