Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У липні 2022 році [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну\~заяву мотивує\~тим,\~що 22\~жовтня 2019\~року вона\~зареєструвала шлюб\~з відповідачем,\~про що\~Чернігівським міським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Чернігівській\~області складено\~актовий запис\~за №1903, подружнє життя з відповідачем не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинено, відповідач розірвати шлюб в органах РАЦСу відмовляється, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 25 серпня 2022 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просила її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 жовтня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що складено актовий запис за №1903, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки та чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що передбачає можливість добровільного розірвання шлюбу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини життя подружжя, які свідчать про те, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, визнання відповідачем позовних вимог, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини розпаду сім`ї, на які посилається позивач, є поважними, примирення між подружжям, за таких обставин, неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач клопоче після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, суд, вважає за необхідне після розірвання шлюбу змінити позивачу прізвище на дошлюбне - « [PERSON] ». Враховуючи положення ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved