Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

16 жовтня 2019 року у провадження судді Печерського районного суду м. Києва Писанця В.А. надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (757/55171/19-ц). Ухвалою судді Писанця В.А. від 07 лютого 2020 року у справі відкрито провадження. 25 жовтня 2021 року на підставі розпорядження керівника апарату, у зв`язку зі смертю судді Писанця В.А. здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено суддю для розгляду справи та передано згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями - судді Печерського районного суду м. Києва Волковій С.Я. Ухвалою судді Волкової С. Я. від 29 жовтня 2021 року позов у частині вимог про стягнення аліментів виділено в окреме провадження. 04 листопада 2021 року здійснено автоматичний розподіл справи та передано для розгляду, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями судді Бусик О.Л. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 червня 2004 року з відповідачем зареєстрували шлюб. В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. У свою чергу відповідач, який є батьком дитини, з часу припинення шлюбних відносин не приймає повної участі у матеріальному забезпеченні сина всім необхідним для належного його розвитку та виховання. При цьому, позивач зазначила, що відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу дитині, батьком якої він є. Посилаючись на те, що [PERSON] ухиляється від батьківського обов`язку утримувати сина та забезпечувати його матеріально, просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року відкрито провадження в указаній цивільній справі для розгляду за правилами загального позовного провадження. 16 листопада 2021 року до Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній також просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що позивач і син із [PERSON] не проживають. Останній з моменту розлучення дитиною не цікавиться, не займається та не телефонує. На неодноразові прохання позивача надати матеріальну допомогу на утримання сина відмовляє, у зв`язку із чим неповнолітня дитина перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, вихованні та догляді. Крім того, зазначає, що раніше, коли відповідач навідувався до позивача та сина, він постійно перебував у нетверезому стані, скандалив, що негативно впливає фізичний та душевний стан малолітньої дитини. Таким чином, оскільки відповідач свідомо та безпідставно протягом тривалого часу ухиляється від піклування дитиною, не виконує покладених на нього законом обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина, всі питання щодо виховання дитини вирішує позивач самостійно без участі та підтримки з боку [PERSON] , представник позивача зазначає про наявність підстав для позбавлення останнього батьківських прав. Ухвалою судді від 01 грудня 2021 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 07 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. В судове засіданні позивач та її представник не з`явилися від представника позивача надійшла заява, в якій останній підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Треті особи своїх представників в судове засідання не направили, кожен із них про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно з ч. 1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин,встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 червня 2004 року, який розірвано рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2015 року в справі № 277/782/15. При цьому, з`ясовано, що у шлюбі [PERSON] з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Усолусівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області 04 березня 2008 року, про що 04 березня 2008 року зроблено актовий запис № І. Згідно з характеристикою від 13 березня 2019 року школи І-ІІІ ступенів № 133 Печерського району м. Києва учня 5-А класу [PERSON] , в якій дитина навчається з першого класу, вихованням та навчанням сина займається мати, відвідує батьківські збори, тримає постійний зв`язок з класним керівником та вчителями. Батько [PERSON] жодного разу не телефонував і не приходив ні до школи, ні на батьківські збори. Довідкою директора ТОВ «Приватний навчальний заклад «Європейський колегіум» підтверджується, що за період навчання учня 8-го класу [PERSON] , [INFO] , його батько [PERSON] ніколи не спілкувався з адміністрацією та учителями, не брав участі в батьківських зборах та позаурочних заходах. Грошові зобов`язання за договором про надання освітніх послуг виконувала особисто мати - [PERSON] без участі батька. Крім того, відповідно до довідки вих. № 78 від 28 вересня 2021 року ТОВ «Міжнародна інноваційна школа» учня 7-го класу [PERSON] , [INFO] , його батько [PERSON] ніколи не спілкувався з адміністрацією та учителями школи, не брав участі в батьківських зборах та позаурочних заходах. Грошові зобов`язання за договором про надання освітніх послуг виконувала особисто мати - [PERSON] без участі батька учня. Із змісту висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-4977 від 18 липня 2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] , вбачається, що дитина проживає з матір`ю [PERSON] , якою створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Відповідач до сина не приїжджає та на зв`язок з ним не виходить. Мати перешкод у спілкуванні сина з батьком не вчиняє. Мати сина оплачує його навчання. Відповідач за місцем реєстрації не проживає та місце перебування його невідоме. Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо його сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. За умовами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, з наданих доказів встановлено дитина постійно проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідач не проживає та не проживав з дитиною з моменту розірвання між сторонами шлюбу (2015 року), при цьому, [PERSON] , будучи батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у вихованні сина і в його утриманні, не відвідав дитини жодного разу протягом останніх семи років, і жодного разу не виявив будь-якого інтересу до долі дитини та до даної справи. При встановлених у судовому засіданні обставинах суд робить висновок, що відповідач, які протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконував належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по вихованню малолітнього сина та його утриманню, свідомо самоусунувся від участі у житті своєї дитини. Така поведінка [PERSON] дає підстави для висновку, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, і тому є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Фактично дитина не отримує від батька жодної допомоги і участі у своєму житті. Тому, з огляду й на байдуже ставлення відповідача до дитини, позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам самої дитини, і є справедливим, передбачуваним та невідворотним наслідком свідомого вибору самого [PERSON] .. Щодо стягнення аліментів з відповідача, то суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки суд задовольняє позов в частині позбавлення батьківських прав батьків дитини, то є підстави для стягнення із [PERSON] на користь позивача на утримання дитини аліментів. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини суд не вбачає. Поряд із цим, позивач просить визначити розмір аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам закону, оскільки як було зазначено судом вище, такий розмір не може становити менше ніж 50 %, тому суд, в цьому випадку, застосовує положення ст. 5 ЦПК України за змістом якої суд відповідно до викладеної в позові вимоги особи самостійно може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону та при визначенні розміру аліментів враховує встановлений законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину (абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 16 жовтня 2019 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial