Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє адвокат Раков А.В. звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 03.08.2013 вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 339. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що з відповідачем не проживають разом з березня 2022 року, спільне господарство не ведуть. Між ними відсутні спільні інтереси та наявні різні погляди на життя, немає взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що їх сім`я вже не може бути збережена, і шлюб необхідно розірвати. Спору про визначення місця проживання дитини та поділ спільного сумісного майна між ними не має. Просить суд, шлюб, зареєстрований 03.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 339 між ними, розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Раков А.В., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1072656 від 02.07.2022 в судовому засіданні участі не приймали, про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Через систему «Електронний суд» представник позивачки - адвокат Раков А.В. до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та позивачки, вказали, що примирення з відповідачем не відбулося, наполягали на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату та час проведення судового засідання, однак у судовому засіданні участі не приймав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідачем на офіційну електронну адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що дійсно з позивачкою вони не проживають разом з березня 2022 року, оскільки саме з цього часу вона разом з їх спільною дитиною виїхала за кордон у зв`язку з бойовими діями Російскої Федерації на території України для своєї безпеки та безпеки дитини. Це рішення було прийняте спільно. Після закінчення бойових дій позивачка обіцяла повернутися. На той час відносини між ними були гарними, вони спілкувалися по телефону та підтримували відносини як чоловік і дружина. В червні 2022 року позивачка повідомила йому, що розлюбила та подає на розлучення. 02 липня 2022 року йому зателефонував представник позивачки [PERSON] та повідомив, що [PERSON] подає на розірвання шлюбу до Слов`янського міськрайонного суду та відправив копію позовної заяви йому на електронну адресу від 05.07.2022. Зазначив, що дружину та дитину він кохає та не уявляє подальшого життя без них, вірить у подальше примирення. До початку бойових дій відносини між ними були взаємні. Вказав, що дружина зізнавалась йому в коханні та казала, що сподівається на якнайшвидше повернення. На теперішній час на телефонні дзвінки позивачка не відповідає. З дитиною він підтримує спілкування по теперішній час. Вважає дії позивачки занепокоєними, що після бойових дій нікуди буде вертатись, що житло буде зруйновано та бойові дії затягнуться на необмежений час. Вказав, що позовні вимоги не визнає та просив суд надати час на примирення на строк після закінчення бойових дій, коли він зможу особисто поїхати за кордон та спілкуватися з дружиною. Позивачкою до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» направлено відповідь на відзив в якому зазначила, що ще до часу її від`їзду за кордон відповідач її постійно ображав, проявляв відносно неї агресію як фізичну так і словесну, принижував її. Крім того, вказала, що і наразі перебуваючи за кордоном, відповідач телефонував їй та ображав її. Зазначила, що вона разом із сином зареєстровані в будинку її батьків, свого житла з відповідачем вони не мають. Позивачка вказала, що її рішення стосовно розірвання шлюбу є обдуманим та остаточним, та на примирення вона не згодна. Ухвалою суду від 26 липня 2022 року було частково задоволено клопотання відповідача, сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць, тобто до 26 серпня 2022 року, провадження по справі було зупинено до закінчення визначеного судом строку для примирення. Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року поновлено провадження по справі та справу призначено до розгляду, оскільки наданий судом подружжю строк для примирення сплив, тому підстави, що викликали зупинення провадження у справі перестали існувати. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 03.08.2013 уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 339. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . \~ Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Спору про визначення місця проживання дитини та поділ спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем не має. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2022 року клопотання відповідача було задоволено частково, та сторонам було надано строк для примирення тривалістю один місяць, однак сторони за вказаний період часу не примирилися, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Однак, позивачка, після розірвання шлюбу, просила залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] не вимагає від відповідача компенсацію за понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved