Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., Тернівський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що він отримав постанову державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шапкун Ю.В. від 12 квітня 2022 року за ВП 68783948 про відкриття виконавчого провадження. З даної постанови вбачається наявність виконавчого напису № 14373 від 19 грудня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором у розмірі 7747,67 грн. З ТОВ «Фінансова компанія управління активами» позивач жодних кредитних договорів не укладав, про можливу передачу прав кредитора іншій фінансовій установі не повідомлявся. Був впевнений, що боргів не має. Крім того, з виконавчого напису вбачається про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2013 року, укладеного з АТ КБ «Приватбанк», а тому вважає, що при вчинені виконавчого напису не враховано строк позовної давності. Позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним і таким, що не підлягає виконанню, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису прийняв документи, не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, наявності у стягувача права вимоги, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 14373 вчинений 19 грудня 2021 року про стягнення заборгованості в сумі 7747,67 грн. з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на його користь сплачений ним судовий збір по справі. Позивач у судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Ухвалу суду не виконав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Третя особа державний виконавець Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шапкун Ю.В. не з`явилася у судове засідання, але надала суду наявні у неї докази по справі. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2022 року витребувано у ТОВ «Фінансова компанія управління активами» детальний розрахунок заборгованості у сумі 7747,67 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення, та копію кредитного договору № SAMDN52000051774342 від 30 вересня 2013 року та всіх документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 14373 від 19 грудня 2021 року. Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не виконано. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 14373 виданого 19 грудня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 7747,67 грн. Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. не виконано. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року витребувано повторно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 14373 виданого 19 грудня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 7747,67 грн., та витребувано у державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шапкун Ю.В. завірену копію виконавчого провадження № 68783948 від 12 квітня 2022 року, яке відкрито на підставі виконавчого напису № 14373 виданого 19 грудня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 7747,67 грн. Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року державним виконавцем Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шапкун Ю.В. виконано та надано суду наявні у неї докази, а приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. не виконано. Так, судом встановлено, що 19 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14373, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», заборгованості за кредитним договором № SAMDN52000051774342від 30 вересня 2013 року, укладеного між АТ КБ «Прватбанк» та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ КБ «Прватбанк» є ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору факторингу № РВ-2021-26/10 від 26 жовтня 2021 року. Заборгованість за період з 25 жовтня 2021 року по 19 грудня 2021 року: за тілом кредиту - 2559,86 грн., за нарахованими та несплаченими відсотками - 5137,81 грн. Плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн. Загальна сума до стягнення 7747,67 грн. Суду не надано жодного належного та допустимого доказу відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором, укладеним між АТ КБ «Прватбанк» та [PERSON] . Також, суду не надано копії кредитного договору № SAMDN52000051774342від 30 вересня 2013 року, укладеного між АТ КБ «Прватбанк» та [PERSON] . На підставі виконавчого напису № 14373 від 19 грудня 2021 року державним виконавцем Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шапкун Ю.В. 12 квітня 2022 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №68783948. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси є виконавчий напис. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 3.1-3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5 із змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Так, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 591/3779/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 511/2748/17. Також, з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, видно, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Так, представником відповідача не надано до суду документи, згідно з якими було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 14373 від 19 грудня 2021 року та доказів того, що взагалі ТОВ «Фінансова компанія управління активами» має право вимоги щодо стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором № SAMDN52000051774342від 30 вересня 2013 року, укладеного між АТ КБ «Прватбанк» та [PERSON] , а отже суд позбавлений можливості перевірити законність права вимоги відповідачем заборгованості у позивача та обґрунтованість її розміру. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідачем було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання за кредитним договором із зазначенням у листі вимоги щодо усунення порушених зобов`язань, у зв`язку з чим, останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20). Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідачем для вчинення виконавчого напису надавався нотаріусу кредитний договір, який був нотаріально посвідченим. Окрім того, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч.2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Таким чином, оскільки ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та приватним нотаріусом не виконано ухвали суду про витребування доказів, та не надало суду детальний розрахунок заборгованості у сумі 7747,67 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення, та копію кредитного договору № SAMDN52000051774342 від 30 вересня 2013 року та всіх документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 14373 від 19 грудня 2021 року, через що суд не може дослідити строк дії кредитного договору, а тому суд приймає до уваги твердження позивача про те, що при вчинені виконавчого напису приватним нотаріусом не було враховано строк позовної давності. За ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, Верховний Суд розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, при цьому, будуючи свою правову позицію, позивач посилалася як на спірність заборгованості так і на порушення нотаріусом процесуального порядку видачі виконавчого напису про стягнення з нього на користь банку заборгованості. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі з дотриманням строків давності заборгованості, на підставі якого приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, та чи надавався відповідачем для вчинення виконавчого напису нотаріусу кредитний договір, який був нотаріально посвідченим. Судом за клопотання позивачабуло витребувано у ТОВ «Фінансова компанія управління активами» детальний розрахунок заборгованості у сумі 7747,67 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення, та копію кредитного договору № SAMDN52000051774342 від 30 вересня 2013 року та всіх документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 14373 від 19 грудня 2021 року, а у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 14373 виданого 19 грудня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 7747,67 грн. Ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. не виконано. Натомість, державним виконавцем Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шапкун Ю.В. виконано ухвалу суду та надано суду наявні у неї докази, які і були досліджені в судовому засіданні. В той же час, відповідач не надав зі свого боку жодного доказу, з яких можливо було встановити законність видачі виконавчого напису, не надав суду жодного доказу на підтвердження отримання [PERSON] вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про усунення порушення стосовно зобов`язання за кредитним договором, а також доказів на підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» детальний розрахунок заборгованості у сумі 7747,67 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення, та копію кредитного договору № SAMDN52000051774342 від 30 вересня 2013 року та всіх документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 14373 від 19 грудня 2021 року. Таким чином, відповідач належним чином не спростував обставини, на які посилається позивач, а позивач в свою чергу виконав свій обов`язок щодо доведеності обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, заявивши клопотання про витребування доказів, які судом були задоволені, але не виконані в повній мірі з незалежних від нього причин. Натомість, відсутність належного спростування відповідачем обставин, на які посилається позивач, без належного їх доведення, само по собі не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Отже, в матеріалах справи відсутні докази того, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, на підставі якого приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, та чи направлявся позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання за кредитним договором із зазначенням у листі вимоги щодо усунення порушених зобов`язань, та чи надавався відповідачем для вчинення виконавчого напису нотаріусу кредитний договір, який був нотаріально посвідченим. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного доказу щодо правомірності винесення виконавчого напису, а нотаріус при вчиненні оскаржуваного напису порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Судові витрати складаються з судового збору у розмірі 992,40 грн. за подання до суду позовної заяви. Згідно ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved