Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 15 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка зареєстрована але фактично з грудня 2020 року в зазначеному будинку не проживає, не з`являється, особисті речі відповідачки в будинку відсутні. В наслідок наведеного відповідачка перешкоджає користуватись та розпоряджатись позивачці своїм майном. Ухвалою судді від 17 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Відзив на позов не надходив. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, заяву про відкладення розгляду справи не надала. У зв"язку з чим, суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності відповідачки. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності\~до положень\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 157605860 (а.с.10) [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки, виданої селищним головою Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 77 від 17.01.2022 року, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею проживає син - [PERSON] , 1988 року народження. (а.с. 8) Факт не проживання відповідачки у вищезазначеній квартирі підтверджується актом перевірки не проживання від 14 січня 2022 року, затвердженим начальником КП "ГОНЧАРІВСЬКЕ" С.В. Заставним, в якому зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає з грудня 2020 року і по теперішній час. (а.с.9) Відповідачка будь-яких заперечень щодо обставин, викладених в позові до суду не надала. Положеннями ст.ст.\~319,\~321 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Враховуючи те, що будинок перебуває у власності позивачки, суд вважає, що дані правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з положенням якого член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи сторін, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідачка добровільно змінила своє місце проживання і є такою, що без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживає в будинку, а отже з метою усунення перешкод позивачці в користуванні та розпорядженні власністю її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved