Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом, де просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] мотивували тим, що відповідно до договору міни 15 вересня 2000 року вони набули право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до умов вказаного вище договору міни позивачі передали у власність [PERSON] належну їм квартиру [ADDRESS] в порядку обміну, а [PERSON] передала позивачам у особисту власність Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] . Також відповідно до умов договору, Ѕ частина житлового будинку з господарчими будівлями належала [PERSON] на підставі договору дарування, при цьому відчужувана частка реально не виділена.Згідно даних МБТІ, відчужуване майно це - житловий будинок загальною площею 18,9 кв.м., господарські будівлі - сарай, вбиральня, літня кухня та огорожа. Таким чином, позивачі вказали, що з 15 вересня 2000 року по день подання позову, тобто 21 рік вони являються власниками Ѕ частини вказаного будинку, де вони є зареєстрованими та фактично проживають. Також, згідно архівних даних КП «КМБТІ» зареєстроване нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , частка Ѕ на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] . Також, згідно з технічним паспортом зазначено відомості про колишніх власників будинку, але позивачам про них нічого не відомо. Таким чином, позивачі стверджують, що їм достеменно нічого не відомо про володільця іншої Ѕ частини житлового будинку, починаючи з 15 вересня 2000 року позивачі відкрито добросовісно володіють цією Ѕ частиною домоволодіння. Також позивачі вказали, що обставина добросовісного заволодіння об`єктом нерухомості та володіння ним більше десяти років підтверджується наявними у позивачів документами, а саме: державними актами на право власності на земельну ділянку площею 0,1496 га по [ADDRESS] ; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Окрім того, позивачі є замовниками технічної документації на домоволодіння [ADDRESS] , де вказано, що загальна площа будинку складає 46,9 кв.м. Також, позивачі своєчасно сплачують комунальні послуги за увесь будинок, провели його реконструкцію та ремонт, утримують неналежну їм Ѕ частину будинку в належному стані, тобто користуються та розпоряджаються. 03 листопада 2021 року було направлено адвокатські запити на адресу КП «Кременчуцьке МБТІ», Кременчуцької міської ради, Кам`янопотоківської сільської ради та Другої кременчуцької державної нотаріальної контори з метою з`ясування особи, якій належить спірна Ѕ частина будинку. Однак, від нотаріальної контори надійшла відповідь про відмову в наданні інформації, від КП «КМБТІ» жодних відповідей не надходило. Згідно відповіді від Кам`янопотоківської сільської ради у погосподарській книзі міститься запис про те, що Ѕ частина будинку належить позивачам, інформація про те, кому належить інша частина будинку у погосподарській книзі відсутня. З урахуванням того, що відкрите і безперервне володіння житловим будинком [ADDRESS] перевищує 10 років, як на думку позивачів, існують підстави для визнання за ними права власності на зазначену вище 12 частину домоволодіння. 28 квітня 2022 року суддею було постановлено ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття загального позовного провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче судове засідання. 06 червня 2022 року Кременчуцьким районним судом постановлено ухвалу про залучення до участі у даній справі приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідович Н.В. у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору. 06 липня 2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів адвокат Матяш О.О. в судове засідання 31 серпня 2022 року не з`явився, направивши на адресу суду клопотання, де позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі та без участі позивачів. Також представник позивачів у письмових поясненнях щодо позовних вимог посилався на правові позиції, висловлені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 01 серпня 2018 року по справі № 201/12550/16-ц, а також у постанові від 27 червня 2019 року по справі № 175/2338/16-ц. Представник відповідача Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду клопотання, де проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи без самостійних вимог Другої кременчуцької державної нотаріальної контори був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду клопотання, де просить суд справу розглядати без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідович Н.В. була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась, направивши на адресу суду клопотання, де просить справу розглядати без її участі, спір вирішити на розсуд суду. Представник третьої особи без самостійних вимог КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно договору міни, укладеного 15 вересня 2000 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідович Н.В., [PERSON] передала у особисту приватну власність [PERSON] , [PERSON] належну їй Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] , у порядку обміну. Відповідно до довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21 травня 2021 року, за даними архівного обліку станом на 28 грудня 2012 року зареєстроване нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] , власниками Ѕ частки вказаного житлового будинку є [PERSON] та [PERSON] . Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 21 травня 2021 року КП «Кременчуцьке МБТІ» на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , замовниками технічної інвентаризації є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 651731, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0, 1496 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] . Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 651732, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0, 1496 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] . Згідно витягів № 261414675 та № 261337398 від 14 червня 2021 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 1496 га, кадастровий номер 5322481703:03:001:0059, яка розташована по [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5318159482021 від 14 травня 2021 року, земельна ділянка, площею 0, 1496 га кадастровий номер 5322481703:03:001:0059, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] . Також у якості доказу позивачами надано копію декларації про готовність за амністією, реєстраційний номер ПТ 161210903270 щодо будинку [ADDRESS] , зі змісту якої не вбачається відомостей про замовника. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є сусідкою позивачів по справі, оскільки проживає в будинку по [ADDRESS] . Свідок вказала, що їй відомо, про те, що позивачі проживають у будинку [ADDRESS] , починаючи з 2000 року, оскільки обміняли квартиру у [ADDRESS] . Свідку також відомо, що до позивачів в тому будинку проживали подружжя [PERSON] , про місце проживання яких на даний час свідку не відомо. За час проживання у будинку [PERSON] та [PERSON] значно покращили будинок та і все домоволодіння. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона, починаючи з 2006 року проживає у будинку [ADDRESS] . У 2006 році, коли свідок переїхала жити до с.Садки, позивачі вже проживали у будинку по [ADDRESS] . За весь цей час вони проводили ремонти у цьому будинку, значно покращили його стан. Як вбачається з копії ухвали Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2022 року у справі за заявою [PERSON] , [PERSON] у порядку забезпечення доказів, було витребувано від КП «Кременчуцьке МБТІ» відомості про прізвище, ім`я та по батькові власника/власників домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , а також витребувано від Другої кременчуцької державної нотаріальної контори інформаційну довідку про усіх власників вказаного вище будинку. Згідно листа Другої кременчуцької державної нотаріальної контори № 134/01-16, на вказану вище ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука повідомлено про відсутність технічної можливості надання інформаційної довідки про усіх власників будинку [ADDRESS] . Як вбачається з наданої позивачами у якості доказу копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, КП «Кременчуцьке МБТІ» було отримано копію ухвали Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2022 року у справі № 536/120/22. Докази про виконання чи невиконання ухвали Крюківського районного суду м.Кременчука про витребування доказів від КП «КМБТІ», у матеріалах справи відсутні. Також, у своєму позові [PERSON] та [PERSON] посилались як на доказ на лист Кам`яноптоківської сільської ради № 1699/02-19 ід 23 листопада 2021 року про те, що згідно запису в погосподарській книзі № 03-0565-1, Ѕ частина належить позивачам, а інформація про те, кому на праві власності належить інша Ѕ частина будинку в погосподарській книзі відсутня. Однак, у матеріалах справи відсутня та позивачами не надавалась копія вказаного вище листа Кам`янопотоківської сільської ради, як і будь-які інші докази щодо записів у погосподарській книзі стосовно будинку [ADDRESS] . Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Окрім того, враховуючи положення частини першої та третьої статті 1277 ЦК України слід дійти висновку, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням, у встановленому вказаною статтею порядку. Давність володіння може вважатись добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав на набуття права власності. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року по справі № 201/12550/16-ц, на яку посилався й представник позивачів у своїх поясненнях. Окрім того, у вказаній постанові Касаційний цивільний суд вказав, що доводи касаційної скарги про те, що утримання будинку та здійснення його ремонту підтверджує давність та відкритість володіння чужим майном, не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені з порушенням норм матеріального і процесуального права. Також у своїх поясненнях представник позивача посилався на правову позицію, що висловлена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц, яку суд враховує при вирішенні даного спору. Так, у вказаній вище постанові суд касаційної інстанції вказав, що зміст статті 344 ЦК України встановлює, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності наступних умов у сукупності: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю. Крім того, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. У даній справі, позивачами [PERSON] та [PERSON] доведено давність та відкритість володіння спірним майном - Ѕ частиною будинку по [ADDRESS] . Одночасно, суд зауважує, що позивачі були достовірно обізнані про те, що набули право власності лише на Ѕ частину домоволодіння по [ADDRESS] та про факт відсутності законних підстав на набуття права власності на іншу спірну Ѕ частину домоволодіння, про що самі ствердили у своїй позовній заяві. З урахуванням викладеного, не можна вважати володіння позивачами Ѕ частиною будинку, щодо якої їм було достовірно відомо про відсутність законних підстав для такого володіння, добросовісним. Таким чином, у даному спорі неможливим є набуття права власності за набувальною давністю у зв`язку з недоведенням позивачами належними та допустимими доказами наявності усієї сукупності умов, які передбачені конструкцією статті 433 Цивільного кодексу України, а саме однієї з таких умов - добросовісності заволодіння спірним майном. Окрім того, надана позивачем сукупність доказів на підтвердження позовних вимог не дає змоги дійти однозначного і беззаперечного висновку про відсутність власника спірного майна чи відсутність відомостей про нього. Таким чином, судом встановлено, що позивачами не доведено всіх обставин, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, які перелічені положеннями ст. 344 ЦК України, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають з наведених підстав.

Outcome: dismissed