Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом в суд до Лопушненської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те,\~що [INFO] померла [PERSON] .. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку площею 1,09 га, кадастровий номер 6123484400010010700, земельну ділянку площею 0,31 га кадастровий номер 6123484400010011122, які розташовані на території Лопушенської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником вищевказаного спадкового майна. 24 травня 2022 року позивач звернувся до державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, у видачі свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки постійне місце проживання позивача із спадкодавцем не підтверджено відповідними документами і у вказаний термін не подав заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Сільський голова Лопушненської сільської ради на адресу суду надіслав заяву про слухання справи у відсутності представника та визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №31. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю позивача [PERSON] є [PERSON] . З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №062109 вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,31 га кадастровий номер 6123484400010011122, яка розташована на території Лопушенської сільської ради Кременецького району Тернопільської області є [PERSON] .. З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №062355 вбачається, що власником земельної ділянки площею 1,09 га, кадастровий номер 6123484400010010700, яка розташована на території Лопушенської сільської ради Кременецького району Тернопільської області є [PERSON] .. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області Шахмоль О.В. 18.03.2021, [PERSON] все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] .. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. від 24.05.2022 слідує, що [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки [PERSON] не надав документів, що підтверджують факт проживання разом з спадкодавцем, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Причинами пропуску прийняття спадщини позивач зазначає необізнаність про існування спадкового майна. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані дакази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, необізнаність спадкоємця про існування спадкового майна, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. В той же час факт необізнаності особи про наявність спадкового майна може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved