Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Позивач Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 07.07.2016 між обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] , [INFO] , був укладений договір № 2789 про надання позики для будівництва житлового будинку на суму 100 000 гривень. 03.03.2017 укладений додатковий договір № 2789/1 на суму 100 000 гривень. Договори укладені строком на 20 років (до 07.07.2036). Платіжними дорученнями: № 1007 від 07.07.2016, № 1147 від 04.08.2016, № 1383 від 07.09.2016, № 1465 від 21.09.2016, № 202 від 14.03.2017 відповідачу перераховано 130 000,00 гривень. За додатковим договором 70 000,00 гривень недофінансовано. 03.05.2022 вироком Любешівського районного суду Волинської області визнано [PERSON] винною у вчинені таких кримінальних правопорушень, як підроблення офіційних документів та шахрайство. Зазначає, що в результаті даних кримінальних правопорушень позивачу завдано майнової шкоди на суму 130000,00 гривень. До стягнення підлягає 121000,00 гривень, оскільки відповідачем 9000,00 гривень погашено в добровільному порядку. Позивачем подавався до Любешівського районного суду Волинської області цивільний позов в кримінальному провадженні до [PERSON] про стягнення шкоди, який судом залишений без розгляду. Однак вважає, що оскільки цивільний позов залишений без розгляду, тому відповідно до п. 7 ст. 128 КПК України він має право пред`явити його порядку цивільного судочинства. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду на суму 121 000,00 гривень. Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 24.06.2022 відкрито провадження у справі (а.с.28). Представник позивача - Козак Т.І. та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи. Представником позивача, Козак Т.І., яка діє на підставі довіреності від 01.06.2022, надано суду разом із позовною заявою заяву про розгляд справи без її участі (а.с.21). Відповідач [PERSON] також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, а також про те, що позовні вимоги визнає повністю (а.с.36). Враховуючи наведене, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника позивача Козак Т.І. та відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. 3 та ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Копіями договорів № 2789 та № 2789/1 про надання позики на будівництво (добудову, реконструкцію) житлового будинку та обслуговування інженерних мереж (кошти Фонду) стверджується, що «Фонд» надав позичальнику [PERSON] пільгову позику згідно правил на 20 років для будівництва житлового будинку в сумі 200000,00 гривень під 3 (три) відсотки річних в гривнях за користування позикою, а позичальник зобов`язується погасити позику до 07.07.2036. [PERSON] перераховано кошти відповідно до платіжних доручень № 1147 від 04.08.2016 в сумі 30596,00 гривень, № 1007 від 07.07.2016 в сумі 20000,00 гривень, № 202 від 14.03.2017 в сумі 30000,00 гривень, № 1383 від 07.09.2016 в сумі 25000,00 гривень, № 1465 від 21.09.2016 в сумі 24404,00 гривень, тобто на загальну суму 130 000,00 гривень (а.с.9-15). Відповідачем [PERSON] 9000,00 гривень відшкодовано добровільно. Вироком Любешівського районного суду Волинської області від 03.05.2022, [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.3 ст. 358 та ч.2 ст. 190 КК України. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень [PERSON] призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75, 76 КК України та встановленням двохрічного іспитового строку (а.с.4-8). Внаслідок протиправних дій [PERSON] завдано майнову шкоду Обласному Фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі на загальну суму 121 000,00 гривень, яка встановлена вищевказаним вироком суду, який набрав законної сили 03.06.2022. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача на користь держави слід стягнути суму судових витрат, а саме судового збору у розмірі 2481,00 гривень.

Outcome: approved