Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 21.04.2018 року з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на шлюб, сім`ю, сутність проблем, які виникають в їх родині, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні стосунки остаточно припинені. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе, оскільки спроби досягти взаєморозуміння не дали жодних результатів. Строк для примирення не потрібен. Відповідач відмовляється добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС. Ухвалою суду від 11.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21.04.2018 року Чуднівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.04.2018 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати. Так як позивачка не змінювала своє прізвище під час реєстрації шлюбу, питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу судом не вирішується. Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved