Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

26.05.2022 [PERSON] звернулася в суд з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2006, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №464. Шлюбні стосунки припинили з жовтня 2015 року, спільного господарства не ведуть, мають малолітню дитину, яка за домовленістю сторін проживає з матір`ю, сторони проживають окремо, фактично сім`я припинила своє існування. Сімейне життя не склалося, так як мають різні погляди на сім`ю, втратили почуття любові один до одного. Примирення та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, так як вона позбавлена можливості мати повноцінну сім`ю, зокрема шляхом укладення іншого шлюбу. Крім того, зазначає, що в період перебування у шлюбі з відповідачем ними було придбано у власність майно: двокімнатна квартира, гараж, нежитлове приміщення, право власності на яке було зареєстровано за відповідачем. Також просить грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні подружжя в розмірі -\~24310,30 (двадцять чотири тисячі триста десять) грн. 30 коп. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за наявними матеріалами, раніше подане клопотання про виклик свідків не підтримує, просить не брати до уваги (а.с.49). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.47-48). Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від\~13.06.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено дату судового засідання. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 1,4\~ст. 206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки сторони, які мають малолітню доньку, не мають спільного бюджету, не ведуть господарства, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Крім того, за час перебування у шлюбі сторонами було придбано у спільну власність нерухоме майно. На підставі договору купівлі-продажу придбано двокімнатну квартиру, жилою площею 33,9 кв.м., загальною площею 51,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 13831,00 грн. (тринадцять тисяч вісімсот тридцять одна грн. 00 коп.), право власності на яку було зареєстровано за Відповідачем, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» номер 27601707 від 11.10.2010 року, договором купівлі-продажу квартири від 16.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., зареєстрованого в реєстрі за № 12208, технічним паспортом на квартиру (копії а.с.14-17). На час розгляду справи позивач зареєстрована та проживає у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у її паспорті громадянина України (копія а.с.8-9). Разом з позивачем за тією ж адресою, проживає та зареєстрована дитина сторін по справі донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою Відділом реєстрації місця проживання громадян № 7934 (а.с.31). Також, під час шлюбу 03.08.2012 року на ім`я Відповідача за договором купівлі-продажу було придбано у спільну власність гараж за номером [ADDRESS] , вартістю 10290,00 (десять тисяч двісті дев`яносто) грн. 00 коп., що підтверджується договором купівлі-продажу гаража від 03.08.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Шадріною Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1175, витягом з державного реєстру правочинів номер 11658441 від 03.08.2012 року (копія а.с.18-22). Перебуваючи у шлюбі 19.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу було придбано у власність за спільні кошти нежитлове приміщення що розташоване за адресою: [ADDRESS] , вбудоване в перший поверх житлового будинку, загальною площею 45,9 кв.м., вартістю 52161 (п`ятдесят дві тисячі сто шістдесят одна) грн. 60 коп., яке також зареєстроване за Відповідачем, що підтверджується договором купівлі-продажу приміщення від 19.12.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 3058, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 17698788 від 12.02.2014 року (копії а.с.23-30). Згідно зі ст.ст.368, 370, 372 ЦК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі виділу частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В разі поділу вказаного майна між співвласниками вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1 та ч. 2 ст. 71 СК України). Як зазначено в позові та не спростовано відповідачем, гаражем та нежитловим приміщенням відповідач користується на власний розсуд, тому суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги в частині поділу майна подружжя, та визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на двокімнатну квартиру,\~ жилою\~площею 33,9\~кв.м.,\~загальною площею\~51,5\~кв.м.,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а гараж\~за номером\~ [ADDRESS] ,\~блок \~№ [NUMBER] ,\~та нежитлове\~приміщення,\~що розташоване\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~вбудоване в\~перший поверх\~житлового будинку,\~загальною площею\~45,9\~кв.м.,\~визнати в\~порядку поділу\~майна подружжя\~особистою приватною\~власністю [PERSON] ,\~що визнано відповідачем, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. 5 ст. 71 СК України). Водночас, оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд у своїй постанові від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19; провадження № 61-16632св20, зробив висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18). Враховуючи співмірність майна, яке переходить у власність сторін в результаті його поділу, а саме його вартість, суд, виходячи з правил рівності часток, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині присудження позивачу грошової компенсації належної їй частки у спільному майні подружжя в розмірі 24310,30 грн. ((13831,00 грн. + 10290,00 грн. + 52161,60 грн.) : 2 13831,00 грн.). Згідно зі ст. 142 ч.1 ЦПК України та ст.7 ч.3 ЗУ «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову в розмірі 1984,80грн., що складає 992,40грн. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved