Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 07 липня 2010 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 853. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем про місце проживання дитини та спільно нажитого майна не має. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2022 року позовна заява [PERSON] залишена без руху. 12 липня 2022 року від представника позивача - адвоката Зібаровської Н.О. до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та доплату судового збору. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2022 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить проводити розгляд справи без її присутності, на позовних вимогах наполягає, строк для примирення просить не надавати (а.с. 1-3). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] (а.с. 10-11). Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 07 липня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 853 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9,31). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини понад 2 роки тому, спільне господарство між ними не ведеться, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу змінювати прізвище на дошлюбне не бажає. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відтак, судом не встановлено спору між сторонами стосовно місця проживання дитини, тому неповнолітню дитину- [PERSON] , [INFO] , необхідно залишити проживати з матір`ю, оскільки сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання їх спільного сина. За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач не наполягала на стягненні з відповідача на її користь понесених нею судових витрат при подачі позову до суду, а відтак суд вважає за можливе судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved