Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] ,\~ [PERSON] \~адвокат Ципліцький\~Дмитро Олегович звернувся\~до Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова з\~позовною заявою\~до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В., про визнання договору дарування недійсним. В обгрунтування\~позовних вимог\~представником позивача\~зазначено,\~що заочним\~рішенням Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~10.10.2017\~року по\~справі N638/2558/15-ц\~скасовано розпорядження\~Відділу приватизації житлового\~фонду Управління\~комунального майна\~та приватизації\~Департаменту економіки\~та комунального\~майна Виконавчого\~комітету Харківської\~міської ради\~№24-Ц2\~від 10.01.2014\~року про\~передачу у\~приватну власність\~ [PERSON] квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~визнано недійсним\~Свідоцтво про\~право власності\~на нерухоме\~майно №1-14-318365-Ц2\~від 10.01.2014\~року,\~видане Відділом\~приватизації житлового\~фонду Управління\~комунального майна\~та приватизації\~Департаменту економіки\~та комунального\~майна Виконавчого\~комітету Харківської\~міської ради\~на ім`я\~ [PERSON] на\~підставі розпорядження\~Управління комунального\~майна та\~приватизації Департаменту\~економіки та\~комунального майна\~Харківської міської\~ради №24-Ц2\~від 10.01.2014\~року, скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцевої Наталії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25040733 від 05.10.2015 року, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та витребувано у добросовісного набувача [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Постановою Харківського\~апеляційного суду\~від 17.10.2019\~року по\~справі №638/2558/15-ц\~заочне рішення\~Дзержинського районного\~суду міста\~Харкова від\~10.10.2017\~року в\~частині задоволення\~позову [PERSON] \~та [PERSON] \~про скасування\~державної реєстрації\~права власності\~та витребування\~майна з\~чужого незаконного\~володіння -\~скасовано,\~та ухвалено\~в цій\~частині нову\~постанову. У задоволені\~позову [PERSON] \~та [PERSON] \~про скасування\~рішення державного\~реєстратора -\~приватного нотаріуса\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Глуховцевої Наталії\~Володимирівни номер\~25040733\~від 05.10.2015\~року,\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~квартиру за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~за [PERSON] \~та витребування\~зазначеної квартири\~від [PERSON] \~-\~відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Приймаючи постанову\~від 17.10.2019\~року Харківський\~апеляційний суд\~зазначив,\~що оскільки\~в результаті\~відчуження [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~позивачі фактично\~позбавлені права\~на її\~приватизацію,\~вони мають\~право захистити\~своє порушене\~право шляхом\~визнання укладеного\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~договору дарування\~квартири недійсним\~згідно з\~вимогами частини\~першої статті\~203,\~частин першої\~і третьої\~статті 215\~ЦК України. У резолютивній\~частині постанови\~Харківського апеляційного\~суду від\~17.10.2019\~року відображено\~висновок про\~те,\~що після\~набуття чинності\~рішенням суду\~про скасування\~розпорядження про\~приватизацію та\~свідоцтва про\~право власності\~на квартиру\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на ім`я\~ [PERSON] \~квартира відповідно\~до вимог\~ст.\~9 ЖК Української\~PCP\~повинна перейти\~у власність\~територіальної громади\~м.\~Харкова в\~особі Харківської\~міської ради. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам державиі суспільства, його моральним засадам, а відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, представник позивачів вважає, що договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений 05.10.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. за реєстровим №2241, повинен бути визнаний судом недійсним, про що він просить суд. Ухвалою Дзержинскього районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В. про визнання договору дарування недійсним прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання по справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 січня 2021 року провадження по цивільні справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В. про визнання договору дарування недійсним зупинено в зв`язку зі смертю [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харквао від\~02\~серпня 2021\~року провадження у справі № 638/17475/19 за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцевої Н.В., про визнання договору дарування недійсним, поновлено, до участі у справі залучено правонаступника позивача [PERSON] , 1952 року народження, яка померла [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Ухвалою Дзержинськеого районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року підготовче провадження по вищезазначеній справі закрито, признечено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , правонаступник позивача [PERSON] - [PERSON] , представник позивачів адвокат Ципліцький Д.О. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, через канцелярію суду адвокатом [PERSON] надано заяву про проведення судового розгляду без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В. в судове засідання не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Судом були спрямовані судові повістки про виклик відповідача в судові засідання за адресою місця проживання (перебування) відповідача, однак судова кореспонденція була повернута оператором поштового зв`язку «Укрпошта» до суду без вручення, з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Як неодноразово зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд наголошує на тому, що вимоги ЦПК України націлена саме на добросовісне користування своїми правами та можливість на умовах змагальності їх захищати. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права, нею не вжито будь-яких заходів для явки до суду, не подано клопотань про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов із запереченнями проти нього, відомостей про об`єктивну неможливість явки [PERSON] у судові засідання до суду не надходило та матеріали справи не містять. При цьому, суд також наголошує, що особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що є порушення, не визнання або оспорювання охоронюваних законом його цивільних прав та інтересів. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. 05.10.2015 року за реєстровим №2241, укладеного між [PERSON] , як дарувальником, з однієї сторони, та [PERSON] , як обдарованою, з другої сторони, дарувальник подарував безоплатно, а обдарована прийняла в дар квартиру [ADDRESS] . Квартира є чотирикімнатна, загальною площею 76,5 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м. (а.с. 50). Пунктом 1 вищезазначеного договору дарування визначено, що квартира належить дарувальнику на права власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 10.01.2014 року, реєстраційний №1-14-318365-Ц2, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.09.2015 року, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором, [PERSON] , Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківськеої області 11.09.2015 року, індексний номер витягу: 43709885, номер запису про право власності: 11139269, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :722992063101. Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. На підставі ч. 1 ст. 718 ЦК дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина\~перша\~статті\~722 ЦК України). Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.10.2017 року по справі N638/2558/15-ц за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про скасування розпорядження Управління комунального майна та приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішення державного реєстратора, та витребування майна позовні вимогипозивачів задоволено. Скасовано розпорядження\~Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради №24-Ц2 від 10.01.2014 року про передачу у приватну власність [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] . Визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно №1-14-318365-Ц2 від 10.01.2014 року, видане Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради №24-Ц2 від 10.01.2014 року. Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцевої Наталії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25040733 від 05.10.2015 року, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Витребувано у добросовісного набувача [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 5-8). Постановою Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року по справі №638/2558/15-ц заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.10.2017 року в частині задоволення позову [PERSON] та [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - скасовано, та ухвалено в цій частині нову постанову. У задоволені позову [PERSON] та [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцевої Наталії Володимирівни номер 25040733 від 05.10.2015 року, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та витребування зазначеної квартири від [PERSON] - відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Правовідносини пов`язані із укладенням та визнанням недійними правочинів ( у тому числі договору дарування ) врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч.1 ст. 202 ЦК України). Згідно ч. 1-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам державиі суспільства, його моральним засадам.\~Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.\~Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.\~Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.\~Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до вимог ч.1 ст. 204 правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Майно, яке було [PERSON] подарено [PERSON] відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. 05.10.2015 року за реєстровим №2241, належано [PERSON] на праві власності саме на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1-14-318365-Ц2 від 10.01.2014 року. Свідоцтво про\~право власності\~на нерухоме\~майно №1-14-318365-Ц2\~від 10.01.2014\~року,\~було видано\~на підставі\~розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради №24-Ц2 від 10.01.2014 року про передачу у приватну власність [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] . З норм цивільного законодавства випливає, що дійсність правочину - це визнання за ним властивостей юридичного факту, що породжує правовий наслідок, до якого прагнули суб`єкти правочину при його вчиненні. Таке можливе лише у випадку, коли правочин відповідає сукупності вимог, визначених законом, які іменуються умовами дійсності правочинів. Вищезазначеними рішеннями\~суду,\~які набрали\~законної сили,\~розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради №24-Ц2 від 10.01.2014 року про передачу у приватну власність [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] було скасовано, як таке, що порушує права [PERSON] , [PERSON] , а Свідоцтво про право власності на нерухоме майно №1-14-318365-Ц2 від 10.01.2014 року було визнане недійсним, оскільки видане на підставі скасованого розпорядження. Приймаючи постанову від 17.10.2019 року Харківський апеляційний суд зазначив, що оскільки в результаті відчуження [PERSON] на користь [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , позивачі фактично позбавлені права на її приватизацію, вони мають право захистити своє порушене право шляхом визнання укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору дарування квартири недійсним згідно з вимогами частини першої статті 203, частин першої і третьої статті 215 ЦК України. У резолютивній частині постанови Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року відображено висновок про те, що після набуття чинності рішенням суду про скасування розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] квартира відповідно до вимог ст. 9 ЖК Української PCP повинна перейти у власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставаини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу заявлених вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивачів судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Outcome: approved