Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У вересні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16.05.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АА-411.07.2 від 06.07.2007 року в сумі 2 634 доларів США 14 центів та 358 041 грн. 32 коп. На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи. 22.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до вимог якого право вимоги за кредитним договором, укладеним [PERSON] з ПАТ «Родовід Банк», перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Оскільки вищевказане рішення суду відповідачем не виконується, ТОВ «Вердикт Капітал» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] три проценти річних у розмірі 237 доларів США 29 центів та 32 253 грн. 15 коп., інфляційних втрат у розмірі 83 056 грн. 04 коп. У судове засідання представник ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, тому відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16.05.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АА-411.07.2 від 06.07.2007 року в сумі 2 634 доларів США 14 центів та 358 041 грн. 32 коп. 22.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до вимог якого право вимоги за кредитним договором № 77.1/АА-411.07.2 від 06.07.2007 року, укладеним [PERSON] з ПАТ «Родовід Банк», перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». З наданого позивачем розрахунку заборгованості трьох процентів річних за період з 18.08.2018 року по 18.08.2021 року вбачається, що три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 2 634 доларів США 14 центів становить 237 доларів США 29 центи (2 634 доларів США 14 центів х 3% х 1096 : 365 : 100) та три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 358 041 грн. 32 коп. за вказаний період становить 32 253 грн. 15 коп. (358 041 грн. 32 коп. х 3% х 1096 : 365 : 100), інфляційні втрати на суму заборгованості 358 041 грн. 32 коп. за період з 18.08.2018 року по 18.08.2021 року становлять 83 056 грн. 04 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також у постанові Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження за наслідком досліджених матеріалів по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про сплату йому відповідачем трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення три проценти річних у розмірі 237 доларів США 29 центи, три проценти річних у розмірі 32 253 грн. 15 коп. та 83 056 грн. 04 коп. інфляційних втрат Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. При цьому, клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп. не підтверджені фактами реального надання послуг адвоката на вказану суму саме по цій цивільній справі. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в указаній сумі є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. У зв`язку з чим, суд вважає правильним та доцільним частково стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, а саме у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved