Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 560000 гривень, а також судовий збір у розмірі 5600 гривень. Позов обґрунтований тим, що між сторонами 29 грудня 2018 року був укладений у письмовій формі договір позики грошей, який був посвічений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 2890 (надалі за текстом Договір позики), згідно якого позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у власність грошову суму 560000 гривень, що відповідно до курсу долара США відносно гривні, визначеного Національним Банком України на дату укладання договору складало 20 000 доларів США. Відповідно до п. 4 Договору позики відповідач зобов`язався строком до 31 березня 2019 року повернути вищевказані грошові кошти, але не виконав прийняті на себе зобов`язання за Договором позики. Після неоднократних спроб зв`язатися в телефонному порядку з Відповідачем чи зустрітися з метою повернення грошових коштів позивач вимушений був звернутися з Відповідача листом та через деякий час звернутись до поліції з заявою. 12 квітня 2021 року позивач направив на адресу відповідача рекомендованим лист - вимогу з повідомленням, копією розписки з описом вкладення до нього. 13 квітня 2021 року позивач звернувся до СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області із заявою (реєстровий номер талона - повідомлення 005684) про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ст.190 КК України. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов в повному обсязі, стягнути з відповідача борг у сумі 560000 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 5600 гривень. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] не визнає факту укладення договору позики із [PERSON] та отримання грошових коштів від [PERSON] . Також представником відповідача було подано клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи. Звернув увагу суду про надання позивачем та його представником письмові докази, які не засвідчені належним чином. Просив суд відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Божемовська Наталя Володимирівна надала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Ухвалою суду від 20 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.11.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 29 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей (далі Договір), зареєстрований у реєстрі за № 2890 та посвічений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В. Відповідно до п. 1 Договору позикодавець передав а позивальник прийняв у власність грошову суму 560000,00 грн., що відповідно до курсу долара США до української валюти на дату укладання договору становить 20000,00 доларів США. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. Як вбачається з п. 4 Договору, сторони домовились, що Позичальник зобов`язаний повернути суму грошових коштів у строк до 31.03.2019 року. Будь-яких доказів виконання у повному обсязі відповідачем своїх зобов`язань, згідно умов договору, та які передбачені ст. 545 ЦК України, матеріали справи не містять. Як вбачається з заяви поданої позивачем в СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області заяви (реєстровий номер талона - повідомлення 005684) в порядку ст.190 КК України, з метою його розшуку боржника [PERSON] . В заяві поданої позивачем до суду 16.12.2021 року (вх. № 62107) він посилаючись на п. 1; 5 Договору зазначає, що у строки передбачені п. 19 Договору позики грошей від 29.12.2018 року за реєстраційним номером 2890, жодних грошових сум позивачу (позикодавцю) не поверталось. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Зі змісту статті 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до\~статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України\~визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не збігатися з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передання коштів у борг. Статтею 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. За заявою представника відповідача судом розглядалась клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Завальнюка Д.Ю. про призначення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі судом було відмовлено. Крім того, з клопотанням про призначення експертизи відповідач та його представником не надав жодних доказів, які б дозволили поставити під сумнів підписання Договору, що нотаріально посвячений 29.12.2019 року приватним нотаріусом Божемовською Н.В. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів за договором позики від 29.12.2018 року у сумі 560000,00 грн., а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернутий у встановлений договором термін. За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути суму боргу в розмірі 560000,00 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у сумі 5600,00 грн.

Outcome: approved