Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , вказавши, що вона є донькою відповідача та досягла повноліття, однак продовжує навчання на денному відділенні Криворізького національного університету, факультет економіки та управління бізнесом, строк навчання до 30.06.2022. Вона потребує матеріальної підтримки свого батька, який в добровільному порядку не виділяє належних коштів на її утримання на період навчання, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь та утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення нею 23 річного віку. 16.11.2021 року судом винесено заочне рішення про задоволення позову за останньою відомою адресою реєстрації відповідача, що вказана в позові, [ADDRESS] . 01.04.2022 року ухвалою суду скасоване заочне рішення. Ухвалою суду від 19.04.2022 року направлено справу для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області так як відповідач [PERSON] з 20.08.2019 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що належить до Покровського району м. Кривого Рогу, але ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2022 року цивільну справу № 211/5178/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання повернуто до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для належного дооформлення. В ухвалі вказано, що Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області повертає цивільну справу № 211/5178/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для належного доопрацювання, посилаючись на порушення ст. 31 ЦПК України, а саме, що в ухвалі від 19.04.2022 року не вказано відомості про оскарження ухвали та немає відомості про отримання ухвали сторонами. При цьому згідно ст. 31 ЦПК України, передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу. 2. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. 3. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення. 4. Передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду. 5. У разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. 6. Справа, у якій однією зі сторін є суд, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, або суддя цього суду, не пізніше п`яти днів із дня надходження позовної заяви передається на підставі розпорядження голови суду до суду вищої інстанції для визначення підсудності. Оскільки повернення справ для дооформлення між судоми першої інстанції не передбачено жодною нормою законодавства, суд розцінив таке повернення, як направлення справи для розгляду відповідно ст. 31 ЦПК України, на яку посилається Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в своїй ухвалі від 20.05.2022 року. Отже суд не вбачає порушення ст. 31 ЦПК України, та вважає, що справа була надіслана до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю відповідно закону, але оскільки у відповідності до положень ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, (а саме в такому порядку передана справа № 211/5178/21 з Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області), повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. А тому, щоб не порушувати вимоги ст. 32 ЦПК України, не порушувати право сторін доступу до правосуддя, право на розгляд справи в розумні строки, судом прийнято справу до провадження ухвалою суду від 13.06.2022 року. Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується довідкою про доставлення смс повідомлення відповідачеві, відзиву не надав, доказів свого матеріального становища не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вимоги частини першої\~статті 223 ЦПК України\~та надану позивачем заяву, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.02.2000 року, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5). Позивач [PERSON] досягла повноліття, однак продовжувала навчання та була студенткою денного відділенні Криворізького національного університету, факультет економіки та управління бізнесом, строк навчання до 30.06.2022 ( а.с. 7 копія довідки). \~Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої\~статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи що відповідач відзиву на позов не надав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку доньці, так як остання продовжувала навчання на денній формі та не має можливості працевлаштування у матеріальному забезпеченні, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь та на утримання позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки, що буде відповідати інтересам сторін, до закінчення нею навчання 30.06.2022 року. Відповідно до\~статті 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, датою подачі позову є 13 серпня 2021 рік. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI\~позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved