Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

позивачі звернулися до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просять суд, стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 291300 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю доньки [PERSON] та 90 000 грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника, стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] 291300 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю доньки [PERSON] .. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.07.2016 поблизу с. Новий Став Кам`янка-Бузького району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Opel Astra" з державним номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та велосипеда під керуванням [PERSON] , внаслідок якої загинула пасажир велосипеда [PERSON] .. Батькам загиблої у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] , була заподіяна моральна шкода. Шкоду було завдано внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу "Opel Astra", під керуванням водія [PERSON] , а тому відповідальність за заподіяну шкоду настала у володільця джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Opel Astra", з номерним знаком [NUMBER] , [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ "НАСК" ОРАНТА". Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.03.2020 у справі № 446/2319/19 стягнуто з ПАТ "НАСК" ОРАНТА" на користь позивачів страхове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 17400,00 грн. та відшкодування витрат на поховання у розмірі 12420,00 грн. Даним судовим рішення позивачам присуджено відшкодування моральної шкоди в межах ліміту відповідальності страховика. Проте, страхове відшкодування не покриває фактично заподіяну позивачам моральну шкоду, яку вони оцінюють по 300 000 (триста тисяч) гривень кожен. Окрім того, [PERSON] було понесено витрати на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 90000 грн. Оскільки, шкоду позивачам заподіяно внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу, під керуванням водія [PERSON] , який несе безвинну цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду згідно правил ст. 1187 ЦК України, то позивачі пред`являють вимоги про відшкодування шкоди до володільця джерела підвищеної небезпеки та просять їх задоволити. Ухвалою суду від 25.05.2022 відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 28.06.2022 на адресу суду відповідачем [PERSON] поданий відзив на позовну заяву, згідно якого просить даний позов задоволити частково, та стягнути з відповідача на користь позивачів по 19 000 грн. моральної шкоди та 12 000 грн. матеріальної шкоди з наступних підстав. 11.07.2016 відбулося ДТП в результаті грубого порушення [PERSON] , правил дорожнього руху, що підтверджено вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31.03.2022 у справі №446/1783/19, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, пасажирка велосипеда, [PERSON] , яка сиділа на задньому багажнику, від отриманих травм, померла. Тобто через неправомірні дії [PERSON] , відбулася ДТП за участю автомобіля яким керував відповідач. Зазначає, що його вини у даному ДТП не має. Однак норма статті 1187 ЦК України, передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль «Opel Astra», з номерним знаком [NUMBER] , належить йому на праві власності, проте, з огляду на обставини ДТП, вважає що сума відшкодування підлягає зменшенню. Крім цього, вважає що [PERSON] була допущена груба необережність, а саме нехтування правилами безпеки руху, сприяло виникненню шкоди. Щодо стягнення витрат на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 90 000.00 грн., то зазначає, що сума витрат є дуже значною, так як згідно оголошень, розміщених у мережі Інтернет щодо виготовлення надгробних пам`ятників у м. Львові, то їх ціна коливається від 8000.00 до 12 000.00 грн.Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач не отримує доходів, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди, розмір витрат на спорудження надгробного пам`ятника підлягає зменшенню. 14.07.2022 представником позивачів адвокатом Петрик О.В. подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідачем не надано доказів грубої необережності потерпілої [PERSON] , так як остання не вчинила жодних дій, які сприяли настанню дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння шкоди у вигляді її смерті. Зазначає, що посилання відповідача на те що відшкодування моральної шкоди має бути зменшено судом на підставі ч.4 ст.1193 ЦК України у зв`язку з незадовільним матеріальним становищем відповідача та відсутністю доходів слід оцінювати критично так, як відповідач є працездатною особою молодого віку та має можливість працювати й отримувати заробітну плату, доказів про наявність у відповідача утриманців чи непрацездатності або ж майнових зобов`язань відповідач не подано, а відтак відсутні об`єктивні підстави для зменшення відшкодування моральної шкоди. Щодо зазначених відповідачем підстав для зменшення витрат на спорудження надгробного пам`ятника не ґрунтуються на вимогах законодавства, так статтею 1201 ЦК передбачено, обов`язок особи яка завдала шкоди смертю потерпілого відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Враховуючи надгробного пам`ятника вище наведене, просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково вказав, що він разом з дружиною [PERSON] зазнали великих моральних страждань у зв`язку з смертю дочки. Кошти на спорудження надгробного пам`ятника вони збирали, багато позичали, вважає, що така сума відшкодування є ще замалою. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позові, просила їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зіславшись на завищений розмір відшкодування завданої шкоди. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 11.07.2016 поблизу с. Новий Став Кам`янка-Бузького району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Opel Astra" з державним номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та велосипеда під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула пасажир велосипеда [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 13.07.2016 Виконавчим комітетом Ланівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області (а.с. 9). Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31.03.2022 у справі 446/1783/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Звільнено засудженого [PERSON] на підставі ч. 5 ст. 74, п.3 ч.1 ст. 49 КК України від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності (а.с.10-22). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.01.2000 Ланівською сільською радою Перемишлянського району Львівської області вбачається, що батьками [PERSON] , яка померла [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.03.2020 по справі 446/2319/19 позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь [PERSON] страхове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 8700,00 грн. та на користь [PERSON] страхове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 8700,00 грн. та відшкодування витрат на поховання у розмірі 12420,00 грн. (а.с.25-26). 09.07.2020 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір на виготовлення надгробного пам`ятника. Згідно якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання виготовити та встановити надгробний пам`ятник на місці поховання гр. [PERSON] .. Загальна вартість послуг виконавця по виготовленні надгробного пам`ятника становить 90 000 грн (а.с.28). Актом наданих послуг № 1 підписаним [PERSON] та ФОП [PERSON] підтверджується виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника, вартість якого 90 000 грн (а.с.29). Згідно товарного чеку від 28.09.2020 ціна гранітного пам`ятника 90 тисяч гривень (а.с.27). Згідно довідки № 20 виданої 05.05.2022 керівником Бібрського опорного ліцею імені Уляни Кравченко Бібрської міської ради Львівської області [PERSON]. про те, що він дійсно працює у Любешківській філії Бібрського опорного ліцею імені Уляни Кравченко на посаді вчителя трудового навчання з 01.09.2000 (а.с.32). Згідно довідки № 19 виданої 05.05.2022 керівником Бібрського опорного ліцею імені Уляни Кравченко Бібрської міської ради Львівської області [PERSON] про те, що вона дійсно працює у Любешківській філії Бібрського опорного ліцею імені Уляни Кравченко на посаді вихователя дошкільної групи ДНЗ з 01.09.2017 (а.с.33). Згідно довідки №251 виданої 17.06.2022 КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, [PERSON] працює в КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради на посаді лікаря -інтерна з хірургії з 01.08.2019 (наказ №114- ос від 01.08.2019) (а.с.60). Станом на 17.06.2022 у [PERSON] відсутня інформація про доходи, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.61-62). Відтак, спір між сторонами виник щодо виплати відшкодування за моральну та майнову шкоду, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки при обставинах, коли ДТП яка настала внаслідок порушення правил дорожнього руху не водієм транспортного засобу. Відповідач заперечує позовні вимоги, посилаючись на неспіврозмірністиь розміру заявленого відшкодування, та просить суд зменшити суму відшкодування. Вирішуючи такий спір суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З фактичних обставин справи видно, що смерть пасажирки велосипеда [PERSON] настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу "Opel Astra", з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , а тому, суд вважає, що між шкодою, яка завдана позивачам та дією джерела підвищеної небезпеки є причинно-наслідковий зв`язок. Враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності її вини. Посилання відповідача на те, що [PERSON] була допущена груба необережність суд відхиляє. Так, обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Враховуючи, наведене суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що потерпіла [PERSON] передбачала, бажала чи свідомо допускала настання ДТП зі смертельним наслідком. І оскільки [PERSON] не довів належними та допустимими доказами, що шкоду завдано внаслідок умислу потерпілої чи внаслідок непереборної сили, тому саме він повинен нести відповідальність за шкоду, завдану смертю [PERSON] .. Посилання відповідача, на те що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої настала смерть потерпілої відбулася не з вини відповідача, а через неправомірні дії третьої особи, суд відхиляє, з тих підстав, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тому посилання відповідача, що ДТП відбулося не з його вини, суд оцінює як обставину, яка виключає наявність складу кримінального правопорушення у діях водія [PERSON] , проте не вказує на відсутність у нього обов`язку відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки. З обставин справи, які знайшли своє підтвердження наявними в матеріалах письмовими доказами, суд встановив, що відповідач, керуючи автомобілем, а відтак здійснюючи діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, здійснив наїзд на велосипедиста внаслідок чого пасажир велосипеда померла на місці дорожньо-транспортної пригоди. В силу положень ст. 1187 ЦК України у відповідача виник обов`язок з відшкодування завданої шкоди, в даному випадку позивачам, як потерпілим. При цьому, такий обов`язок з відшкодування шкоди виникає, якщо відповідач не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а оскільки відповідачем [PERSON] не доведено, що шкоду завдано внаслідок умислу потерпілої чи внаслідок непереборної сили, тому саме він повинен нести відповідальність за шкоду, завдану смертю [PERSON] .. Так, позивачі просить стягнути з відповідача в їх користь завдану моральну та майнову шкоду. Щодо вирішення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. У ході розгляду справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьки загиблої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] .. Заподіяна позивачам моральна шкода внаслідок загибелі рідної дочки підлягає відшкодуванню відповідачем, як власником джерела підвищеної небезпеки, і яка завдана позивачам її смертю. Водночас суд визначаючи розмір моральної шкоди, виходить з того що позивачі, батьки потерпілої безумовно зазнали моральних страждань, спричинених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати рідної доньки, враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю і жодне інше благо не в змозі ні замінити ні відновити такої втрати, однак враховуючи відсутність встановленої в кримінальному провадженні вини відповідача, а також те, що причиною настання ДТП стали обставини, пов`язані із діями третьої особи, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, дійшов висновку, зменшити заявлений позивачами [PERSON] та [PERSON] розмір такої шкоди, та стягнути з відповідача на користь позивачів по 55 000 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч гривень) моральної шкоди, задовольнивши, таким чином, вимоги позивачів частково. Щодо вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, то суд зазначає наступне. Свої позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди позивач [PERSON] обґрунтував тим, що у зв`язку зі смертю його дочки потерпілому була заподіяна майнова шкода, яка складається з витрат на встановлення пам`ятника, розмір якої складає 90 000 грн.. Як передбачено статтею 1201 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника ці витрати. Із матеріалів справи видно, що позивач поніс матеріальні витрати в розмірі 90 000 грн. за спорудження надгробного пам`ятника на могилі, що в свою чергу підтверджено договором на виготовлення надгробного пам`ятника від 09.07.2020, актом наданих послуг № 1, товарним чеком від 28.09.2020. Посилання відповідача [PERSON] про те, що витрати на спорудження надгробного пам`ятника є завищеними суд не бере до уваги, так як дані витрати позивача в розмірі 90 000 грн. на спорудження надгробного пам`ятника підтверджені відповідними платіжними документами, тому в цій частині вимоги позивача є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відтак, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази з точку зору їх належності, достатності, достовірності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Щодо судових витрат, то суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на користь держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то враховуючи клопотання представника позивача, суд призначає судове засідання для вирішення даного питання, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial