Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: ООП Свалявської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] та збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Свалявського районного суду від 28.09.2017 року на утримання дитини. В обгрунтування посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, який за рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17.10.2018 року розірвано. Від проживання в шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем і перебуває на повному її утриманні. Вказує, що [PERSON] є батьком дитини, однак відповідач не утримує сина, не цікавиться його життям, навчанням, не піклується про його здоров`я, не навідує дитину, ні телефонує, ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що 20.05.2022 року на засіданні комісії з питань захисту дитини вирішено за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Збільшити розмір стягуваних аліментів, встановлених рішенням Свалявського районного суду від 28.09.2017 року з 1500 грн. на 1700 грн. щомісячно. Суд своєю ухвалою від 16.06.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області 12.07.2022 року. Позивач подала до суду заяву (вх.№5546) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подав. Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Опублікувано на офіційному веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до Свалявського районного суду Закарпатської області в судове засідання відповідача та роз`яснено наслідки неявки. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник ООП Свалявської міської ради Полянич Т.М., яка діє в інтересах третьої особи органу опіки і піклування Свалявської міської ради, пояснення щодо позову не подала. До суду подала заяву (вх.№5544) про розгляд справи у відсутності представника ООП. Заявлені позовні вимоги підтримала, щодо задоволення вимог не заперечує. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить заочний розгляд справи(ст. 280 ЦПК України) за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: В частині позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122, ст. 125 СК України. Згідно копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] (народження зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області, запис №152 від 04.08.2015 року) - в графі "батьки" дитини записано: батько - [PERSON] (відповідвч) та мати [PERSON] (позивач). За рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17.10.2018 року (справа №221/3726/18) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У зв`язку з укладенням шлюбу, позивачем змінено прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , запис №193; ID-паспорт № [NUMBER] , запис № [NUMBER] , орган, що видав 2121, дійсний до 18.06.2029 року; РНОКПП [NUMBER] ). Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно довідок про реєстрацію проживання особи, з 23.08.2019 року [PERSON] (позивач) та дитина [PERSON] , 2015 року народження проживають разом. Згідно довідок №2111-7001218610, №2111-7001218744 від 24 травня 2022 року позивача та її сина [PERSON] , [INFO] взято на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; При вирішенні спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , 2015 року народження, суд виходить з фактичних обставин, встановлених під час розгляду справи, враховує вимоги ст. 7, 155, 121, п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України,інтереси дитини, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає та перебуває на повному утриманні матері [PERSON] , всі обов`язки по вихованню дитини несе мама [PERSON] (позивач). [PERSON] (відповідач та батько дитини) з дитиною не проживає, до сина не навідується, не телефонує і не відвідує його. Вихованням не займається, матеріально не утримує дитину, навчанням дитини не цікавиться, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує сину належного догляду, ухиляється від виконання батьківських обов`язків як батько. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом перевірено у судовому засіданні висновок, наданий виконавчим комітетом Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області № 1059/02-9 від 23.05.2022 року (матеріали розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 20.05.2022 року), згідно якого вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суди повинні виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено. Позивачем надано належні та допустимі докази ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, зазначено обставини свідомого нехтування відповідачем своїми батьківських обов`язків по вихованню дитини, які можуть бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини, а тому суддоходить висновку, що позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] необхідно задовольнити. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В частині позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, суд зазначає таке. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено обов`язок утримання батьками неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років; ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини (суд враховує роз`яснення ст. 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] - в графі "батьки" дитини записано: батько - [PERSON] (відповідач) та мати [PERSON] (позивач). Шлюб між батьками розірвано (копія рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17.10.2018 року). На підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 28.09.2017 року (справа № 306/1575/17) з [PERSON] постановлено стягувати аліменти на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у сумі 1500 грн., починаючи з 28 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 24.10.2017 року та звернуто до виконання. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України у редакції Закону України від 03.07.2018 року №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Погіршення матеріального становища одержувача аліментів, інші обставини можуть бути підставою для його вимоги про збільшення розміру аліментів (оскільки застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й інші норми, згідно обов`язку батьків утримувати своїх дітей). Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 179 СК України - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. З дня постановлення рішення суду від 28.09.2017 року зріс прожитковий мінімум. Станом на 28.09.2017 року (на день постановлення рішення) прожитковий мінімум для дитини в місяць становив для дітей віком до 6 років - 1426 гривень (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України в 2017 році"). Станом на 25.08.2022 року (на день постановлення рішення) прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років з 1 липня - 2744 гривні (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"). Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] має повних 7 років. Обґрунтовуючи вимоги про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, позивач посилається на те, що дитина проживає з нею, перебуває на її повному утриманні та вихованні. [PERSON] повністю самостійно забезпечує дитину, несе всі матеріальні витрати по утриманню сина. Домовленості щодо утримання дитини не досягнуто, відповідач в добровільному порядку належної допомоги на утримання дитини не надає. З огляду на вищезазначене, суд ураховує, що аліменти є власністю дитини, дитина перебуває на утриманні матері, яка буде розпоряджатися ними за цільовим призначенням в інтересах дитини, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, бере до уваги, що від відповідача заперечень не надійшло. Суд приймає до уваги, що із збільшенням віку дитини зросли витрати на його утримання, що збільшений розмір стягнення аліментів призведе до рівності прав дітей на утримання від матері та батька відповідно до положень Закону, відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] необхідно змінити з 1500 грн. на 1700 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження;ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на вищезазначене, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд доходить висновку,що позов в частині збільшення стягнення аліментів необхідно задовольнити. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом, а тому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги позивача про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (як позивач у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру) та на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків), суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, які діють з 01.01.2022 року на день постановлення рішення. Відповідно до до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» - у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Поскільки позивачем в позовній заяві об`єднано дві вимоги: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, то з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1984,80 грн. (992,40 грн. за кожну вимогу). Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України..

Outcome: approved