Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати його - [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] [INFO] , яка народилася у місті Богуславі, Київської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 141 від 11 вересня 2018 року). Також просить зобов`язати Богуславський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] [INFO] , виключивши відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, змінити прізвище дитини [PERSON] на [PERSON] та по батькові з [PERSON] на [PERSON] , та видати нове свідоцтво про народження. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з листопада 2017 року по даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу із [PERSON] . Від даного проживання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . 21 листопада 2017 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] . У зв`язку з тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, але не пройшло 10 місяців, то державна реєстрація народження дитини була проведена відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України, тобто батьком дитини записаний [PERSON] , хоча насправді батьком є позивач. На даний час дитина проживає разом із ним та матір`ю [PERSON] , та перебувають на повному його утриманні. Він хоче щоб дитина росла в повноцінній родині і відчувала те, що у неї є батько, а тому він змушений був звернутись до суду із позовною заявою. Посилаючись на положення ст.128 СК України, позивач просить задовольнити позов. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними письмовими матеріалами. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] про визнання його батьком малолітньої дочки [PERSON] 09 вересня 2018 року народження . Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] про визнання його батьком малолітньої дочки [PERSON] 09 вересня 2018 року народження . Представник третьої особи - Богуславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленко В.І. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника третьої особи. Представник третьої особи - орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника третьої особи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21.11.217 Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 28, між [PERSON] та [PERSON] 21 листопада 2017 року було розірвано шлюб (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 вересня 2018 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 141, [INFO] народилася [PERSON] , батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відомості про батька дитини у вказаному актовому записі внесено Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області у порядку частини другої статті 122 СК України, оскільки дитина [PERSON] , народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Із заявленого [PERSON] позову судом встановлено, що позивач визнає своє батьківство щодо малолітньої [PERSON] [INFO] , вказуючи, що з листопада 2017 року він мав стосунки з відповідачкою [PERSON] , вони разом проживали як чоловік та дружина до народження дитини і після, але шлюб між ними незареєстрований, а відтак він хоче бути батьком малолітньої [PERSON] , та узаконити своє батьківство, що не заперечується відповідачами. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Отже, як випливає із даної норми існує добровільний порядок ( п. 1) і примусовий порядок (п. 3) згідно із статтею 125 СК. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У зв`язку з тим, що батьківство чоловіка матері дитини презюмується, він не зобов`язаний доводити своє батьківство. Тому тягар доказування свого батьківства, лежить на позивачеві. Доказом батьківства позивача можуть бути різні обставини, встановлені відповідно до ЦПК України. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова), спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 8 Постанови визначено, що судове рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму). Із заявленого позову судом встановлено, що позивач [PERSON] визнає своє батьківство щодо малолітньої [PERSON] [INFO] , вказуючи, що з листопада 2017 року по даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу із [PERSON] , до народження дитини і після, а відтак він хоче бути батьком народженої [PERSON] та узаконити своє батьківство. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи вимоги позивача [PERSON] , які обґрунтовані належними та допустимими доказами, а також те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали позов в повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що позов про визнання батьківства підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved