Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 07.08.2013 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області, зроблено відповідний актовий запис № 63. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружні стосунки за час їхнього спільного проживання поступово погіршилися, зникли взаєморозуміння та повага, стали частими сварки. У зв`язку з цим протягом останніх трьох років проживають окремо. Вказує на те, що вони є різними людьми, з різними поглядами на життя. Фактично їх сім`я припинила своє існування, а тому вважає, що примирення між ними неможливе та вона наполягає на розірванні шлюбу, оскільки попередні засоби зберегти шлюб заради сина не дали жодного результату. На призначену дату судового розгляду 29.08.2022 сторони не з`явились. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.20). Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає (а.с.18). Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав. Як убачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 07.08.2013 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 63. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.3). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.09.2013 стверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як убачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя, примирення між ними неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 700,00 (сімсот) гривень. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги та додатку до нього від 29.07.2022, копію акта надання послуг від 01.08.2022, та квитанцію про сплату 700,00 (сімсот) гривень за договором від 01.08.2022 (а.с.8-11). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами наявність понесених витрат, тому вимога про стягнення цих витрат з відповідача підлягає до задоволення Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовною заявою до суду, необхідно стягнути з відповідача. На підставі статей 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved