Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його матері [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у м. Бердянську, Запорізької області, вона померла, причина смерті сердцево судинна недостатність. Про факт смерті його матері [PERSON] на тимчаво окупованій території у м. Бердянську Запорізької області свідчить інформаційний листок від 02.04.2022 року. яким констатовано біологічну смерть [PERSON] довідка про причину смерті видана сімейним лікарем [PERSON] , КНП «Бердянський центр первинної медико санітарної допомоги» Бердянської міської ради, квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 03.04.2022 року про надання ритуальних послуг. У судовому засіданні представник заявника пояснив, що отримати документи у м. Бердянську, яке є окупованим містом не видається можливим, до суду він подав усі наявні в нього копії. Представник заінтересованої особи Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, вислухавши пояснення представника заявник прийшов до наступних висновків. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Вимогами частини 1\~статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. п. 1 п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~Наказом МЮУ 18.10.2000 № 52/5\~(у ред.\~Наказу МЮУ 24.12.2010 № 3307/5) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: 1) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; 2) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; 3) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; 4) рішення суду про оголошення особи померлою; 5) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; 6) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; 7) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до положень ч.2\~ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до п.2.ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч.2 ст. 317 ЦІІК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 24.04.2022 року №75, було затверджено перелік громад, що розташовані в районі проведення воєнних дій або які перебувають в тимчасовій окупації, проте з огляду на приписи ч.1 ст.317 ЦПК України приходжу до висновку, що вказаний нормативно-правовий акт не може бути вірною підставою для обґрунтування доводів, викладених у заяві, оскільки він прийнятий не Верховною Радою України, а Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. Крім того, суд звертає увагу, що вказаний наказ було прийнято 25.04.2022 року, проте факт смерті [PERSON] , який просить встановити заявник, мав місце 02.04.2022 року. Надана до заяви копія свідоцтва про народження заявника щодо підтвердження родинного зв`язку з [PERSON] викликає у суду певні сумніви, оскільки за своїм змістом є копією документа, яка завірена нотаріусом. Оригінал вказаного документу представником заявника суду не надано. Довідка про причину смерті від 04.04.2022 року, який виданий сімейним лікарем [PERSON] , по-перше не містить прізвища, ім`я, по-батькові особи щодо якої він складений, тому неможливо стверджувати, що він взагалі має відношення до справи. Також, суд звертає увагу, що вказаний документ складений на бланку українського зразка, та містить печатку КНП «Бердянський центр первинної медико санітарної допомоги» Бердянської міської ради, тобто складений у відповідності до законодавства України. Оригінал вказаного документу є підставою для звернення до органів реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть у позасудовому порядку. Згідно копії інформаційного листка від 02.04.2022 року констатовано біологічну смерть [PERSON] о 12 год. 19 хв. Для встановлення факту смерті особи необхідні обставини, що свідчать про цю подію, а також про те, що заінтересована особа позбавлена можливості зареєструвати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина у певний час за певних обставин. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Заявником не доведено, що м. Бердянськ Запорізької області на момент смерті [PERSON] 02.04.2022 року була визнана окупованою територію у розумінні положень ст. 317 ЦПК України (у редакції яка діє на час прийняття рішення), а також заявником не доведено існування перешкод для реєстрації факту смерті у поза судовому порядку, враховуючи наявність в нього документів на бланку українського зразка.

Outcome: dismissed