Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 05 листопада 2019 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що шлюбні стосунки між нею та [PERSON] припинені з серпня 2021 року через відсутність взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2022 року по справі відкрито провадження. Позивач в особі адвоката Шумського І.В. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05 листопада 2019 року перебувають в зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Припинення шлюбу громадян України з іноземцями та особами без громадянства, відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначається правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ст. 55 Закону України «Про міжнародне приватне право» у разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ч.1ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч.1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошенаКонституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Як вбачається з пояснень , викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] . Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодна. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам дійсно допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідно дост.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідност. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідност. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved