Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1.\~Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що \~позивач є\~одноосібним власником\~квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 10 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області, Ваврищук В.С. та зареєстрованого за № 956, а право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.06.2014 року, номер запису: 5951764. В листопаді 2021 року, під час реєстрації її та дитини у зазначеній квартирі позивачу стало відомо, що за вказаною адресою зберігається зареєстроване місце проживання за громадянином [PERSON] . Вказує, що відповідача вона не знає, останній жодного дня з моменту придбання позивачем у власність квартири по [ADDRESS] і по сьогоднішній день, у належній їй квартирі не проживав. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Факт реєстрації відповідача в належній їй квартирі суттєво порушує її права, як власника житлового приміщення. В судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON] \~позовні вимоги\~ [PERSON] \~в частині\~визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , підтримав; судові витрати у справі, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, просив залишити за позивачем. 1.2. Відповідач [PERSON] правом подати відзив на позов не скористалась. 2. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 12.04.2022. Ухвалою суду від 15.04.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. На виконання ухвали суду позивачем 26.04.2022 надано заяву про усунення недоліків та клопотання про витребування судом доказів про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . 28.04.2022 витребувано докази про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою судді від 29.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.05.2022. 30.05.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13.07.2022, відкладено на 04.08.2022. 3. Фактичні обставини справи. Позивач [PERSON] , [INFO] , є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 червня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Ваврищук В.С. та зареєстрованим за № 956. Право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.06.2014 року, номер запису: 5951764, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 22775931. Відповідно до будинкової книги серії А №0132 квартири [ADDRESS] , позивач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , з 01.11.2021 зареєстровані за вказаною адресою. Згідно з відомостями підрозділу УДМС\~України у\~Волинській області\~від 30.05.2022з 15.05.2007 в даній квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] (відповідач). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що знає позивачку з 2014 року, з того часу як остання придбала квартиру [ADDRESS] . До [PERSON] власниками спірної квартири була сім`я [PERSON] . Приблизно в 2013 році вони разом з їх сином [PERSON] (та той час він був неповнолітнім) продали квартиру і виїхали. З того часу свідок відповідача [PERSON] не бачила взагалі, його місце проживання їй не відомо. 4. Норми права, які застосував суд; висновки суду та мотиви прийнятого рішення. 4.1. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 4.2. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша\~статті 2 ЦПК). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя\~статті 12 ЦПК). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЦПК). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина перша, друга\~статті 76 ЦПК). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша-третя\~статті 77 ЦПК України). 4.2. Відповідно із статтею 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Частиною четвертою статті 156 ЖК України визначено, що до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача [PERSON] , спільним побутом із нею не пов`язана. 4.3. За приписами статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі\~\~№ 709цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16 та у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі 695/2427/16ц міститься висновок про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Право відповідача на користування квартирою позивача по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини першої статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Відповідно до частини другої\~статті 406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. 4.4. У справі встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірного житла квартири [ADDRESS] , у якій окрім неї та її сина, зареєстрований відповідач [PERSON] . За твердженнями позивача відповідач ніколи не проживав і на даний час не проживає в спірному помешканні, не несе витрат на його утримання, його речей в квартирі немає, будь-якого інтересу до даного житла він не проявляє. Відповідач доказів протилежного суду не надав. За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом. Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, взявши до уваги покази свідка, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню у повному обсязі. 5. Щодо судових витрат. Судові витрати у справі залишити за позивачем, згідно з клопотанням її представника.

Outcome: approved