Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2001 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, під час якого, а саме 25.09.2012 року та 26.08.2016 року у них народилися діти: [PERSON] та [PERSON] відповідно, які проживають з позивачем. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що в сторін різні погляди на подальше спільне життя та обов`язки. Між ними протягом тривалого часу виникають суперечки, скандали, що призводили до неможливості спільного проживання. Кожен з них має протилежні погляди на сім`ю. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено з 21.07.2021 року. Діти проживають з позивачем за адресою реєстрації його місця прожтвання, що в с. Спас Коломийського району\~ Івано-Франківської області. Тому позивач просить залишити і надалі проживати з ним вказаних дітей, оскільки це буде відповідати інтересам дітей, так як він має у власності житло, веде належний спосіб життя та позитивно характеризується. Позивач та його представник, адвокат Гринів Я.В. в судове засідання не з`явились, 25.08.2022 року вказана представник позивача подала письмову заяву, в якій просить позов задовольнити та справу розглядати в її та позивача відсутності (а.с.84). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, неодноразово, а саме 16.02, 14.04.та 27.05.2022 року подавала заяви про відкладення розляду справи, а в заяві від 27.05.2022 р. вказала про не визнання вимог та витребування від вказаного органу опіки та піклування відповідного висновку. Про причини систематичних неявок суд не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутності та не подала відзив на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від\~03.04.2008\~р.\~ у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не вказала про заперечення проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд також враховує, що в наступні судові засідання, які призначалися після 27.05.2022 р. відповідач не з`явилася, а висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін вказаним органом опіки та піклування не подано. Зазначену поведінку суд розцінює як втрату стороною відповідача інтересу до даної справи та, враховуючи, що дана справа перебуває в провадженні суду з 15.11.2021 року, тобто тривалий час, суд вважає за необхідне прийняти рішення на підставі наявних доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.17,18). Відповідно до довідки №377 від 13.10.2021 року позивач на диспансерному обліку в психоневрологічному кабінеті не числиться (а.с.19). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.10.2021 року позивач проживає в будинку загальною площею 130 кв.м., розташованому за вище вказаною адресою, разом із зазначеними дітьми сторін (а.с.22). Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що вказані діти після припинення спільного проживання сторін проживають з позивачем. Оскільки дана справа розглядається в заочному порядку, відповідачем станом на 25.08.2022 р. не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги, то суд вважає, що даний позов слід задовольнити та офіційно визначити місце проживання вказаних дітей сторін з їх батьком, оскільки це відповідатиме їх інтересам. На підставі ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved