Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 02 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначив, що 02.06.2017 року Малинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області зареєстровано шлюб між сторонами. Від даного шлюбу є спільна [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя не склалося, сторони мають протилежно різні характери, не розуміють одне одного. На даний час сторони проживають окремо, подальше збереження шлюбу не має сенсу та суперечить інтересам позивач. Дитина проживає з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 08.08.2022 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, 08.08.2022 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено,\~що 02 червня 2017\~року Малинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області зареєстровано шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №61, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Спір щодо визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А тому, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з відповідним клопотанням позивача, суд вважає за необхідне залишити йому прізвище, набуте у шлюбі « [PERSON] ». Згідно ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За таких обставин місцем проживання сина [PERSON] , як такого, що не досяг десяти років на момент судового розгляду справи, слід визначити місце проживання його матері [PERSON] . З відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору при поданні позову до суду. Пунктом 3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання позовної зави про розірвання шлюбу становить0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 992,40 грн. \~ \~ \~ \~Разом з тим, позивачем при зверненні до суду було сплачено 992,10 грн., що підтверджується квитанцією №14 від 01.08.2022, та свідчить про недоплату в розмірі 30 копійок. У зв`язку з чим, вказана сума має бути стягнута з позивач на користь держави.

Outcome: approved