Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , в якому просить встановити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні доньки, [PERSON] , [INFO] , шляхом періодичних побачень з дитиною кожної неділі з 10-00 год. по 13-00 год. у присутності матері дитини [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 13.01.2018 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та відповідачем, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 05. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . На цей час сім`я розпалався, подружжя перебуває у процесі розлучення. Дитина залишилась проживати з відповідачем. З моменту припинення відносин з відповідачем остання не дозволяє [PERSON] бачитися з дитиною. Позивач усвідомлює, що розірвання шлюбу є травматичним для сторін. В той же час дитина не є власністю одного з батьків. При цьому, перешкоди у спілкуванні з дитиною з боку відповідача шкодять інтересам як самої дитини, так і порушують права [PERSON] як батька. За таких обстави та з огляду на малолітній вік дитини, позивач вважає, що на даний час доцільним буде встановлення в судовому порядку графіку його побачень з дитиною кожної неділі з 10-00 год. до 13-00 год. у присутності матерії дитини. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2022 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, її батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Ухвалою Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від 10.06.2022 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у ньому. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечила, посилаючись на вік дитини. Представник третьої\~особи \~органу опіка\~та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району Салтан В.Ю. подав заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенському району, вказав, що підтримує висновок органу опіки та піклування про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , від 27.06.2022 року № 01-10/381, просив ухвалити у справі рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони у справі, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.01.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13.01.2018 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 05. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 12.02.2019 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. \~ \~ \~ \~На даний час сім`я розпалася, сторони перебувають у процесі розлучення, дитина залишається проживати з відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно відомостей начальника відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 24.01.2022 року № 04-47/700, позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 27.08.2020 року по теперішній час. \~ \~ \~ \~Згідно відомостей начальника відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 24.01.2022 року № 04-47/699, відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 06.11.2007 року по теперішній час. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли конфліктні відносини через неврегульованість питання щодо участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з донькою. Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України), сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 150 СК України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 року, § 78). Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку\~органу опіки\~та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 27.06.2022 року № 01-10/381, вбачається, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний порядок участі [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , а саме: кожної неділі з 10-00 год. по 13-00 год. у присутності матері дитини [PERSON] . Таким чином, орган опіки та піклування висловив свою позицію з приводу дотримання прав батьків та забезпечення інтересів дитини під час розгляду цієї справи. Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Разом з тим, аналізуючи поданий органом опіки та піклування висновок, судом встановлено, що висновок є достатньо обґрунтованим та таким, що повністю відповідає правам батьків та інтересам дитини, сторонами жодного доказу на підтвердження протилежного надано не було. За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. При цьому відсутні підстави для встановлення іншого, ніж визначений органом опіки та піклування, спосіб участі батька у вихованні дитини, а ст. 159 СК України прямо вказує, що саме суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідачем [PERSON] суду не було надано переконливих, належних та допустимих доказів того, що спілкування позивача - батька дитини сказалось чи може сказатися негативно на психоемоційному стані дитини чи будь-яким іншим чином негативно впливатиме на неї. Навпаки, в ході судового розгляду встановлено,\~ шо позивач\~\~цікавиться дитиною, має бажання спілкуватись із нею та брати участь\~ у її вихованні. При ухваленні рішення судом також враховуються обставини, які позитивно характеризують [PERSON] , а саме сплата аліментів на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісяця. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] не вдалось добровільно визначити із відповідачкою спосіб\~\~участі у вихованні дитини, оскільки відповідачка\~\~чинить перешкоди у спілкуванні із нею.\~\~У зв`язку із цим\~\~позивач\~\~звернувся\~\~до органу опіки та піклування\~\~для вирішення цього питання на комісії з питань захисту прав дитини, а в подальшому до суду. Заперечення відповідачки у тій частині, що вона не чинить жодних перешкод позивачу для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд до уваги прийняти не може, так як відповідачем жодними доказами не спростовано наведених стороною позивача обставин шляхом подання доказів, на підставі яких можна було б встановити відсутність цих перешкод. На думку суду, відсутні підстави для позбавлення позивача як батька права спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Крім того, позивач погодився з порядком участі у вихованні з донькою, визначеним органом опіки та піклування\~районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району Під час засідання комісією були враховані думки обох батьків. Відсутність в дитини спілкування із батьком може негативно вплинути на розвиток та формування дитини як особистості, яка не має повноцінного спілкування з обома батьками, у неї може сформуватися негативне, викривлене ставлення до іншого з батьків, як особи. Установивши, що в добровільному порядку сторони не досягли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, у тому числі за наслідком звернення батька до органу опіки та піклування відповідно до статті 158 СК України, урахувавши встановлені у цій справі конкретні обставини, інтереси дитини, а також інтереси сторін, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову про визначення способу участі позивача, який проживає окремо від дитини, у її вихованні та спілкуванні із нею. З наданих суду доказів обмежень, які могли би перешкоджати спілкуванню батька із донькою, суд не знаходить. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що участь позивача у вихованні та спілкуванні із неповнолітньою донькою є доцільним. Таким чином, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, виходячи з принципу рівності прав батьків у вихованні дитини, принципу забезпечення найважливіших інтересів дитини, враховуючи вік дитини, особливості розвитку, відвідування секцій, дитячого садочку тощо, враховуючи незлагоджені та конфліктні відносини між батьками щодо надання позивачу можливості спілкування з дитиною та участі у її вихованні, суд вважає необхідним встановити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні доньки, [PERSON] , [INFO] , шляхом періодичних побачень з дитиною кожної неділі з 10-00 год. по 13-00 год. у присутності матері дитини [PERSON] . Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед її інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved