Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, починаючи із 03 червня 2022 року і до закінчення дітьми навчання. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 12 липня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого [INFO] у них народився син - [PERSON] та [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . 30 липня 2008 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. На даний час повнолітні діти проживають разом із нею та є студентами. За неналежне виконання батьківських прав рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2019 року із [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у сумі 1100 гривень на кожну дитину. Однак, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати аліментів, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року на відповідача було накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин виконання суспільно корисних робіт, та він перебував на обліку у Тернопільському міськрайонному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області. На даний час у відповідача [PERSON] є заборгованість по аліментах у розмірі 32974,52 гривень. З 01 вересня 2021 року їх із відповідачем син [PERSON] навчається на денному відділенні ВП НУБіП України «Бережанський агротехнічний інститут». Строк закінчення навчання - 30 червня 2025 року. З 01 вересня 2021 року дочка сторін [PERSON] навчається у ВСП «Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету», умови навчання - контракт, строк закінчення навчання - 30 червня 2024 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання - 48960 гривень. При цьому, позивачка зазначає, що розмір її місячного доходу становить 15176,99 гривень, а з початку введення воєнного стану вона отримує додаткову винагороду у розмірі 30 000 гривень. Проте, цих коштів не достатньо на її утримання та двох дітей. За вказаних обставин позивачка вважає, що оскільки син [PERSON] та дочка [PERSON] навчаються на стаціонарній формі навчання, не мають можливості отримувати доходи самостійно, перебувають на утриманні матері та потребують матеріальної допомоги, та, з огляду на те, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, стабільний дохід та не має на утриманні інших дітей, отже він спроможний сплачувати аліменти на повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. З цих підстав просила позов задовольнити та стягувати із відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, починаючи із 03 червня 2022 року і до закінчення дітьми навчання. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому заперечує проти викладених у позові обставин. В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що аліменти за рішенням суду він сплачував стабільно і не ухилявся від свого обов`язку щодо утримання дітей, а наявна у нього заборгованість буде погашена найближчим часом. Зазначає, що на даний час при можливості він допомагав би дітям матеріально, однак, їхнє упереджене ставлення та нецензурне висловлювання до нього впливають на його психологічний стан здоров`я та бажання підтримувати їх. Так, зазначає, що згідно наданої позивачкою інформації, син [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання, однак, не надала жодної інформації щодо отримання ним стипендії, оскільки, навчання на бюджетній формі передбачає можливість отримання стипендії у розмірі 2000 гривень. [PERSON] навчається за контрактом у коледжі, вартістю навчання за весь період 4848960 гривень. Однак, позивачкою не надано відомостей про графік навчання [PERSON] та [PERSON] , не зазначено, чи тривалість занять займає весь робочий день та тиждень. При цьому, протягом останнього часу практикується дистанційна форма навчання, що збільшує графік вільного часу та надає можливість працювати і самостійно себе забезпечувати. Згідно довідки про доходи позивачки, її заробітна плата за 12 місяців складає 271253,50 гривень, що дає їй можливість разом із дітьми їздити відпочивати на море та забезпечує їм хороші умови життя. Натомість він, перебуває у зареєстрованому шлюбі та змушений утримувати сім`ю. Також, у нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки та дядько, який є інвалідом та потребує сторонньої допомоги, на утримання яких витрачається значна частина його доходів. Зазначає, що середній розмір його заробітної плати складає близько 7000 гривень у місяць. Крім цього, з 07 березня 2022 року він підписав контракт добровольця добровольчого формування територіальної громади м. Тернополя «Правоохоронець» та у вільний від роботи час виконує умови контракту. За вказаних обставин вважає, що оскільки повнолітній син [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання та у вільний від навчання час має можливість працювати та отримувати себе самостійно, відтак, у нього ( [PERSON] ) немає можливості надавати матеріальне утримання повнолітньому сину. Щодо надання матеріального утримання дочці [PERSON] , яка навчається на контрактній формі навчання, то він погоджується сплачувати аліменти на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень. За вказаних обставин просив позов задовольнити частково. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Також зазначила, що пояснення відповідача вважає такими, що не заслуговують уваги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, у поданому відзиві на позов зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі який розірвано 30 липня 2008 року, що стверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 30 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №457. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №1207 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 14 червня 2004 року видане Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Також, [INFO] від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14 червня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №1207. На даний час діти сторін [PERSON] та [PERSON] досягли повноліття та проживають разом із матір`ю (позивачкою по справі - [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Довідками про місце проживання №31874/23-03, та №31875/28-03, виданих 03 грудня 2018 року Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради. Згідно викладених у позові обставин, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а також, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2019 року із [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у сумі 1100 гривень на кожну дитину. Проте, відповідач, незважаючи на рішення суду про стягнення із нього аліментів, ухилявся від їх сплати. Як убачається із Розрахунку заборгованості по аліментах від 29 квітня 2022 року, складеного старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанською О.Р., за виконавчим листом №607/23161/18 від 15 квітня 2019 року про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у [PERSON] числиться заборгованість станом на 29 квітня 2022 року у розмірі 32974,52 гривень. Згідно Довідки №90, виданої 23 травня 2022 року Відокремленим підрозділом національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний інститут», [PERSON] , є студентом першого курсу ВП НУБіП України «Бережанський агротехнічний інститут» агроінженерного факультету ОС «Бакалавр», спеціальність 208 «Агроінженерія», форма навчання денна з фінансуванням за рахунок коштів держбюджету. Відповідно до Довідки №182, виданої 23 травня 2022 року Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету», [PERSON] навчається на першому курсі у ВСП «Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету» за освітньо-кваліфікаційним рівним «Фаховий молодший бакалавр», спеціальність - Право, форма навчання - денна, умови навчання - контракт, термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2024 року. Згідно пунктів 1-2 розділу ІІІ Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №382450, укладеного 16 серпня 2021 року між Західноукраїнським національним університетом та [PERSON] (Замовник) для здобувача вищої освіти [PERSON] , загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 48960 гривень, вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: за 2021-2022 навчальний рік - 17280 гривень, за 2022-2023 навчальний рік - 17280 гривень, 2023-2024 навчальний рік - 14400 гривень. Відповідно до пунктів 3-4 розділу ІІІ вказаного Договору замовник вносить плату щопівроку, не пізніше ніж 10 вересня та 10 лютого. Замовник здійснює оплату в безготівковій формі. Як убачається із квитанції №N1GBN5196M від 16 серпня 2021 року [PERSON] здійснила оплату за навчання [PERSON] згідно договору №382450 у сумі 17280 гривень. Згідно довідки про доходи №157, виданої 23 травня 2022 року Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області, [PERSON] працює у Головному управлінні Національної поліції в Тернопільській області та займає посаду старшого уповноваженого, загальна сума її доходів за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року за винятком аліментів становить 271253,50 гривень. Відповідно до довідки №179, виданої 01 серпня 2022 року Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області, загальна сума доходу [PERSON] за період із 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року становить 16694 гривень. Як убачається із довідок про доходи за №7, 8, виданої 04 серпня 2022 року ТОВ «Максима Т» [PERSON] працює за основним місцем роботи у ТОВ «Максима Т» з 25 жовтня 2017 року та займає посаду начальник відділення охорони, загальна сума його доходу за період із січень 2021 року по грудень 2021 року становить 14160,79 гривень, за період із січня 2022 року по червень 2022 року - 42574,51 гривень. Згідно довідок про доходи за №23, 24, виданих ТОВ «Максима В» [PERSON] працює за сумісництвом у ТОВ «Максима-В» з 20 листопада 2020 року та займає посаду начальник відділу охорони, загальна сума його доходів за період із січня 2021 року по грудень 2021 року становить 22727,99 гривень, сума доходів за період із січня 2022 року по червень 2022 року - 13881,14 гривень. Відповідно до Довідки №6, виданої 21 березня 2022 року добровольчим формуванням територіальної громади міста Тернополя «Правоохоронець», [PERSON] уклав контракт з добровольчим формуванням територіальної громади міста Тернополя «Правоохоронець», у відповідності до вимог «Положення про добровольчі формування територіальних громад», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1449 від 29 грудня 2021 року. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу вимог чинного законодавства вбачається, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд критично сприймає доводи відповідача про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на повнолітніх дочку та сина, у зв`язку із здійснення ним витрат на утримання непрацездатних батьків та дядька, який є особою з інвалідністю, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем суду не надано. Суд звертає увагу на те, що у даному випадку предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітніх сина та дочки, які продовжують навчання, так як обов`язок по їх утриманню покладається на обох батьків. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки/сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів повнолітніх дочки/сина, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований та отримує стабільний дохід, при цьому, не надав доказів на підтвердження того, що за своїм майновим становищем та станом здоров`я він не може надавати матеріальну допомогу сину та дочці, які продовжують навчання. При визначенні суми аліментів, суд враховує, що повнолітні син та дочка сторін навчаються у двох навчальних закладах та потребують матеріальної допомоги. Також судом беруться до уваги, обставини, визначені в ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх сина та дочки сторін, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Разом із цим, суд враховує розмір вартості витрат на навчання, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; необхідність здійснення витрат на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг, а також ту обставину, що обов`язок щодо надання матеріального утримання покладається рівною мірою на обох батьків, та те, що син та дочка сторін, як повнолітні особи, зобов`язані також самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення, а тому, суд приходить до переконання, що із відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 03 червня 2022 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] та [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 992,40 гривень судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial