Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

[PERSON] у липні 2022 року звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] 45 087 грн 52 коп інфляційних втрат та 7 110 грн 55 коп. трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення з 05 листопада 2020 року по день ухвалення рішення, а всього 52 198 грн 07 коп. Позов аргументує тим, що заочним рiшенням Ніжинського мiськрайонного суду вiд 27 лютого 2015 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 140 898 грн 49 коп. Відповідач добровільно рішення суду не виконав. Заочними рішеннями вiд 25 сiчня 2016 року, 30 сiчня 2017 року, 26 сiчня 2018 року, 05 жовтня 2020 року з відповідача стягнуто три проценти річних, інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно повідомлення начальника Ніжинського ВДВС сума боргу у зведеному виконавчому провадженні №62251129 станом на 08.06.2022 становить 400\~614 грн 29 коп. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання не виконує, то відповідно до ст.526, 625, 1048 ЦК України відповідач повинен сплатити йому інфляційні втрати за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Позивач у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого невідоме, викликаний згідно із ч. 11 ст. 128 ЦПК України у судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду не з`явився. Враховуючи, що відповідач відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Як вбачається із заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2020 року у справі № 740/2829/20, заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача 140 230,00 грн в рахунок повернення боргу за договором позики, 668,49 грн - три проценти річних від простроченої суми, а всього стягнуто 140 898,49 грн (а.с. 3 - 4). Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2020 року стягнуто з відповідача на користь позивача 28\~179 грн 70 коп інфляційних втрат за весь час прострочення, 11 001 грн 67 коп. трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно довідки Ніжинського відділу ДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 08.06.2022 №16770, на виконанні і відділі перебуває зведене виконавче провадження №62251129 про стягнення з [PERSON] боргів на загальну суму 409 727 грн 11 коп на користь [PERSON] (а.с.6). За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Зазначена позиція підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що за період з 05 листопада 2020 року по 12 липня 2022 року сума інфляційних втрат становить 45 087 грн 52 коп., три проценти річних 7 110 грн 55 коп. Відповідно до ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч.1 ст.5 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач проти вимог позивача заперечень не подав, наявність боргових зобов`язань перед позивачем не спростував, як і наданого ним розрахунку. \~ \~ \~ \~В свою чергу надані позивачем докази відповідно ст.76-78 ЦПК України є належними і допустимими. \~ \~ \~ \~Позивач наводить розрахунок інфляційних втрат у розмірі 45 087 грн 52 коп та трьох процентів річних у розмірі 7 110 грн 55 коп. за період з 05 листопада 2020 року по 12 липня 2022 року, а просить стягнути зазначені суми з вказівкою за весь час прострочення по день постановлення рішення, не надаючи розрухунку за період по день ухвалення рішення, у зв"язку з чим позов підлягає частковому задоволенню в межах заявлених сум саме за період з 05 листопада 2020 року по 12 липня 2022 року, ураховуючи, що наведений розрахунок за вказаний період відповідає встановленому порядку при умові правильності урахованої при обрахунку суми боргу, яку відповідач не спростував. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з розміру вимог, які підлягають задоволенню, суд вважає необхідним стягнення з відповідача 1\~984 грн 80 коп. судового збору. Враховуючи, що позивач є інвалідом 1 групи безстроково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial