Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № CL-506/751/2007 від 20.08.2007 року у розмірі у розмірі 959793,39 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.08.2007 року між ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-506/751/2007 від 20.08.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25200 доларів США строком до 20.08.2014 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим станом на 07.08.2015 року перед Банком виникла заборгованість у розмірі 959793,39 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2015 року по справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості, позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі. 16 червня 2021 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 17.08.2021 року заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23.10.2015 року скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 18.11.2021 року за клопотанням представника відповідача витребувано у позивача докази по справі. 03.02.2022 року представником позивача до суду надано витребуванні докази (том 2 а.с. 6-17). Ухвалою суду від 06.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, але надала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача (а.с. 36). Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили, також в установлений ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Однак, 17.11.2021 року представник відповідача надав до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності (том 1 а.с. 240). Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 11 ст. 128 ЦПК України (том 1 а.с. 248, том 2 а.с. 22, 24, 27-28, 32, 33), в судове засідання не з`явився без поважних причин, судом вважає за можливе розглянути справи за наявними матеріалами справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, 20.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-506/751/2007 від 20.08.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25200 доларів США строком до 20.08.2014 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі (том 1 а.с. 6-9). Крім того, 20.08.2007 року між ПАТ «ОПТ Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № CL-506/751/2007 від 20.08.2007 року (том 1 а.с. 9). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 959793,39 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 193440,65 грн., заборгованість за відсотками - 12966,51 грн., заборгованість за пенею - 753386,23 грн. (том 1 а.с. 4). Згідно п. 3.1.1. частини 2 Кредитного договору, зазначено, що за порушення прийнятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобов`язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», який в свою чергу є правонаступником прав та обов`язків АКБ «Райффайзенбанк Україна», про що зазначено у ст. 1 Статуту ПАТ «ОТП Банк» (том1 а.с. 23). Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи із правового аналізу вказаних норм укладений між сторонами кредитний договір № CL-506/751/2007 від 20.08.2007 року, який містить підпис позичальника, щопідтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору та зазначені умови погоджені з відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № CL-506/751/2007 від 20.08.2007 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Щодо посилання представника відповідача про сплив строків позовної давності, з цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У даному випадку, в ході розгляду даної справи, судом встановлено, що початок спливу строків позовної давності пов`язано з кінцевим терміном погашення кредиту зазначеного в договорі кредиту 20 серпня 2014 року. Межами позовної давності для стягнення суми заборгованості в даному спорі слід рахувати з 20 серпня 2014 року (строк кінцевого виконання договору) по 20 серпня 2017 року (загальний строк позовної давності). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості 14 вересня 2015 року. У зв`язку з чим, обставини на які посилається відповідач щодо застосування позовної давності, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та з вказаного приводу не надано відповідних підтверджуючих доказів. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved