Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. Зазначає, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON] . Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 01.11.2016 року шлюб між ними розірвано. Стягннуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно в розмірі 700 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.07.2016 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки, зокрема, не виховує та не утримує дитину, її життям та розвитком не цікавиться. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Ухвалою суду від 30.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Зобов`язано виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] 20.08.2021 року представником виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування електронною поштою подано лист, в якому повідомлено, що не мають можливості підготувати письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , оскільки у результаті перевірки стало відомо, що [PERSON] разом з донькою проживає у м. Раковнік Чеської Республіки, тому здійснити обстеження умов проживання та провести відповідну бесіду з малолітньою [PERSON] не виявилося можливим. Ухвалою суду від 30.06.2021 року зобов`язано виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . 16.02.2022 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . Ухвалою суду від 22.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Наголошує, що [PERSON] не проявляє жодного інтересу до спілкування з донькою, веде асоціальний образ життя, зловживає алкогольними напоями. Відповідача неодноразово зупиняли за кермом у стані алкогольного сп`яніння про що складали відповідні протоколи. Після переїзду на проживання до Чеської Республіки, позивач декілька разів приїжджала до м.Кременчук та пропонувала відповідачу побачитись з донькою, проте батько від зустрічей відмовлявся. Вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] буде відповідати її інтересам. Долучені письмові пояснення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином - рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування Назаренко І.С. просить розгляд справи провести без участі представника, врахувавши висновок органу опіки та піклування. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 23.07.2015 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області (а.с. 14). Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 01.11.2016 року шлюб, між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 жовтня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис за № 1174 розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 700 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 липня 2016 року та у повернення сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн., і на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. 27.10.2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). 16.10.2020 року внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] , прізвище змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до акутового запису змін, доповнень від 17.10.2020 р. та повторно видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 18-19). Згідно довідки Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 15.02.2021 № 16924 [PERSON] дійсно не пред`являла до виконання виконавчий документ та не отримувала аліментів з [PERSON] у період з 01.08.2020 по 01.02.2021 р. на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). На підтвердження факту ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] позивачем надано акт від 21.07.2022 року та довідку-розрахунок заборгованості державного виконавця від 05.08.2022 року № 86387. Відповідно до акту від 21.07.2022 року складеного [PERSON] та засвідченого підписами [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] фактично проживає разом з донькою [PERSON] та чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 28.08.2018 року по даний час. За період проживання осіб батько [PERSON] - [PERSON] не з`являвся, дочку не навідував. 05.08.2022 року державним виконавцем Автозаводського ВДВС у м.Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Шишко Л.І. відкрито виконавче провадження № 69557422 з примусового виконання виконавчого листа № 524/5371/16-ц виданого 18.07.2022 року Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 700 грн., починаючи з 19.07.2016 року. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості виданою державним виконавцем Автозаводського ВДВС у м.Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Шишко Л.І. від 05.08.2022 року № 86387 заборгованість за виконавчим провадженням № 69557422 за період з липня 2016 року по липень 2022 року станом на 01.08.2022 року становить 73414,09 грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 07.02.2022 року № 137, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 10.12.2021 року, на зв`язок за допомогою корпоративної платформи Teams виходила [PERSON] , яка повідомила, що батько малолітньої, [PERSON] з серпня 2018 року не цікавиться донькою, її життям та здоров`ям, не допомагає матеріально. Як визначено ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею третьою Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У пунктах 15 та 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 цієї ж Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому, звернув увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував рішення про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем суду не надано доказів на підтвердження винної поведінки [PERSON] та не зазначено про причини самоусунення від виконання батьківських обов`язків, а також не зазначено, яким чином позбавлення його батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення відносин доньки з батьком. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Положеннями ст. 171 СК України, встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд, аналізуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вважає, що він є недостатньо обґрунтованим, оскільки не встановлено дійсної причини подачі ним заяви про згоду на позбавлення його батьківських праві відносно малолітньої [PERSON] , він не містить відомостей про з`ясування органом опіки та піклування реального відношення батька до виховання доньки, посилань на наявність достатньої та переконливої документальної бази, що характеризує особистість батька, а також установлення факту саме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків (а не невиконання таких обов`язків), не здійснено обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , не заслухована її думка. На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується та не відвідує, не надає утримання, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися з дочкою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунуся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка залишилася проживати з матір`ю. Суд звертає увагу, що Малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] у Чеській Республіці, що свідчить про існування об`єктивних перешкод у відвідуванні та спілкуванні батька з донькою на сьогоднішній день. Доказів щодо ухилення [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки до її переїзду у Чеську Республіку позивачем суду не надано. Суд враховує, що позивач звернулася до суду у травні 2021 року, зазначає, що з 2018 року разом з дочкою проживає у Чеській Республіці, на підтвердження факту ухилення відповідача у вихованні доньки надає акт від 21.07.2022 року та довідку-розрахунок заборгованості від 05.08.2022 року. Долучений до матеріалів справи представником позивача акт від 21.07.2022 року на підтвердження ухилення батька у вихованні доньки не є допустимим доказом в силу вимог ст. 78 ЦПК України, оскільки складений позивачем [PERSON] . Щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів за період з липня 2016 року по липень 2022 року станом на 01.08.2022 року у розмірі 73414,09 грн., суд враховує, що вона виникла внаслідок звернення [PERSON] з заявою про примусове виконання виконавчого листа у серпні 2022 року. Суд позбавлений можливості з`ясувати дійсну причину надання [PERSON] 13.08.2020 року нотаріальної згоди на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, його ставлення до дитини та подальше ініціювання виконавчого провадження і питання позбавлення батьківських прав. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. У матеріалах справи відсутні достатні докази ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, тобто такої винної поведінки особи, коли вона свідомо, систематично, не зважаючи на заходи попередження, продовжує не виконувати ці обов`язки. Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Враховуючи встановлені обставини справи та наданий органом опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання доньки [PERSON] , [INFO] , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed