Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовом до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назарук Наталія Вячеславівна, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , [INFO] , на три місяці. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 20 серпня 2013 року [PERSON] був складений заповіт на користь [PERSON] , що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. [INFO] [PERSON] помер. Позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем за заповітом, жодні інші спадкоємці відсутні. Кінцевий строк для прийняття спадщини - 14 листопада 2021 року, позивач планував прийняти спадщину в листопаді 2021 року, проте не зміг через хворобу. На думку позивача, строк для прийняття спадщини пропущений у зв`язку з хворобою та перебуванням на амбулаторному лікування під наглядом сімейного лікаря з 10 листопада 2021 року по 22 листопада 2021 року, тому є підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.23-24) 10 лютого 22 року третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.32) 15 лютого 2022 року відповідачем Київською міською радою отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.33) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року закінчено підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.56-57) Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, судові витрати просив з відповідача не стягувати. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву до суду не подав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 20 серпня 2013 року [PERSON] склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті, заповів усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно на знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, [PERSON] (а.с.9-10). Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (актовий запис №1172) (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.14). 29 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. з приводу оформлення спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , проте листом приватного нотаріуса від 29 листопада 2021 року, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, позивачу було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.12). Як убачається з Витягу зі Спадкового реєстру №69114330 від 03 червня 2022 року, спадкова справа щодо померлого [PERSON] не заводилась. (а.с.49) За інформацією, яка міститься в реєстрі територіальної громади та картотеці відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, за адресою: [ADDRESS] , померлий14 травня 2021 року [PERSON] був зареєстрований з 30 грудня 2010 року по 04 червня 2021 року. На день смерті разом з померлим за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований. (а.с.48) Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря в медичному Комунально-Діагностичному центрі Голосіївського району м.Києва з 10 листопада 2021 року по 22 листопада 2021 року з діагнозом: ГРВІ ускладнений з обструктивним бронхітом, що підтверджується довідкою КНП «КДЦ» Голосіївського району м.Києва №40131/1 від 22 листопада 2021 року (а.с.15). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В даній справі судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті батька сплив 14 листопада 2021 року, при цьому з 10 листопада 2021 року по 22 листопада 2021 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря та після виписки - 29 листопада 2021 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а позов до суду подав 02 грудня 2021 року (а.с.21), тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17. Також при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Також суд враховує, що згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року в справі № 484/3221/17, віднесення спадкоємців до певної черги не впливає на застосування правил частини третьої статті 1272 ЦК України та визначення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказом, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] за станом свого здоров`я та у зв`язку із перебуванням на лікуванні мав об`єктивні перешкоди для вчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та суд визнає ці обставини поважними. При вирішенні даної справи, суд також враховує свободу заповіту, а також те, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими, оскільки спадщина після смерті [PERSON] у визначені законом строки ніким не прийнята, інших спадкоємців немає, пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним та пропущений з поважних причин. Тому позов підлягає задоволенню. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача судового збору, про що ним подано до суду відповідну заяву. Враховуючи наведене та

Outcome: approved