Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним позовом, по якому ухвалою суду від 29 жовтня 2021 року відкрито провадження. Відповідно до розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» №16/0/9-22 від 06.04.2022 та відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Лозівського міськрайонного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.12.2011, який рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.05.2020 розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Батько дитини з самого її народження свідомо не бажає брати участь у її вихованні, виявляти турботу щодо неї, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною йому ніхто не чинить. На підставі зазначеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 жовтня 2021 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 січня 2022 року закрито підготовче провадження. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено судовий розгляд. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, представником позивача адвокатом Литвиновою Г.В. надано заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення Укрпошти. Своїм правом надання відзиву на позов не скористався. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надавши заяви щодо розгляду справи за відсутності їх представників та ухвалення рішення згідно норм чинного законодавства та в інтересах дитини. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.12.2011, який рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.05.2020 розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №46. Характеристикою директора Комунального закладу «Орільській ліцей» В.Душко зазначено, що дитина [PERSON] виховується матір`ю та вітчимом, які займаються піклуванням дитини. Батько дитини [PERSON] дитину не цікавиться, заклад освіти не відвідує, не спілкується з класним керівником. Зібраними по справі письмовими доказами, встановлено, що відповідач [PERSON] доньку не відвідує, не приймає участі у її вихованні, станом здоров`я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Висновком виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №1282 від 21 грудня 2021 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved