Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 1994 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , який на даний час є повнолітнім. Поряд з тим, зазначив, що з самого початку їхнього подружнього життя в них нормальні відносини не склалися, на побутовому рівні постійно виникали сварки та скандали, дружина не була задоволеною його роботою по господарству, керувала ним, ображала його та його батьків. Коли прожили дев`ять років у шлюбі, він зрадив дружині у подружній вірності, проте вона вибачила йому, і вони продовжували жити разом. Надалі дружина почала виїжджати на роботу за кордон, звідки поверталась та знову їхала. З часом побачив, що вона змінилася, вони стали чужими людьми, зрозумів, що вона йому зраджує. Тому він з травня 2022 року став проживати з іншою жінкою. Зрозумівши, що зберегти шлюб неможливо, запропонував відповідачці подати спільну заяву до органу реєстрації актів цивільного стану, на що вона відмовилась. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, відповідач повідомлення про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до такої документи отримала 20 липня 2022 року. На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 1994 року Кудринецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 27 жовтня 1994 року у Кудринецькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис № 16. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя га даний час неповнолітніх дітей не має. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис і кожен із них живе своїм життям. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved