Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

17 червня 2021 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини. 22 липня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя справу передано за підсудністю до Дзержинського міського суду Донецької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час неповнолітня [PERSON] проживає разом з ним, він займається її вихованням, створює всі необхідні умови для проживання і розвитку. Мати дитини, навпаки, не має бажання займатися вихованням доньки, не цікавиться її життям, здоров`ям, матеріально дитину не забезпечує, з донькою не спілкується, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, тим самим свідомо переклала свій материнський обов`язок по вихованню дитини на батька. Тому, вважає доцільним позбавити відповідача по справі батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини і стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів кожного місяця та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Провадження у справі відкрито 14 вересня 2021 року та призначено по справі підготовче засідання. 01 лютого 2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що у шлюбі з [PERSON] у них народилась донька- [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з проведенням військових дій в 2014 році в м.Донецьку, де на той час проживала їх сім`я, вони були вимушені виїхати до м.Запоріжжя. Через деякий час вони стали помічати незначну відсталість у розвитку доньки. Позивач наполягав на огляді дитини у лікарні та консультації лікарів, відповідач віднеслась до цього з байдужістю. Коли дитині було близько трьох років, подружні відносини між сторонами припинились, відповідачка забрала доньку та повернулась до м.Донецька, де дитині не приділяла належної уваги, не оформила до дитячого садка та не повела для огляду до лікарні. Внаслідок цього позивач забрав доньку назад до м. Запоріжжя та сам став організовувати лікування дитини, відвідував з нею психоневролога. Через невеликий проміжок часу відповідач приїхала до м.Запоріжжя, орендувала житло, але дитину не забрала. Не знайшовши роботу та оформивши у декількох банках кредити, вона знову виїхала до м.Донецька. Тривалий час з дитиною не спілкується взагалі, не цікавиться її життям, здоров`ям, матеріально дитину не забезпечує, позивач сам займається утриманням доньки. Відповідач в судове засідання не прибула з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Дзержинського міського суду Донецької області, тому суд, зі згоди позивача, в судовому засіданні ухвалив розглядати справу заочно, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 жовтня 2017 року, виданого повторно Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 108, складений Пролетарським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.13). Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 вересня 2019 року (справа №334/629/19) шлюб між сторонами розірвано (а.с.14-15). Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 лютого 2020 року (справа №334/389/19) визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком - [PERSON] , за місцем його реєстрації та проживання: [ADDRESS] (а.с.22-25). Згідно довідки КНП «Обласного клінічного закладу з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, позивач [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває (а.с.26). Відповідно з довідкою №3 від 06 квітня 2021 року, виданою ТОВ «Грандмет», [PERSON] працює на зазначеному підприємстві на посаді виробник стрічок і металосіток з посадовим окладом 6000,00 грн. на місяць (а.с.28). Згідно до виробничої характеристики ТОВ «Грандмет» від 14 травня 2021 року, позивач [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.27). Відповідно до інформації від 07 грудня 2020 року, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №8», у зазначеному медичному закладі спостерігається [PERSON] , [INFO] , яка на диспансерному обліку не перебуває, в разі хвороби дитини рекомендації лікаря виконують батько дитини [PERSON] та бабуся [PERSON] . Мати дитини [PERSON] станом здоров`я дитини у 2019-2020 роках не цікавилась (а.с.29). Згідно з психолого-педагогічною характеристикою від 19 січня 2021 року №05, яка видана дошкільним навчальним закладом (ясла садок) комбінованого типу №160 «Журавлик» територіального відділу освіти Дніпровського району Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий садок з вересня 2020 року по теперішній час. Її вихованням займаються батько дитини [PERSON] та бабуся [PERSON] . Мати дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки, дитячий садок не відвідувала, не цікавиться досягненнями дитини (а.с.30). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання юридичного обов`язку по вихованню своєї доньки, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з нею, не цікавиться її долею, матеріально не допомагає, що підтверджується вищенаведеними дослідженими доказами. Частина 5 ст. 19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Запорізької міської ради по Дніпровському району від 25 листопада 2021 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.95-97). Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов`язки щодо своєї доньки судом не встановлено. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідача вплине на інтереси дитини, яка не отримує від своєї матері необхідної уваги та догляду. Крім того, оскільки розгляд даної справи відбувався за відсутності відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі. В той же час, відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В положеннях ч. 3 ст. 166 СК України зазначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, яка залишилася без материнського піклування, відповідача, яка не є інвалідом, на утриманні ніхто не знаходиться, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині також повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved