Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

05 травня 2022 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення надміру виплачених коштів, Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 липня 2019 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу. У поданій до вказаної заяви декларації відповідач зазначив доходи сім`ї у вигляді соціальної допомоги на догляд, допомоги на дитину, яка отримується його дружиною, та пенсію матері. Позивач зазначає, що звертаючись із заявою про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу відповідач приховав той факт, що 26 лютого 2019 року він продав гараж за ціною 110 500,00 грн. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.1212 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача надмірно виплачену грошової допомоги у розмірі 11 707,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у письмові заяві просив суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду 23 серпня 2022 року надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як слідує з матеріалів справи за клопотанням представника відповідача судове засідання від 12 липня 2022 року відкладалося, а тому повторна його неявка не є підставою для відкладення розгляду справи. Як визначено у частині першій статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2019 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу (а.с.6-7). У поданій до вказаної заяви декларації відповідач зазначив доходи сім`ї у вигляді соціальної допомоги на догляд, допомоги на дитину, яка отримується його дружиною, та пенсію матері. Інших доходів відповідач не зазначав (а.с.10-12). Рішенням позивача від 16 липня 2019 року відповідачу за його заявою була призначена допомога у розмірі 1 936,00 грн. щомісячно на період з 01 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року (а.с.13). З матеріалів справи слідує, що 26 лютого 2019 року відповідач за договором продав гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Ветеран-2», що знаходиться в [ADDRESS] , за 110 500,00 грн (а.с.20-21). Рішенням позивача від 29 жовтня 2020 року визначено відповідачу розмір надмірно виплачених коштів у розмірі 11 707,00 грн. Пунктом 5 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 р. №1192 визначено, що розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги на догляд проводиться відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632. В свою чергу, пунктом 4 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632 передбачено, що до середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи: заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб; грошове забезпечення військовослужбовців; пенсія, щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці; стипендія, у тому числі із сумою її індексації, нарахованої відповідно до закону (крім соціальної стипендії, яка надається дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа); соціальні виплати, які призначаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), у тому числі пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу; допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування; грошові перекази, отримані із-за кордону; дивіденди від цінних паперів; інші доходи, відомості про які отримано від ДПС і Пенсійного фонду України, а також доходи, які задекларовано особою. При цьому у пункті 7 Порядку передбачено ряд доходів, які не включаються до середньомісячного доходу, серед яких є і кошти, отримані від продажу квартири (будинку), що були єдиним житловим приміщенням у власності особи, у разі купівлі іншої квартири (будинку) протягом шести місяців після здійснення такого продажу. Однак вказане виключення на дану ситуацію не поширюється, оскільки відповідач реалізував нежитлове приміщення (гараж), а тому мав задекларувати відповідні доходи від його реалізації звертаючись до позивача із заявою про призначення соціальної допомоги. Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Оскільки позивач належним та допустимим доказами довів факт зловживання з боку відповідача під час отримання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який не вказав для цілей обчислення середньомісячного доходу кошти, отримані внаслідок відчуження нежитлового приміщення, що реально вплинуло на можливість призначення відповідної допомоги та її розмір, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved