Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 01 вересня 2006 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Діти проживають постійно з нею та знаходяться на її утриманні. На даний час відносини між ними погіршились, відповідач проживає окремо від них, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, його допомога носить епізодичний характер. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не має можливості утримувати дітей самотужки. Відповідач іншим особам аліменти не виплачує, на утриманні не має інших осіб, матеріальну допомогу на утримання дітей надавати може. На протязі тривалого періоду відповідач займався й на сьогодні займається підприємницькою діяльністю - виготовлення меблів. А тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення доньками повноліття та на її утримання в розмірі 3000 гривень з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] трьох років, судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивачка не з`явилась, від її представника [PERSON] надійшла заява в якій вона просить проводити судове засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримала, в наданих письмових поясненнях додатково зазначала, що відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дітей. Позивачка за допомогою батьків утримує дітей, квартиру. Квитанції, які надані відповідачем до справи, стосуються здійснення оплати квартири та комунальних послуг в основному у 2019, 2020 роках, які знаходяться поза межами спору і стосуються періоду, коли сторони проживали однією сім`єю. Відповідач є забезпеченою здоровою людиною. Він має два автомобіля. До виїзду за кордон він купував за кордоном та продавав в Україні автомобілі. Відповідач приймав участь у приватизації квартири по [ADDRESS] , де він зареєстрований. Зараз відповідач проживає у Франції. Щодо поданих представником відповідача додаткових документів з приводу отримання відповідачем травми на виробництві, часткової втрати зору, звертала увагу, що подані документи, свідчать про те, що 07 квітня 2022 року дійсно мала місце виробнича травма, що відповідач проходив лікування, будь-яких ускладнень не підтверджено, як і не підтверджена втрата зору. З поданих представником відповідача документів вбачається, що відповідач після закінчення першого контракту, за наявності отриманої виробничої травми, уклав новий контракт, з 29 червня 2022 року, продовжує працювати, отримує щоденно заробітну плату у розмірі 83 євро, що за курсом становить більше 3000 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] надійшла заява в якій вона просить слухати справу у її відсутність, зазначала, що відповідач погоджується з позовними вимогами в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі Ѕ частини доходу, просить врахувати суд при визначенні розміру аліментів на утримання позивачки, що відповідач певний період через травму ока взагалі не працював, а на сьогодні він не може працювати на повній зайнятості. У раніше поданому відзиві на позовну заяву від 22.12.2021, вказувала, що саме з вересня 2021 сторони проживають окремо, відповідач продовжує надавати матеріальну допомогу позивачці, придбаває продукти харчування, сплачує комунальні платежі за квартиру, в якій проживає позивачка з дітьми та яка належить йому. Іншого нерухомого майна у відповідача не має. 30.06.2021 ним припинена підприємницька діяльність, офіційно не працевлаштований. Тому просила задовольнити позовні вимоги частково, стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частини доходу, а на утримання позивачки в розмірі 500 гривень. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 вересня 2006 року позивач з відповідачем уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтва про народження (а.с. 10,11,12). Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 15.02.2021, що не оспорюється відповідачем. Діти проживають та зареєстровані разом з позивачкою в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Садівської сільської ради Сумського району від 29.06.20221 за № 1136( а.с.14) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно -квартиру за адресою [ADDRESS] , у відомостях про право власності значиться- [PERSON] , дата реєстрації 23.12.2011.( а.с.69) Як зазначає позивачка вона отримує допомогу 860 гривень щомісяця в зв`язку з народженням доньки [PERSON] , [INFO] ( а.с.20) та отримує допомогу у розмірі 2435 гривень на старшого сина, який є інвалідом до 18 років( а.с.17) Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області(Філія ГСЦ МВС) від 28.12.2021 за № и31/18-82 АЗ, згідно обліковими даними ЄДР МВС у період з 01.01.2020 за [PERSON] значилися зареєстрованими транспортні засоби: 16.01.2020 зареєстровано автомобіль RENAULT MEGANE, номерний знак [NUMBER] , 2005 року виготовлення та 22.02.2020 перереєстровано на нового власника; 25.01.2020 зареєстровано автомобіль PEUGEOT 308, номерний знак [NUMBER] , 2009 року виготовлення та 23.05.2020 перереєстровано на нового власника; 10.06.2020 зареєстровано автомобіль ASTRA STATION WAGON номерний знак [NUMBER] , 2005 року виготовлення та 15.09.2020 перереєстровано на нового власника; 05.12.2020 зареєстровано автомобіль OPEL MERIVA номерний знак [NUMBER] , 2006 року виготовлення та 22.07.2021 перереєстровано на нового власника. Станом на 24.12.2021 за [PERSON] зареєстровано автомобіль MAZDA E 2200, номерний знак [NUMBER] , 1995 року виготовлення, автомобіль ЗАЗ 110247, номерний знак [NUMBER] , 2003 року виготовлення.( а.с.131) Відповідно до довідки Територіального сервісного центру МВС № 5946 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області(Філія ГСЦ МВС) від 04.02.2022 за № и31/18-5946-6 яа, згідно обліковими даними ЄДР МВС станом на 02.02.2022 за [PERSON] значиться зареєстрованим- 05.07.2002 автомобіль MAZDA E 2200, 1995 року випуску, номерний знак [NUMBER] .( а.с.151) Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП [PERSON] , види діяльності: установлення столярних виробів, виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі, виробництво кухонних меблів, та інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, припинено- 30.06.2021, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи- підприємця за її рішенням( а.с.67) Відповідно до наданих суду представником відповідача форми №11138*0..СМ-Р RE нещасного випадку на виробництві професійне захворювання [PERSON] місто Сент-Іон, дата нещасного випадку -07.04.2022( а.с.251-252), довідка огляду лікарем [PERSON] , адреса вулиця Л`ерірон, Сент -Іон, Франція, анамнез- причина контроль рани очного яблука, первинний контакт- 07.04.2022( а.с.253-254), лист консультанта з медичного страхування-відділ професійних ризиків, нещасний випадок [PERSON] 07.04.2022 визнано нещасним випадком на виробництві та покривається страховкою( а.с.255), відповідно до звіту про анестезію [PERSON] -планова операція 01.06.2022: вітректомія правого ока а.с.256-257), відповідно до звіту про анестезію [PERSON] -планова операція 07.04.2022: поранення очного яблука ка( а.с.258-259) Як вбачається з поданих представником відповідача документів відповідач на даний час працевлаштований та працює за кордоном за контрактом( а.с.266) За клопотанням представника позивачки в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що є подругою позивачки, познайомились влітку 2020 року, на той час позивачка була вагітною. Відповідач пішов від неї, спочатку періодично приходив. Він практично не надавав матеріальної допомоги. Вона разом з іншими свідками купували одяг для дітей позивачки. Позивачку підтримували батьки, брат та сестра. Вона влітку передавала їй фрукти, овочі зі свого городу. Відповідач перед новим роком привозив якісь речі із-за кордону. До пологів позивачка працювала, прибирала квартири, працювала навіть перед пологами, зараз вона також прибирає квартири. В зв`язку з пологами у неї посипались зуби. Вона позичила їй 10000 грн на лікування зубів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є подругою та сусідкою позивачки, проживають в одному будинку близько 8 років. Чоловік позивачки пішов від неї перед пологами. Вона його не бачила вже рік. Відомо, що він займався меблями, продажом автомобілів, звертала увагу, що біля будинку стоять нові автомобілі. Про доходи відповідача їй не відомо. Вважає його забезпеченою людиною, в нього були завжди дорогі автомобілі. З приводу матеріального стан у позивачки зазначала, що вона завжди бере в неї в борг ковбасу, яку вона продає, потім борг погашає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачці по площадці. Відповідач пішов з сім`ї на перших місяцях вагітності [PERSON] . Дітей та позивачку матеріально не підтримує. У позивачки матеріальна підтримка лише з боку батьків, які пенсіонери. Коли вона була ще вагітною то ходила прибирати квартири. Коли жили разом, то сім`я не була бідною, він займався продажом автомобілів із-за кордону. В 2021 році вона бачила відповідача на різних автомобілях за кермом. За клопотанням представника відповідача в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що раніше була сусідкою та проживала в сусідньому під`їзді з сторонами, товаришує з відповідачем і на даний час. Знає, що відповідач сплачував за комунальні послуги квартири в с.Сад, поповнював мобільні телефони всій родині. Вона допомагала робити переказ на терміналі. При народженні дитини він давав кошти. Вона та її чоловік займалися підсобним господарством, відповідач їм допомагав. Він брав м`ясо передавав дружині до літа 2021 року, потім його дружина відмовилась брати м`ясо у відповідача. Він надавав позивачці матеріальну допомогу, 27 грудня 2021 року він перерахував 6000 грн. В теперішній час він не працює, підприємницька діяльність була закрита влітку 2021 року. Перед новим роком її батько дав відповідачу автомобіль і він пробував таксувати, щоб придбати дитині подарунок. Він займався продажом автомобілів. У минулому році вони їздили разом з відповідачем у Францію, купили там авто, потім ще раз їздили за кордон за автомобілем. За кордоном відповідач купував взуття та одяг дітям, продукти харчування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сестрою відповідача, вони проживають по [ADDRESS] разом з братом з жовтня 2021 року. Який матеріальний стан у нього вона не знає, але ФОП закрито за станом здоров`я, він залишився без роботи. Брат надавав кошти особисто дружині, дітям, привозив їм продукти, це вона бачила особисто. Осінню брат купував одяг та взуття дітям. На пологи брат надавав 10 тис. грн. Майже рік вони разом не проживають. Він їздив за кордон. Останній раз він пригнав авто в жовтні 2021, але воно було придбане не за його кошти. У власності авто у нього не має. Його власність квартира в якій проживають позивачка з дітьми. Він страждає на захворювання серця, часто підвищений тиск. У позивачки у користуванні є автомобіль, кому він належить їй не відомо, який у неї дохід не знає. Квартира по [ADDRESS] належить батькам. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.1ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач є батьком дітей, які знаходяться на вихованні матері, відповідно до законодавства повинен надавати кошти на її утримання, є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, інших утриманців не має та з урахуванням обставин, викладених в ст. ст. 182, 184 СК України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Проти стягнення саме даного розміру аліментів на утримання дітей відповідач не заперечує. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як встановлено судом, що спільна дитина сторін не досягла 3-х річного віку та проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, та з врахуванням того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, його дохід, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений у 2022 році, те, що даним рішенням на нього покладено обов`язок по сплаті аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку, інші обставини справи, а тому, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини і можливостей відповідача, суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку частково, а саме в розмірі 2000 гривень щомісячно. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини відповідача, керувався загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial