Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

У лютого 2022 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за [PERSON] , право власності за набувальною давністю на 37/100 частини домоволодіння (квартиру [ADDRESS] , які належали на підставі дублікату «Свидетельства о праве собственности» від 06.09.1990 року, зареєстрованого 11.12.2000 року в ДМБТІ у книзі №538 під №140, [PERSON] , померлій [INFO] . Після якої єдиний спадкоємець за заповітом від 29.12.1992 року, який відповідно до положень ст.ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР успадкував 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння, був [PERSON] . В обґрунтування даного позову позивачка зазначила, що на підставі договору дарування від 14.06.2001 року [PERSON] , її батько подарував 16/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вищезазначеного домоволодіння є: 47/100 частини належать [PERSON] (третя особа на боці позивача); 37/100 частини на підставі дублікату «Свидетельства о праве собственности» від 06.09.1990 року, зареєстрованого 11.12.2000 року в ДМБТІ у книзі №538 під №140, належало [PERSON] , померлій [INFO] . Після якої єдиний спадкоємець за заповітом від 29.12.1992 року, який вчасно прийняв спадщину є відповідач, [PERSON] . 10.11.2000 року. З [PERSON] позивачка повністю розрахувалася за продаж ним їй, успадкованих ним 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння, яке раніше належало [PERSON] , померлій [INFO] , на підтвердження чого ним були видано: ключі, оригінал заповіту на квартиру, оригінал нотаріально посвідченого доручення від 09.11.2000 року на її ім`я з правом оформлення спадщини та з правом повного розпорядженні (у т.ч. продавати), успадкованої [PERSON] частини вищезазначеного домоволодіння. Зазначені обставини підтверджуються: відповіддю КП ДМБТІ від 22.11.2021 року «Свидетельством о праве собственности» від 06.09.1990 року, зареєстрованого 11.12.200 року в ДМБТІ у книзі №538 під №140; довідкою про смерть [PERSON] від 14.11.1993 року; довідкою Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 26.10.2000 року про фактичне прийняття спадщини [PERSON] запитом Третьої державної нотаріальної контори до ДБТІ від 10.11.2000 року; заповітом від 29.12.1992 року; дорученням на оформлення спадщини від 09.11.2000 року, а також матеріалами спадкової справи після [PERSON] , померлої [INFO] . До 05 травня 2007 року позивачка користувалася подарованими їй ще 14.06.2001 року її батьком 16/100 частини вищезазначеного домоволодіння (квартира [ADDRESS] з технічним паспортом), та купленими нею 10.11.2000 року у [PERSON] 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння (квартира [ADDRESS] з технічним паспортом), яке раніше належало [PERSON] , померлій [INFO] . Позивачка доглядала за своїм батьком та своїм домоволодінням у якому до своєї смерті проживав її батько. Позивачка з батьком одночасно користувалися квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Інший співвласник 47/100 їх будинку [PERSON] , кому належить квартира [ADDRESS] визнавав її право на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та визнає його зараз. Її батько часто хворів, тому на той час їй було ніколи по нотаріальній довіреності в імені [PERSON] займатися оформленням, успадкованих ним 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння, яке раніше належало [PERSON] померлій [INFO] , та переоформленням на себе куплених нею 37/100 частик цього домоволодіння. Потім, коли у неї з`явився час, виявилося, що з 10.11.2003 року довіреність вже припинила строк своєї дії, а [PERSON] не повідомив позивачці своєї нової адреси, куди він виїхав на постійне проживання. Потім помер її батько і їй було вже не до оформлення на себе документів на куплені 37/100 частик вищезазначеного домоволодіння. Спадщина на спірну частину домоволодіння не є відумерлою. Позивачка з її чоловіком вирішили переїхати у належні їй 53/100 частини вищезазначеного будинку (квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] ) на постійне проживання, а саме: вони переїхали та перевезли усі свої речі 9 травня 2007 року. Ще 25.03.2005 року позивачка уклала «Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за комунальні послуги» на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] та з цього часу постійно оплачую усі комунальні послуги за них та сплачує податок на землю за себе й за відповідача, [PERSON] . В літку 2007 року вона з чоловіком зробили капітальний ремонт у подарованих їй 14.06.2001 року її батьком 16/100 частини вищезазначеного домоволодіння (квартира [ADDRESS] за технічним паспортом) та у купленими позивачкою 10.11.2000 року у [PERSON] 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння (квартира [ADDRESS] за технічним паспортом), яке раніше належало [PERSON] , померлій [INFO] . У квартирі [ADDRESS] позивачка поставила новий газовий котел, що підтверджується «Талоном введення котла в експлуатацію» від 09.10.2007 року. Також вона повністю замінила системи: опалення, водопостачання, каналізації та електропроводки у належних їй та відповідачу частинах домоволодіння (квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] ). На підставі договору №27/09 від 27.09.2007 року позивачка замінила усі старі вікна будинку на нові пластикові. З 10.11.2000 року й до дня подачі позову відповідач, який прийняв спадщину на спірну частину домоволодіння (що буде підтверджено матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ) не проживає у успадкованій ним частині домоволодіння позивача та ніколи не навідувався за даною адресою. Адже, він вважає, що продав їй успадковану ним частину спірного домоволодіння та не має до неї жодного відношення. На сьогоднішній день позивачці не відомо, де мешкає відповідач. У своїй розписці від зазначив адресу своєї рідної тітки у Росії, щоб його колишня дружина не знала де він насправді буде мешкати. З 09.05.2007 року позивачка добросовісно заволоділа майном відповідача та продовжую відкрито, безперервно та добросовісно володіти ним, адже вважає, що воно по праву та по совісті належить саме їй. Жодних претензій жодних осіб до неї з приводу її володіння спірною частиною вищезазначеного домоволодіння до цього часу не надходило. Враховуючи вищезазначене позивачка вимушена звернутися до суду, адже у позасудовому порядку вирішити дане питання не можливо. Зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовом не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши позивачку та її представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його колишнім володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Як встановлено судом, з гідно заповіту від 29 рудня 1992 року [PERSON] , на випадок її зробило розпорядження: усе її майно було заповідано [PERSON] (а.с. 15). 06 вересня 1990 року старшим державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, на підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР засвідчив, що гр. [PERSON] , що мешкає у [ADDRESS] , яка пережила чоловіка гр. [PERSON] , померлого [INFO] належить право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні, придбаним подружжям протягом шлюбу. Загальне спільне майно, право власності на яке у зазначеній частці засвідчується справжнім свідоцтвом за гр. [PERSON] складається з тридцяти семи сотих частин житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 626 кв.м., що належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, засвідченого Третьою Дніпропетровською держнотконторою 10 вересня 1987 року за реєстром за № І-3948, зареєстрованого у Дніпропетровському інвентарбюро 01 грудня 1987 року під № 414-36. Свідоцтво про право власності зареєстровано у реєстрі за №3-4040 (а.с. 8). Відповідно до розписки від 10.11.2000 року [PERSON] отримав від [PERSON] 1\~100 гривень за продажу всієї всій приналежний йому домоволодіння частини по адресу: [ADDRESS] (а.с. 18 ). 14 червня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, відповідно до умов якого гр. [PERSON] подарував, а гр. [PERSON] прийняла в дар 16/10 частин житлового будинку [ADDRESS] , посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Слободян Е.Б. та зареєстровано в реєстрі за №5204 (а.с. 6). Відповідно до листа КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» №4165 від 16 червня 2022 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року, в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] містяться відомості про право власності: -гр. [PERSON] - 47/100ч. на підставі договору купівлі- продажу від 12.07.1988р., посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-3248, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 414 за реєстровим № 36; -гр. [PERSON] - 37/200ч. (ПІБ надано російською мовою згідно правовстановлювального документу) на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 20.05.1995р., виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-729, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 538 за реєстровим № 140; -гр. [PERSON] - 37/200ч. (ПІБ надано російською мовою згідно правовстановлювального документу) на підставі дублікату свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя від 20.05.1995р., виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2- 727, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 538 за реєстровим № 140; -гр. [PERSON] 16/100ч. на підставі договору дарування від 14.06.2001р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Слободян Є.Б. за реєстром № 5204, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 538 за реєстровим № 140. Факт постійного проживання [PERSON] з 2005 року за адресою: [ADDRESS] , підтверджується свідченнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також вони підтвердили, що позивачкою у вказаній квартирі було зроблено ремонт. Крім того, позивачка поставила новий газовий котел, що підтверджується «Талоном введення котла в експлуатацію» від 09.10.2007 року. Позивачка позбавлена права оформити право власності на вказаний будинок, в зв`язку з тим, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння. Суд не вбачає спірних питань про право власності позивача на частину домоволодіння 37/100 частини (квартира [ADDRESS] Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, також повністю підтверджують доводи позивача щодо часу добросовісного, відкритого та безперервного користування нерухомим майном. У зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved