Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

23 лютого 2022 року представник Веселинівської селищної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, які виступають на стороні позивача: Служба у справах дітей Веселинівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування позовних вимог вказали, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . З червня 2021 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей як діти, які опинились у складних життєвих обставинах з причини проживання в сім`ї в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Сім`я перебуває під соціальним супроводом у центрі надання соціальних послуг Веселинівської селищної ради з причин подолання складних життєвих обставин. В період з 26.07. 2017 року по 26.07. 2018 року сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Центру надання соціальних послуг, як така, що опинились в складних життєвих обставинах, мати ухилялася від виконання батьківських обов`язків. За період супроводу позитивних змін в даній сім`ї не відбулося, мати не працює, в будинку безлад, брудно, будинок потребує поточного ремонту. Опалення будинку здійснюється побутовими електрообігрівачами, як наслідок електричні розетки оплавлені. Отже в сім`ї не створені належні умови для виховання та проживання дітей. Сім`я живе за рахунок соціальної допомоги на дітей, мати часто залишає дітей без огляду на невизначений час. 24.09.2021 року від гр. [PERSON] надійшла заява щодо влаштування її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] до Вознесенського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Вознесенської міської ради. 27.09.2021 року Службою у справах дітей Веселинівської селищної ради було проведено обстеження умов проживання дітей в сім`ї [PERSON] . В результаті обстеження встановлено, що гр. [PERSON] не створено умови для проживання та виховання дітей. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] та неповнолітню [PERSON] було вилучено з умов, які загрожували їх життю та здоров`ю та тимчасово влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Вознесенської міської ради. 01.12.2021 року у зв`язку з ліквідацією центру малолітні [PERSON] та [PERSON] були перевлаштовані до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», а неповнолітня [PERSON] повернута до навчання до Березівського вищого професійного училища. [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП. На підставі викладеного, в зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнути з неї на користь дітей аліменти в твердій грошовій сумі. Ухвалою суду від 30.03.2022 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 09.06.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник Веселинівської селищної ради Стаднічук А.І. позов підтримав в тому ж обсязі і з тих же підстав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона є матір`ю п`ятьох дітей, які забезпечені одягом, продуктами харчування, навчаються в школі та училищі, в будинку робить ремонт, поставила котел опалення. Окрім того зазначила, що аклгогольними напоями не зловживає та інших шкідливих звичок не має. Вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, проте підтвердила, що, коштів інколи бракує, в зв`язку з чим не може пришвидчити закінчення ремонту в будинку. Представник третьої особи Служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Улусян В.В. в судовому засіданні позов підтримав та вказав, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області 02.08.2010 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області 02.02.2009 року; неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 24 січня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Згідно актів обстеження житлово-побутових умов життя дітей в сім`ї [PERSON] від 27.09.2021 року, 18.02.2022 року встановлено, що будинок знаходиться у занедбаному стані, в кімнатах брудно, будинок відключено від газопостачання. [PERSON] не створено належних умови для проживання та виховання дітей. Відповідно висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з метою захисту прав та інтересів дітей, Служба у справах дітей дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей. Згідно довідки Центру надання соіальних послуг Веселинівської селищної ради Миколаївської області від 05.10.2021 року № 350/01-20/08 в період з 26.07.2017 року по 26.07.2018 року сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом, як сім`я, що опинилась в складних життєвих обставинах, де батьки ухилялись від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до довідки № 599 від 28.09.2021року, виданої Вознесенською ЗОШ І-ІІІ ст № 7 Вознесенської міської ради, [PERSON] навчається у 7 класі. Відповідно до довідки № 600 від 28.09.2021року, виданої Вознесенською ЗОШ І-ІІІ ст № 7 Вознесенської міської ради, [PERSON] навчається у 5-Б класі. Згідно повідомлення Служби у справах дітей Вознесенської міської ради від № 241 від 27.09.2021 року [PERSON] та [PERSON] зараховані до Центру соціально-псхологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Вознесенської міської ради з 27 вересня 2021 року. У зв`язку з ліквідацією Центру соціально-псхологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Вознесенської міської ради малолітніх [PERSON] та [PERSON] 01.12.2021 року було зараховано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», що підтверджується повідомленням № 01-23/564 від 02.1.2021 року. За повідомленням Служби у справах дітей Вознесенської міської ради від 30.09.2021 року № 248 [PERSON] зарахована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Вознесенської міської ради з 30 вересня 2021 року. Постановою Веселинівського районного суду від 14.05.2021 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено стягнення у виді попередження, що підтверджується Довідкою від 11.11.2021 року № 1434/60-2021 Вознесенського районного управлінням поліції ГУНП у Миколаївській області. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Аналогічні висновки містяться в Постанові Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2018 року справа № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 даної Конвенції, передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до положень ч. 6 зазначеної норми Закону суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дослідивши висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав суд не може з ним погодитись, оскільки він не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав відповідача та чи відповідає позбавлення батьківських прав інтересам дітей; не враховано думку відповідача при розгляді вказаного питання, яка вочевидь була проти позбавлення її батьківських прав, оскільки вона заперечувала проти позбавлення батьківських прав і в суді підтвердила свою позицію і намір виправити ситуацію. В судовому засіданні представником позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї через відсутність матеріальних коштів для утримання дітей. Також не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей, часткове невиконання нею батьківських обов`язків вимагає застосування до останньої крайнього заходу впливу і це забезпечить перш за все інтереси самої дитини. У своїй сукупності факт повного заперечення позовної вимоги відповідачем у судовому засіданні дозволяють суду дійти висновку про відсутність законних підстав у розумінні Сімейного кодексу України про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її дітей. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, при цьому встановлено судом, що відповідач вживає заходи для належного виконання батьківських обов`язків. Доказів перебування відповідача на обліку в наркологічному кабінеті чи жорстокого поводження з дітьми, позивачем не надано. Тобто, суду не надані докази того, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо та вжиті заходи юридичної відповідальності не дали позитивних змін, що давало б підстави для застосування до матері дітей такого крайнього заходу відповідальності, як позбавлення батьківських прав. При цьому, суд зважає і на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, що тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини і допускається лише коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, обов`язково виходить із інтересів дітей. В даному конкретному випадку також встановлено беззаперечно намагання [PERSON] виправитися, змінити своє ставлення до дітей, усвідомлення нею відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків, в тому числі, шляхом позбавлення батьківських прав. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення її батьківських прав також свідчить про її інтерес до дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю, однак, враховуючи в минулому протиправну поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, по відношенню до дітей, яка виражається в неналежному догляді за ними, її слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням останньою батьківських обов`язків. У зв`язку із відмовою в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина також не підлягає задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», він підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач не позбавлений в майбутньому права на повторне звернення до суду з аналогічним позовом, у разі небажання відповідача після цього змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed