Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області, Володимир-Волинської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай). Позовні вимоги\~обгрунтовує тим,\~що 01.04.1973\~вона була прийнята на роботу в члени колгоспу «Україна», де працювала до 09.02.1995 року. Вважає, що як член колективного сільськогосподарського підприємства вона мала право на земельну частку (пай) і повинна була бути включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Зазначає, що на початку жовтня 1996 року тодішнім головою \~ КСП\~«Україна» Стельмахом\~С.Г.\~їй усно повідомлено було про те, що її прізвище у списках пайовиків на отримання земельної части (паю) відсутнє. 31 жовтня 1996 року вона звернулася із письмовою заявою до КСП «Україна» Володимир-Волинського району Волинської області з приводу того, що вона повинна була отримати належний їй земельний пай із земель цього колгоспу та просила включити її у списки пайовиків для отримання земельного паю КСП «Україна». На цю заяву від КСП «Україна» позивачу було надано відповідь 04.11.1996 року, згідно з якої повідомлено, що її виключено з членів колгоспу «Україна» відповідно до рішення загальних зборів членів колгоспу (протокол №1 від 17 лютого 1995 року), а тому до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), її не було включено. В подальшому позивачем було отримано відповідь з Державного архіву Волинської області за вих.№273/01.22. від 02.07.2021 року, з якої вбачається, що у протоколі загальних зборів членів колгоспу від 17.02.1995 року за № 1, відомості про її звільнення з посади ветлікаря та виключення з членів колгоспу не виявлено. Таким чином, інформація, яка вказана у листі КСП «Україна» за вих. № 197 від 04.11.1996 року, не відповідає фактичним обставинам справи, є надуманою та неправдивою. З державного архіву Волинської області за вих. №65/01.30. від 18.03.2021 року, позивач отримала архівний витяг з рішення Устилузької міської ради Володимир-Волинського району від 28.11.1995 року №5/3 «Про затвердження списків працівників колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на одержання земельного паю», з якого вбачається, що вона була включена до Списків працівників колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на одержання земельного паю. Зазначає, щ на час розподілу земельних часток вона була членом колгоспу та відповідно до рішення Устилузької міської ради Володимир-Волинського району від 28.11.1995 року №5/3 «Про затвердження списків працівників колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на одержання земельного паю», котре не скасовувалось, не змінювалось, вона була включена до Списків працівників КСП «Україна» на одержання земельного паю, однак не зважаючи на це, вона безпідставно не внесена до списку членів КСП «Україна», який є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії ВО №11 від 25.11.1995 року. Проситьвизнати за нею право на земельну частку (пай), орієнтованим розміром 3,006 га умовних кадастрових гектарів, за рахунок земель запасу, із земель резервного фонду, не витребуваних (нерозподілених) земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах території Устилузької міської ради Володимирського району Волинської області. Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду від 04.10.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі. 27.10.2021 представник Устилузької міської ради подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки на момент одержання Державного акта серії ВЛ №11 позивач не була членом КСП «Україна», а тому не набула права на земельну частку (пай). Також позивач пропустила строк позовної давності, а тому у випадку, якщо судом буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, просить відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності, так як він пропущений без поважних причин. 22.11.2021 представник Володимир-Волинської РДА подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки на час паювання позивач не була членом КСП «Україна», а тому немає права на земельну частку (пай). Також Володимир-Волинська РДА не здійснювала функцій по видачі сертифікатів на земельну частку (пай) та не порушувала права позивача на отримання земельної частки, тому позов до районної державної адміністрації є безпідставним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, в обгрунтування надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник Устилузької міської ради в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Представник Володимир-Волинської РДА в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Норми права застосовані судом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8.08.1995 року, п.3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних ділянок (паїв),затвердженого ПКМУ від 4.02.2004 року № 122. Питання включення особи до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю вирішується відповідно до ст..ст. 22,23 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року, Закону України «Про встановлення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.2003 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно з ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» районні державні адміністрації в межах своїх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв). Згідно з ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акту на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком-списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Право за земельну частку безпосередньо не залежить від стажу роботи громадянина, його виробничих показників, особистих заслуг, місця проживання тощо. Навіть якщо після отримання сертифіката працівник перестав працювати в КСП або переїхав будь-куди, він не втрачає права за земельний пай. Це право йому гарантує законодавство України й ніхто не може позбавити його цього права інакше, як за рішенням суду. Згідно з змісту ст.ст. 7, 8, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Відповідно до ст. 23 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До державного акта додавався список цих громадян. Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК 1990 року та даного Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування у членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Відповідно ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Фактичні обставини справи та мовити суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 01.04.1973 була прийнята на роботу в члени колгоспу «Україна», де працювала до 09.02.1995 року, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . [PERSON] зверталась до голови КСП «Україна» з вимогою включити її у списки пайовиків на отримання земельного паю, оскільки вона як член колективного сільськогосподарського підприємства мала право на земельну частку (пай) і повинна була бути включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Із листа голови КСП «Україна» від 04.11.1995 вбачається, що згідно з рішення загальних зборів (протокол №1 від 17.02.1995) [PERSON] виключена з членів колгоспу за втратою зв`язку з виробництвом, а тому не включена в списки пайовиків на отримання земельного паю. Однак викладена у листі інформація не відповідає дійсності і спростовується наступним. Так, із листа Державного архіву Волинської області від 18.06.2021 вбачається, що у рішенні зборів (протокол від 17.02.1995) щодо виключення з членів колгоспу згідно з поданих заяв та виключення з членів колгоспу за втрату зв`язку з виробнитцвом [PERSON] відсутня. В свою чергу, рішенням Устилузької міської ради Володимир-Волинського району, Волинської області від 28.11.1995 року №5/3 підтверджується, що [PERSON] була включена у списки працівників КСП «Україна» на одержання земельного паю. Судом встановлено, що 25.12.1995 КСП «Україна» видано Державний акт на право колективної власності на землю серія ВЛ №11. Також Додатком 1 до Державного акта серії ВЛ №11 затверджено список громадян - членів КСП «Україна» на одержання земельною паю. Із даного списку вбачається, що [PERSON] , не зважаючи на рішення Устилузької міської ради від 28.11.1995 №5/3, не включена до даного списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому, на судовий розгляд справи представник Устилузької міської ради суду не надав жодних належних, допустимих, достатніх доказів, що підтверджують скасування рішення Устилузької міської ради від 28.11.1995 №5/3 в частині включення [PERSON] у списки працівників КСП «Україна» на одержання земельного паю. Тобто дане рішення є чинне і на сьогоднішній день. Також не надано суду жодних доказів на підтвердження виключення [PERSON] із членів КСП «Україна». Таким чином,\~суд прийшов\~до висновку,\~що на\~день видачі\~Державного акту\~на право\~колективної власності,\~ [PERSON] \~була членом\~КСП «Україна»,\~відповідно до\~ рішення\~Устилузької міської\~ради Володимир-Волинського\~району,\~Волинської області\~від 28.11.1995\~року №5/3\~була включена\~у списки\~працівників КСП\~«Україна» на\~одержання земельного\~паю,\~а тому повинна бути включена до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю серії ВЛ №11. Відповідно до розпорядження Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області «Про уточнення грошової оцінки сільськогосподарських угідь земель колективної власності «Україна» від 23.03.2000 встановлено розмір земельної частки (паю) 3,006 умовних кадастрових гектари. Оскільки даним розпорядженням встановлено розмір земельної частки (паю) у КСП «Україна» 3,006 умовних кадастрових гектари, а тому [PERSON] має право право на земельну частку (пай), орієнтованим розміром 3,006 га умовних кадастрових гектарів, за рахунок земель запасу, із земель резервного фонду, не витребуваних (нерозподілених) земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах території Устилузької міської ради Володимирського району Волинської області. Беручи до уваги, що розпаювання земель вже проведено, і не досягнуто згоди щодо проведення перепаювання земель і включення позивача у списки осіб, які маю мають право на земельний пай у КСП «Україна», а тому суд прийшов до висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання за позивачем права на земельну частку (пай), що відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 ЦК України. Задовольняючи позов частково суд бере до уваги, що позивач в судовому засіданні не довів про порушення його прав та інтересів Володимир-Волинською районної державною адміністрацією, а тому у задоволенні вимог до Володимир-Волинської районної державної адміністрації суд відмовляє. Також судом не беруться до уваги доводи представника Устилузької міської ради про те, що позивач пропустила строк позовної давності, оскільки із матеріалів справи вбачається, що позивач дізналась про дійсне порушення своїх прав із листа Державного архіву Волинської області від 02.07.2021. Повідомлення у листі голови КСП «Україна» від 04.11.1996 про виключення позивача із членів колгоспу на підставі рішення загальних зборів членів колгоспу (протокол №1 від 17.02.1995) та не включення її до списку пайовиків із цих підстав, не може слугувати початком строку позовної давності, оскільки викладена інформація у цьому листі не відповідає фактичним обставинам справи. Оскільки позивач лише 02.07.2021 дізналась, що рішенням загальних зборів (протокол №1 від 17.02.1995), на котре покликався голова КСП «Україна», мотивуючи її виключення з членів колгоспу і не включення до списку пайовиків, вона в дійсності не була виключена із членів КСП «Україна», а тому з урахуванням принципу верховенства права, справедливості, на думку суду саме з 02.07.2021 слід рахувати початок строку позовної давності. Беручи до уваги, що позивач звернулась до суду із даним позовом 29.09.2021, а тому безпідставними є доводи представника відповідача про пропуск строку позовної давності. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач безпідставно не була включена до списку осіб, котрі мають право на земельний пай у КСП «Україна», що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, що позбавило її права на земельний пай, а тому вимоги пазивача до Устилузької міської ради про визнання за нею право на земельну частку (пай), орієнтованим розміром 3,006 га умовних кадастрових гектарів, за рахунок земель запасу, із земель резервного фонду, не витребуваних (нерозподілених) земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах території Устилузької міської ради Володимирського району Волинської області підлягають до задоволення.

Outcome: partial