Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

14.04.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Хотинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . При житті він являвся власником житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок розташований на земельні ділянці площею 0,10 га цільове призначення для будівництва та обслуговування господарських будинку та господарських споруд. Житловий будинок був збудований згідно будівельних норм і правил з додержанням архітектурних, санітарних, екологічних та протипожежних норм і правил. Згідно технічного паспорта Комунального підприємства «Хотинське бюро технічної інвентаризації» житлового будинку [ADDRESS] складається: житловий будинок літ.В, загальною площею 59,7 м.кв. та житловою площею 25,3 м.кв, підвал - Пд, сарай літ.Г, навіс літ.Ж, вбиральня літ.З, Ворота №2, Огорожа №3, Огорожа №4, Вигрібна яма №5, Замощення -1 . Загальна вартість - 152959 гривень. Позивач вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 20 січня 1981 року вказаний житловий будинок належав його батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно рішення виконавчого комітету Хотинської міської ради від 12 липня 2000 року №163/7 «Про індивідуальне будівництво» прийнято узаконити [PERSON] самовільно збудовані будівлі, тобто за час свого життя батько зробив добудову до вказаного будинку. Після смерті [PERSON] за вищевказаною адресою відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами. 18 серпня 2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Хотинського нотаріального округу Масловської І.Ю. про фактичне прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . 14 грудня 2021 року нотаріусом Хотинського нотаріального округу Масловською І.Ю. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що на житловий будинок [ADDRESS] за відсутністю правовстановлюючих документів. Таким чином позивач вимушена звернутись до суду з позовною заявою про усунення перешкод у реалізації права на спадкування та визнання права на житловий будинок, як спадкове майно за законом. Враховуючи вище викладене позивач просить суд задовольнити її позовну заяву в повному обсязі та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. «В» загальною площею 59,7 кв.м. та житловою площею 25,3 кв.м., підвал літ. «Пд»; сарай літ. «Г»; навіс літ. «Ж»; вбиральня літ. «З»; ворота «№2»; огорожа «№3»; огорожа «№4»; вигрібна яма «№5»; замощення літ. «І». Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2022 року у сповір витребувано докази, а саме витребувано у приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Масловську Ірини Юріївни копію спадкової справа, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Крім того просить суд приєднати до матеріалів справи звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги визнає не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається: житловий будинок літ.В, загальною площею 59,7 м.кв. та житловою площею 25,3 м.кв, підвал - Пд, сарай літ.Г, навіс літ.Ж, вбиральня літ.З, Ворота №2, Огорожа №3, Огорожа №4, Вигрібна яма №5, Замощення -І . Загальна вартість - 152959 гривень. Згідно до свідоцтва про право спадкування за законом від 20 січня 1981 року № 86 [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , якій належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] . Рішенням Хотинської міської ради № 163/7 від 12 липня 2000 року вирішено узаконити самовільні збудовані будівлі по [ADDRESS] (літня кухня, сарай) [PERSON] який помер. Відповідно до довідок Хотинської міської ради від 06.04.2022 року № 100/22 та від 27.01.2022 року № 279 [PERSON] належить земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд 0,1000 га [ADDRESS] та для ведення особистого селянського господарства 0,1133 га [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] її покійний батько [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований [ADDRESS] з 11.02.1980 року по день смерті [INFO] на день смерті з ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . На даний час в господарстві зареєстрована та проживає донька [PERSON] 14 грудня 2021 року нотаріусом Хотинського нотаріального округу Масловською І.Ю. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] у зв`язку з тим, що на житловий будинок [ADDRESS] відсутні правовстановлюючі документи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 28.01.2022 року спадкодавець [PERSON] померла [INFO] після її смерті заведена спадкова справа 43/2022 № 69052952. До Хотинського районного суду Чернівецької області 04.07.2022 року надійшла копія спадкової справи 180/2021 заведена після смерті [PERSON] . Суд належним чином дослідив спадкову справу та встановив, що вона містить: заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; свідоцтво про смерть [PERSON] ; витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть; довідки від 13.08.2021 року № 3611, № 3612; копія паспорта [PERSON] копія РНОКПП [PERSON] ; свідоцтво про смерть [PERSON] ; інформаційні довідки з спадкового реєстру; згода про обробку пероральних даних; запит; заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину; технічний паспорт на будинок садибного типу [ADDRESS] ; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається із звіту від 14.07.2020 року про проведення технічного обстеження житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за результатами обстеження експерта встановлено, що будинок споруджений 1988 року загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., сарай споруджено 1989 року, навіс споруджено 2020 року, вбиральня споруджена 1988 року, вигрібна яма споруджена 2012 року, ворота та огорожа споруджена 2016 року, замощення споруджено 2019 року. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Згідно з вимогами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до частин першої, третьої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня2019 року у справі № 2-390/2006 (провадження № 61-5088св18), від 26 серпня 2020 року у справі № 636/4329/16-ц (провадження № 61-22570св18). З матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року то до вказаних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного Кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Так, згідно ст.529 цього Кодексу, - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа Спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 549 ЦК УРСР, передбачено - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, відповідно до от. 529 ЦК У PCP позивач являюсь спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] . Крім того з матеріалів справи вбачається, що у позивача існують перешкоди в оформленні права власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, яке належало покійному [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: житловий будинок [ADDRESS] , який складається: з житлового будинку літ.В, загальною площею 59,7 м.кв. та житловою площею 25,3 м.кв, підвал - Пд, сарай літ.Г, навіс літ.Ж, вбиральня літ.З, Ворота №2, Огорожа №3, Огорожа №4, Вигрібна яма №5, Замощення -1 . Загальна вартість - 152959 гривень. Житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом від 20.01.1981 року № 86, однак за життя здійснив самочинне будівництво, яке узаконено рішення Хотинської міської ради від 12 липня 2000 року вже після його смерті. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] збудований 1988 року, що підтверджується звітом експерта про проведення технічного обстеження будинку, господарських будівель і споруд. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, збудовані до 05 серпня 1992 року, регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127. Згідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1,2 ст.3 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 499 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Таким чином позивач через відсутність оригіналу правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок збудований до 1992 року не може отримати та оформити документи на спадщину. Отже, фактична відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно оригіналу правовстановлюючих документів на житловий будинок позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю. З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що відповідач визнав позов та те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених позовних вимог у разі задоволення позовну на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1530 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved