Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

В січні 2022 року\~ позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. В заяві посилалася на те, що 26.06.2010 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , а [INFO] народилась донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, подружжя не може знайти порозуміння, протягом тривалого часу між сторонами виникали постійні суперечки, що негативно впливало на нормальний психологічний стан сім`ї. Через різницю характерів та спільних інтересів, різні погляди на виховання дітей просила шлюб розірвати. 19 квітня 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. 04 травня 2022 року ухвалою судді провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення визначеного судом. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися. Позивач в поданій на адресу суду заяві просила розглядати справу за її відсутності та розірвати шлюб. Відповідач подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, вважав, що сім"ю можливо зберегти. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 червня 2010 року позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області. Від шлюбу подружжя мають доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Із позову поданого на адресу суду та заяви позивачки встановлено, що подальше спільне проживання позивача та відповідача є неможливим. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою\~статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, в наданий судом тримісячний строк для примирення сторони не примирились, а тому суд приходить до висновку, що збереження сім"ї суперечить інтересам кожного з подружжя і вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до\~\~ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved