Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.10.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-137224, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 100 000,00 грн. на споживчі потреби строком на 60 місяців, з кінцевим терміном повернення - 18.10.2023. Умовами вказаного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом становить 47,69% річних. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 22.09.2021 утворилась заборгованість у розмірі 109 877,34 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 70 771,53 грн.; заборгованості за відсотками по кредиту - 30105,81грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором №CL-137224 від 19.10.2018, а також судові витрати. Ухвалою суду від 16.12.2021 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві представник позивача просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. У зв`язку з неявкою у судове засідання належним чином повідомлену про дату, час та місце судового засідання відповідачку, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 19.10.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-137224, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 100 000,00 грн. на споживчі потреби строком на 60 місяців, з кінцевим терміном повернення - 18.10.2023. Умовами вказаного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом становить 47,69% річних. З усіма істотними умовами кредитування відповідач була ознайомлена, що підтверджується її підписом у кредитному договорі №CL-137224, в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, комісії тощо. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, у п. 1 Кредитного договору №CL-137224 зазначено, що банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Пунктом 2.3 договору передбачено, що кредит надається строком на 60 місяців, з кінцевим терміном повернення - 18.10.2023. Відповідно до пункту 2.4 кредитного договору позичальник доручає банку здійснити переказ коштів на наступні цілі: 1) на поточні потреби у 30913,45 грн. на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] ; 2) на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором №7282827439 від 13.07.2018 у сумі 15746,53 грн.; 3) на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором №1282827266 від 13.07.2018 у сумі 53340,02 грн. Як вбачається з виписки по рахунку № [NUMBER] , а також меморіальних ордерів від 19.10.2018 №58774115, 58774157 та 58774202, вказані грошові кошти були перераховані позивачем за призначенням. При цьому, у пункті 6.2 вказаного договору зазначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за Кредитним договором №CL-137224 відповідно до графіку платежів (Додаток № 1). Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У порушення умов кредитного договору №CL-137224, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 22.09.2021 утворилась заборгованість у розмірі 109 877,34 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 70 771,53 грн.; заборгованості за відсотками по кредиту - 30 105,81 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. 29.09.2021 представником АТ «Кредобанк» на адресу відповідача [PERSON] була направлена досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань (вих. №27-29092021-МВП-79), разом з тим, станом на день звернення до суду з позовною заявою заборгованість перед позивачем не погашена. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, натомість відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Враховуючи, що відповідач узяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №CL-137224 від 19.10.2018 у розмірі 109887,34 грн., яка утворилася станом на 22.09.2021. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved