Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про зняття арешту з майна. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер син позивача - [PERSON] . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.05.2010 виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивач з чоловіком [PERSON] й померлим сином [PERSON] проживали разом в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Право приватної спільної (часткової) власності на вказану квартиру виникло у вищезазначених осіб на підставі приватизації. Частка кожного у даній квартирі становить - 1/3. Факт приватизації підтверджується свідоцтвом про право власності на житло серії [NUMBER] від 29.12.2008, виданим органом приватизації філії «Києво-Святошинське дорожньо-експлуатаційне управління», згідно з розпорядженням від 29.12.2008 № 189. Після смерті сина, через незнання Закону, позивач й її чоловік не прийняли спадщину та продовжують проживати в квартирі за адресою [ADDRESS] . Факт спільного проживання у даній квартирі підтверджується довідкою від 26.07.2017 №824, виданою виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивачу й її чоловіку стало відомо, що Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції було накладено заборону на відчуження 1/3 частини квартири у вигляді арешту з реєстраційним № 11925828 від 05.12.2011. Даний факт підтверджується витягом з Єдиного реєстр заборон відчуження нерухомого майна. За таких обставин позивач та її чоловік не мають змоги в повній мірі розпоряджатися своєю квартирою, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом свої прав та просить суд скасувати обтяження (реєстраційний №11925828 від 05.12.2011) у вигляді арешту нерухомого майна, а саме: 1/3 частини даної квартири. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 21.06.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 11 год. 15 хв. 16 серпня 2022 року. 16.08.2022 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримав в повному обсязі. Представники відповідача у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] від 29.12.2008, виданого Києво-Святошинським дорожньо-експлуатаційним управлінням квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на праві приватної спільної (часткової) власності належить по 1/3: [PERSON] , [PERSON] й померлому [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.05.2010 виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до витягу з Єдиного реєстр заборон відчуження нерухомого майна на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) і належала гр. [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 20.08.2009 №12653079 накладено обтяження (реєстраційний №11925828 від 05.12.2011, зареєстрований реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) у вигляді арешту нерухомого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч.1 ст.32 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно із ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно з ч.1 ст. 39 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки накладена заборона на відчуження майна порушує права позивача, як власника, то він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що врегульовано статтею 391 ЦК України. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, є необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна підлягає повному задоволенню. Витрати по сплаті судового збору, суд покладає на відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved