Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

21.12.2021 року позивач [PERSON] звернулась в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 червня 2021 року Миколаївським міським відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 263. В обґрунтування позову позивач вказала, що фактичних шлюбних відносин подружжя не підтримує, почуття взаємоповаги та спорідненості між ними відсутнє через несумісність характерів та різність поглядів на сімейне життя, сімейний бюджет відсутній, спільне господарство вони не ведуть. Сторони проживають окремо один від одного. Проте, відповідач на неодноразові прохання позивача подати заяву про реєстрацію розірвання шлюбу до органу ДРАЦС не реагує, наполягає на необхідності розірвання шлюбу у судовому порядку. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Ухвалою суду від 19.01.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач та її представник - адвокат Луконіна Н.В. надали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили шлюб розірвати, позивач проти надання строку на примирення категорично заперечувала, оскільки це не відповідає її законним інтересам. Відповідач в судове засідання не з`явився. 22.06.2022 р. через канцелярію суду надійшла заява від відповідача про те, що він не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] 10.08.2022 р. через канцелярію суду надійшло клопотання від відповідача, в якому він просив перенести розгляд справи до закінчення воєнного стану у зв`язку з проходженням ним військової служби. Враховуючи зазаначені обставини, а також те, що зі змісту позовної заяви та заяв позивача про призначення справи до розгляду і розгляд позову у відсутності позивача, остання займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що 01.06.2021 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 263. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Судом встановлено, що позивач та відповідач тривалий час не проживають однією сім`єю, між сторонами спору припинилися шлюбні відносини, вони перестали вести спільне господарство, тобто судом достовірно встановлено, що сім`я сторін перестала фактично існувати. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд доходить висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити їх інтересам, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила прохання залишити їй шлюбне прізвище - " [PERSON] ". З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved