Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , а [INFO] мати [PERSON] . При житті, [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , але через необізнаність із нормами закону технічна документація належним чином на вищевказаний житловий будинок не була виготовлена. Поховання батьків проводилось позивачкою, яка з народження і до одруження проживала разом з ними, разом вели спільне господарство. За життя, мати позивачки [PERSON] 02.03.1996 зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно заповіла позивачці. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину - відсутні. З приводу оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася із заявою до нотаріальної контори. Однак, державним нотаріусом відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії оскільки відсутні документи щодо права власності на вищевказане домоволодіння. Через дану обставину позивачка не може оформити право власності на себе, хоча на даний час являється єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину. Через неможливість переоформлення права власності на себе та отримати відповідне свідоцтво про право власності на житловий будинок та господарські споруди, позивачка не може розпоряджатися ним на власний розсуд. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити. Городенківська міська рада на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] виданого 20.06.1970 Городенка рай бюро ЗАГС Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 7, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 13 квітня 1980 року із [PERSON] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] . Тато позивачки, [PERSON] помер [INFO] у віці 61 рік в [ADDRESS], актовий запис № 10, до підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 24.02.1996 Поточищенською с/Радою Городенківського району. Мати позивачки, [PERSON] померла [INFO] у віці 60 років в [ADDRESS], актовий запис № 32, до підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19.12.1996 Поточищенською с/Радою Городенківського району. На час смерті [PERSON] та [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із копії довідки № 12-189 виданої 23.06.2021 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вступила в управління спадковим майном дружина [PERSON] . Згідно довідки №12-372 виданої 22.06.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована одна в [ADDRESS] ). Із повідомлення державного нотаріуса Городенківської ДНК Капріян С.В. № 689/01-16 від 28.05.2022 вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69638536 від 02.08.2022 спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , - не заведена. За заповітом від 02.03.1996, посвідченого секретарем виконкому сільської ради с. Поточище, [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] на випадок своєї смерті: належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, майнові та земельні паї, що знаходяться в спілці селян Поточищенська, приватизована нею земельна ділянка та все інше майно рухоме і нерухоме, що буде належати їй на день смерті і на що вона згідно закону матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] , що проживає в [ADDRESS]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 11. Із копії спадкової справи № 248/2021, яка надана суду Городенківською ДНК стверджується, що позивач [PERSON] 25 червня 2021 року звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті мами [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65341359 виданий 25.06.2021 Городенківською РДНК свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 67883645, номер у нотаріуса 248/2021. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.07.2021 посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. доводиться, що позивачка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в СВК «Поточищенський» розміром 64,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 221713 та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває СВК «Поточищенський» розміром 64,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 221639, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65427799 від 03.07.2021 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON] спадкоємець [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 67883645, номер у нотаріуса 248/2021. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. зокрема житловий будинок з господарськими будівлями а спорудами по [ADDRESS] . Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Капріян С.В. № 99/02-31 від 25.01.2022 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на належний їй житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказаний житловий будинок, оскільки згідно даних органів БТІ, право власності не було зареєстровано. Довідкою про об`єкт нерухомого майна № 130 виданою 29.11.2021 ФОП [PERSON] стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП "МБТІ" станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] - не зареєстровано. Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 303308318 формованого 22.06.2022 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] 01.07.2021, стверджується, що житловий будинок побудований в 1936 році, господарські будівлі та споруди побудовані в 1954 році. Як вбачається із Звіту житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» про вартість майна на підставі договору № 120 від 16.06.2022, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] становить 87 210 грн. За даним домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва житлового будинку і обслуговування господарських споруд площею 0,09 га, що підтверджується довідкою № 12-371 виданою 22.06.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії по господарської книги Поточищенської сільської ради за 1991-1995 рр вбачається, що господарство, особовий рахунок № [NUMBER] головою якого був [PERSON] , [INFO] , відносилось до колгоспного двору. Виписками з по господарської книги Поточищенської сільської ради № 5 за 1991-1995рр та 1996-2000рр підтверджується, що в господарстві по [ADDRESS] говою сім`ї був [PERSON] , члени сім`ї: голова двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] . Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в домогосподарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані : голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] що підтверджується довідкою № 12-486 виданою 21.07.2022 Поточищенською сільською радою Городенківської міської ради. Із довідки № 12-374 виданої 22.06.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що в [ADDRESS], нумерація не змінювалась. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Як вбачається із матеріалів справи на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві по [ADDRESS] проживали: голова двору та його дружина [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/2 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Після смерті голови двору [PERSON] , спадщину прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, в тому числі і на належну [PERSON] частку у спадковому житловому будинку, а тому частка [PERSON] в житловому будинку, який відновився до колгоспного двору по [ADDRESS] становить - 1/1 (1/2+1/2). Проте, [PERSON] спадкові права на даний житловий будинок в нотаріальній конторі не оформила. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З матеріалів справи вбачається, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , у складі якої є нерухоме майно, однак, через відсутність у померлої документа про власність на належне їй будинковолодіння, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться [ADDRESS] , судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 1216, 1222,1233, 1268, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved