Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

12.04.2022р. [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.№4-9). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.04.2022р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№32). В обґрунтування позовних вимог представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 22.10.2019р. - а.с.№26-28), посилався на те, що позивачка є власницею нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивачка, як побутовий споживач ініціювала приєднання до Договору на умовах комерційної пропозиції «Побутова» шляхом подачі 20.01.2022р. відповідної заяви-приєднання. 04.02.2022р. позивачка отримала лист відповідача, в якому повідомлено про відсутність підстав для укладення з позивачкою договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг як з індивідуальним побутовим споживачем, оскільки об`єкт нерухомого майна, що належить позивачці, є нежитловим приміщенням. Позивачка не є суб`єктом господарювання, не займається підприємницькою діяльністю та використовує електричну енергію за адресою: [ADDRESS] для забезпечення власних побутових потреб, та не отримує прибуток за зазначеною адресою. Позивачка використовує електричну енергію виключно для освітлення приміщення та для роботи побутових приладів, в тому числі для підтримання будівлі в належному стані. Оскілки нежитлова будівля, яка належить позивачці, є об`єктом побутового споживання в розумінні п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕ від 14.03.2018р. № 312, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в укладенні договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, як з індивідуальним побутовим споживачем на умовах комерційної пропозиції постачальника «Побутова» згідно заяви-приєднання [PERSON] від 20.01.2022р., врученої ТОВ «Дніпровські енергетичні системи» 20.01.2022р. за вхід.№ 100187129 та зобов`язати вчинити дії шляхом укладення договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, як з індивідуальним побутовим споживачем на умовах комерційної пропозиції постачальника «Побутова» згідно заяви-приєднання [PERSON] від 20.01.2022р., врученої ТОВ «Дніпровські енергетичні системи» 20.01.2022р. за вхід.№ 100187129 та зобов`язати при укладенні договору врахувати норми ч. 3 ст. 631 ЦК України та встановити, що умови даного договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення з 01.02.2022р. шляхом укладення відповідної додаткової угоди до даного договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг як з індивідуальним побутовим споживачем. 27.05.2022р. в порядку ст. 178 ЦПК України до суду надійшов відзив відповідача, в якому представник [PERSON] (діє на підставі довіреності 07.12.2021р. - а.с.№50), посилався на те, що належне позивачці нерухоме майно є нежитловою будівлею, що не належить до житлового фонду, і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, а тому у відповідача відсутні підстави для укладення договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з позивачкою, як з індивідуальним побутовим споживачем, оскільки об`єкт нерухомості не передбачає споживання електроенергії для побутових потреб. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі (а.с.№36-40). 16.06.2022р. в порядку ст. 179 ЦПК України до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивачки [PERSON] посилався на те, що належна позивачці на праві власності нежитлова будівля є об`єктом побутового споживача в розумінні п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕ від 14.03.2018р. № 312. Щодо посилань відповідача на укладення договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції «Надійна-Дніпро», то представник позивачки зазначив, що позивачка не підписувала такого договору (а.с.№52-54). 30.06.2022р. в порядку ст. 180 ЦПК України до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких він зазначив, що за адресою: [ADDRESS] за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у нежитловій будівлі, яка належить позивачці здійснюють господарську діяльність ряд юридичних осіб, а отже об`єкт нерухомості, що належить позивачці не відноситься до об`єктів побутового споживача, що не дає можливості укладення договору з позивачкою, як з побутовим споживачем відповідно до тарифів для побутового споживача. Крім того, доводи представника позивача, що позивачка не здійснює підприємницьку діяльність, а також використовує об`єкт для особистих побутових потреб не мають правового значення, оскільки вказаний об`єкт електропостачання не відноситься до об`єкту побутового споживача, а отже відсутні підстави для укладення договору на умовах, вказаних позивачкою. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін у сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є власницею нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.№18). 20.01.2022р. [PERSON] подала заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг індивідуального побутового споживача до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» (а.с.№9-10). Позивачка ініціювала приєднання до умов Договору на умовах комерційної пропозиції постачальника «Побутова», зазначивши тип об`єкту - нежитлова будівля, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Листом № 5273/DNEP від 24.01.2022р. відповідач повідомив позивачку, що належне їй на праві власності нерухоме майно не відноситься до житлового фонду та є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Отже, по об`єкту нежитлової будівлю у відповідача відсутні підстави для укладення з позивачкою договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг як з індивідуальним побутовим споживачем. Відповідач рекомендував позивачці надати заяву - приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальникам універсальних послуг малого непобутового споживача на умовах комерційної пропозиції «Універсальна». Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Закон України «Про ринок електричної енергії» розмежовує три види споживачів електричної енергії: малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт (п. 42 ч. 1 ст. 1 Закону). непобутовий споживач - фізична особа - підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання (п. 47 ч. 1 ст. 1 Закону). побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) (п. 62 ч. 1 ст. 1 Закону). Представник позивачки в позовній заяві, посилаючись на те, що позивачка є побутовим споживачем, зазначає, що позивачка не є суб`єктом господарювання, не займається підприємницькою діяльністю та використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб - освітлення приміщень і роботи побутових приладів, в тому числі для підтримання будівлі в належному стані. Відповідно до положень п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію), у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім потреб підприємницької, господарської діяльності. Об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, представник позивачки, посилаючись на те, що позивачка є побутовим споживачем, мав довести належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст.ст.77-78, 80 ЦПК України, що: позивачка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, тобто для задоволення умов свого (або будь-якої фізичної особи) постійного або тимчасового проживання (перебування) на об`єкті побутового споживача; належне позивачці нерухоме майно є житловим будинком, квартирою або будівлею; позивачка не здійснює професійну та/або господарську діяльність. Жодних доказів, на підтвердження того, що позивачка використовує електричну енергію для власних побутових потреб представником позивача до позовної заяви не додано та під час розгляду справи відповідних клопотань про витребування доказів не було заявлено. З поданих відповідачем доказів вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце знаходження двох юридичних осіб - ТОВ «Інтеркор» і ТОВ «Пакард» (а.с.№65-72), що виключає використання електричної енергії за цією адресою саме побутовим споживачем - фізичною особою. Належне позивачці нерухоме майно згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно відноситься до нежитлової будівлі, що також виключає постійне (тимчасове) проживання (перебування) фізичних осіб в цьому об`єкті нерухомості в розумінні ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Представником позивачки дана інформація не спростована, як і не надано доказів, що позивачка не здійснює господарську діяльністю та не є фізичною особою- підприємцем. Отже, суд приходить до висновку, що представником позивачки не доведено, що вона є побутовим споживачем в розумінні п. 62 ч. 1 ст. 1 Закону «Про ринок електричної енергії», а тому у відповідача відсутні підстави для укладення з позивачкою договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг як з індивідуальним побутовим споживачем на умовах комерційної пропозиції постачальника «Побутова». Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням відмови у задоволенні позову [PERSON] , яка була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», у відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 984грн. 80коп. (дві вимоги немайнового характеру по 992грн. 40коп. за кожну) компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed