Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 19.01.2022 №27 позивач є прийомною матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач зазначений батьком дитини. На підставі вироку Високопільського районного суду Херсонської області від 23.12.2020 у справі №652/573/20 відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з направленням засудженого до кримінально-виконавчої установи. Відповідно до рішення виконавчого комітету Високопільської селищної ради №280 від 10.09.2021 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Позивач вважає, що оскільки дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, то вона має право на призначення аліментів на утримання дитини. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подала до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №117 (а.с. 15) [INFO] народився [PERSON] . Батьком дитини записаний відповідач у справі. На підставі вироку Високопільського районного суду Херсонської області від 23.12.2020 у справі №652/573/20 відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з направленням засудженого до кримінально-виконавчої установи. Відповідно до рішення виконавчого комітету Високопільської селищної ради №280 від 10.09.2021 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно з рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 19.01.2022 №27 позивач є прийомною матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , та відповідно до акту від 19.01.2022 вбачається, що дитину, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , [INFO] передано прийомним батькам [PERSON] та [PERSON] . Дитина проживає разом з прийомними батьками та знаходиться на їх утриманні. Разом з цим, відповідач матеріальної допомоги не надає та ухиляється від свого батьківського обов`язку. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~зі ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення\~нею повноліття. Згідно з абз. 1 ст. 31 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових норм умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» батьки-вихователі є особами, які заміняють батьків, законними представниками своїх вихованців і захищають їхні права та інтереси в органах державної влади, у тому числі судових, як опікуни або піклувальники без спеціальних на те повноважень. Вони не можуть використовувати надані їм права всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 11 Положення про прийомну сім`ю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 26.04.2002 року №565, за прийомними дітьми зберігаються раніше призначені аліменти, пенсія, інші види державної допомоги. Суми коштів, що належать прийомним дітям як пенсія, аліменти, інші види державної допомоги, переходять у розпорядження прийомних батьків і витрачаються ними на утримання прийомних дітей. Разом з тим, ч. 2 ст. 166 СК України визначено, що особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі\~вищевикладеного,\~враховуючи,\~що доказів\~про наявність\~на утриманні\~відповідача інших\~неповнолітніх осіб\~та непрацездатних\~батьків не\~встановлено,\~суд вважає\~за необхідне\~визначити розмір\~аліментів на\~дитину у\~розмірі 1/4\~частини доходу\~(заробітку)\~відповідача, до досягнення\~ним повноліття,\~але не\~менше,\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде виправданий дійсними потребами, обумовлений фактичними обставинами справи та сприятиме меті зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved