Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

05 січня 2022 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за неякісний товар 17\~999,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5\~000,00 грн. та витрати по оплаті юридичних послуг в розмірі 14\~000,00 грн. Позов мотивований тим, що 25 листопада 2021 року придбав у кредит в магазин ТОВ «АЛЛО» електровелосипед HIMO Z16 White вартістю 17 999,00 грн. Під час придбання електровелосипеду позивач частково оглянув електровелосипед, оскільки не витягував його повністю з коробки. Вдома, коли позивач повністю розпакував електровелосипед та детально оглянув його, виявив вм`ятину на задньому крилі. Такий товар позивача не задовольнив, у зв`язку з чим він 26 листопада 2021 року звернувся до магазину. 27 листопада 2021 року позивач відвіз електровелосипед до магазину « [INFO] », де працівниками магазину було зафіксовано, що у велосипеда зламано заднє крило та деформовано захисне крило. Позивачем була складена заява про повернення сплачених грошових коштів за неякісний велосипед та відповідно до акту приймання товару, велосипед був переданий до магазину «АЛЛО» для сервісної діагностики. Також 27 листопада 2021 року позивач звернувся з заявою, в якій заявив вимоги обміняти електровелосипед з недоліками на інший, що не має дефектів або повернути сплачені грошові кошти. 08 грудня 2021 року позивач отримав від ТОВ «АЛЛО» відповідь, в якій було відмовлено у поверненні сплачених грошових коштів за неякісний велосипед та в обміні у зв`язку з тим, що товар втратив товарний вигляд та наявне пошкодження заднього крила. Однак ТОВ «АЛЛО» не надало жодного доказу, що можуть підтвердити те, що недоліки електровелосипеду виникли вже після того, як товар було забрано з магазину. Внаслідок порушення прав позивача, змінився його звичний спосіб життя, позивач був позбавлений можливості використувати товар за призначенням. Компенсацію спричиненої моральної шкоди позивач оцінює в 5\~000,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні 03 серпня 2022 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. У відзиві на позов представник відповідача посилався на те, що у позивача не було будь-яких претензій до товарного або зовнішнього вигляду в момент прийняття товару. Транспортування товару здійснювалось позивачем самостійно. Після придбання товару та його отримання в магазині позивач набув право власності на товар та після отримання товару ризик випадкового пошкодження товару перейшов до позивача. Товар був переданий позивачу належної якості. Враховуючи факт не збереження товарного вигляду, позивач втратив право на розірвання договору купівлі-продажу товару та повернення коштів на підставі ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 25 листопада 2021 року [PERSON] в магазині ТОВ «АЛЛО» було придбано електровелосипед HIMO Z16 White вартістю 17 999,00 грн, згідно кредитного договору № 2111253240677 перший платіж у розмірі 857.10 грн . (а.с. 17-18,142). 27 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача із вимогою щодо обміну або повернення грошових коштів за придбаний товар у зв`язку з пошкодженням заднього крила (а.с. 25-26). Також 27 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 2821-000595, в якій позивач вимагав повернення грошових коштів за придбаний товар (а.с. 28). В акті приймання товару від 27 листопада 2021 року зафіксовано зовнішній вигляд товару (а.с. 27). Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб. Частиною другою статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виконавця: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Частиною 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Згідно положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього. Отже, правове значення для правильного вирішення цієї справи має не факт наявності чи відсутності наданої продавцем гарантії щодо якості товару, а час (момент) виявлення покупцем недоліків товару до чи після його передання покупцеві. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року по справі № 127/1010/17 (61-34229св18). За обставинами справи, недоліки електровелосипеду HIMO Z16 White були виявлені позивачем після передання йому придбаного товару продавцем, за відсутності об`єктивних перешкод, які позбавляли його оглянути товар перед його отриманням та виявити вказані недоліки безпосередньо в магазині. Крім того, належних і допустимих доказів того, що виявлені позивачем недоліки товару є істотними та виникли до передання його покупцеві, [PERSON] суду не надав. Разом з тим, на момент купівлі товар відповідав усім вимогам щодо якості та безпеки, що підтверджується декларацією про відповідність (а.с. 100-102). Також суд приймає до уваги те, що транспортування товару здійснювалось позивачем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 323 ЦК України передбачено, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто після придбання товару та його отриманні в магазині до позивача перейшов ризик випадкового пошкодження товару. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, у порядку та в строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, у порядку та в строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товар на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті (ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Пункт 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 лютого 2018 року по справі № 661/67/16-ц зазначив, що тільки сукупність чотирьох обов`язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживачів, та повернення грошових коштів, сплачених за товар. Позивач вимагав від відповідача повернути йому сплачені грошові кошти за товар з істотним недоліком, при цьому не надав належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України щодо наявності такого істотного недоліку, визначеного п. 12 ст. 1 Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, розглядаючи спір в межах заявлених вимог, оцінивши надані та здобуті докази у їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, його позов задоволенню не підлягає, тому понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача, а судовий збір компенсується за рахунок держави. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed