Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача АТ «Універсал Банк» у травні 2022 року звернулося до суду з указаним позовом, який мотивовано тим, що monobank - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. [PERSON] 18 листопада 2019 року звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 18.11.2019 року. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 7200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі). Станом на 28.10.2021 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.17 п.5 Розділу ІІ Умов відбулося істотне порушення відповідачем зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28.10.2021 року направив [PERSON] повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим відповідно до п.5.18., 5.19 Розділу ІІ Умов кредит 26.11.2021 став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену Тарифами. За розрахунком позивача станом на 28.12.2021 загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 15200,77 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредита 14298,20 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 902,57 грн. Ураховуючи, що відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає борг за Договором, що є порушенням прав та законних інтересів позивача, АТ «Універсал Банк» просить суд стягнути із відповідача на його користь заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.10.2019 у розмірі 10517,67 грн. станом на 28.12.2021 року та стягнути судові витрати, понесені при подачі позову у розмірі 2481,00 грн. Стислий виклад позиції відповідачки Відповідач у судові засідання не з`явився, повідомлялася належним чином про час і місце судового розгляду (а.с.47). В судове засідання призначене на 07.07.2022 [PERSON] не з`явився, з електронної скриньки [INFO] надіслав до суду повідомлення про те, що перебуває у м.Києві і просить відкласти судовий розгляд. Відповідач 08.08.2022 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом за указаною електронною адресою, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 09.06.2022 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою суду від 07.07.2022 за клопотання відповідача судовий розгляд відкладено. Представником позивача 11.07.2022 до суду надіслано додаткові письмові докази. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що [PERSON] 18 листопада 2019 року підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 9). У вказаній Заяві зазначено, що відповідач просить відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на його ім`я та установити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. В указаній заяві зазначено, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Відповідач отримав платіжну картку (тип рахунку - чорна картка), [NUMBER] , валюта рахунку - гривня, активна до 01/29. Згідно з Довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту відповідачу 18.11.2019 було установлено початковий кредитний ліміт у розмірі 1000 грн., який збільшувався і остаточно 09.10.2020 становив 7200 грн. Відповідно до Виписки про рух коштів по картці на ім`я [PERSON] за період з 18.11.2019 по 28.12.2021 року останній постійно користувався указаною карткою, зокрема, знімав готівкові кошти у банкоматі, розраховувався за товари, послуги, здійснював перекази іншим особам, поповнював рахунок мобільного телефону тощо. Крім того, відповідач періодично повертав використані кошти шляхом поповнення картки. Всього, за змістом виписки за указаний період сума витрат по картці становить 88638,16 грн., а сума зарахувань на картку - 73437,39 грн. Різниця між указаними сумами становить 15200,77 грн., що за позицією позивача складається із 7200 грн. повністю використаного кредитного ліміту та 8000,77 грн., яка є сумою мінусового балансу по картці відповідача станом на 28.12.2021 року (овердрафт). За розрахунком позивача станом на 28.12.2021 борг [PERSON] в сумі 15200,77 грн. складається із заборгованості за тілом кредита 14298,20 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 902,57 грн. (а.с.6-8). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми прав За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що: «У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів». Повертаючись до обставин цієї справи слід зазначити, що обґрунтовуючи позов, Банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Анкету-заяв, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту як невід`ємні частини укладеного з [PERSON] договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів [PERSON] , ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 18.11.2019 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків 37,2 % річних, відповідальності за порушення грошового зобов`язання саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Відтак додані позивачем до позовної заяви Умови та Правил надання банківських послуг не є складовими укладеного сторонами Договору. В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 18.11.2019 року строки здійснення мінімальних платежів та їх розміру, на що посилається позивач у позовній заяві, не встановлені, процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, могли змінюватись в односторонньому порядку банком без узгодження з відповідачем. Позивач міг додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Також слід зазначити, що обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»). Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Указаний висновок щодо застосування норми права викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. До позовної заяви додана копія Паспорту споживчого кредитування Чорної картки monobank, в якому вказано у рядку «Підпис споживача» - споживач отримує паспорт споживчого кредиту в Мобільному додатку та підписує його в електронному вигляді до підписання Договору (а.с.24-26). Паспорт споживчого кредитування не є складовою договору про споживчий кредит і не може бути доказом фіксації волі сторін договору та його змісту, а тому указаний документ суд відхиляє як неналежний доказ заявлених позовних вимог. Отже, Банк не мав правових підстав для нарахування та списання з карткового рахунку відповідач відповідних сум відсотків за користування кредитом, а також суми в розмірі 902,57 грн. за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] суми в розмірі 902,57 грн. за порушення грошового зобов`язання та боргу за тілом кредиту в тій сумі, яку визначив Банк. Оскільки відповідач не спростував розрахунок боргу за тілом кредиту, суд ураховуючи позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 156/268/21, визначає розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону. При цьому визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з [PERSON] , суд виходить з таких мотивів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту». Судова практика у цій категорії справ є незмінною і підтверджується позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20. Як установлено судом у цій справі з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по рахунку відповідача Банком нараховувались і списувались відсотки за січень-липень 2021 року в загальній сумі 2780,87 грн. (469,23 грн.+ 293,01 грн. + 370,13 грн. + 387,18 грн. + 411,99 грн.+ 411,30 грн.+ 438,03 грн.), а також позивачем з 14 січня 2021 року щомісячно в односторонньому порядку списувались кошти в якості «Щомісячний платіж. Витрата у розстрочку від 14.12.2020 та від 15.12.2020» в загальній сумі 5166,62 грн. (403,07 грн. + 549,64 грн. + 769,50 грн. + 403,07 грн. + 549,64 грн. + 769,50 грн. + 403,07 грн. + 549,64 грн. + 769,49 грн.). Позивачем не доведено підстав списання з картки [PERSON] за рахунок кредитних коштів з 14.01.2021 як «Щомісячний платіж. Витрата у розстрочку від 14.12.2020 та від 15.12.2020» в загальній сумі 5166,62 грн. та, як вже зазначалось судом, не доведено підстав для списання відсотків в загальній сумі 2780,87 грн., які не передбачені умовами укладеного з відповідачем Договору. Указані суми відсотків та щомісячного платежу в загальному розмірі 7947,49 грн. (5166,62 грн. + 2780,87 грн.) списувались Банком лише у період з 14.01.2021 по 01.08.2021. При цьому саме в цей період надходження на картку [PERSON] становили лише суму 1118 грн. 27 коп. (287,27 грн. + 803 грн. + 28 грн.), що не достатньо для погашення відсотків у повному розмірі, які списані Банком в загальній сумі 2780,87 грн. Отже, Банк, який не заявив вимог про стягнення з [PERSON] відсотків, фактично при їх нарахуванні одразу їх погашав шляхом самостійного їх списання з картки відповідача за рахунок кредитних коштів, штучно змінюючи структуру боргу шляхом віднесення сум відсотків до тіла кредиту. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що сума здійснених саме [PERSON] витрат кредитних коштів має бути визначена шляхом зменшення суми витрат, яка у виписці по картковому рахунку за період 18.11.2019 по 28.12.2021 року вказана у загальному розмірі 88638,16 грн., на суму безпідставно списаних Банком за рахунок тіла кредиту відсотків в загальній сумі 2780,87 грн., сум названих як «Щомісячний платіж. Витрата у розстрочку від 14.12.2020 та від 15.12.2020» у загальному розмірі 5166,62 грн. та 902,57 грн. списаних 01.11.2021 та 01.12.2021 двома платежами як «Відповідальність за порушення грошового зобов`язання». Відтак сума витрат кредитних коштів [PERSON] становить 79788,10 грн. (88638,16 грн. - (5166,62 грн. + 2780,87 грн. + 902,57 грн.)). Ураховуючи суму зарахувань на картку відповідача за період 18.11.2019 по 28.12.2021 року його борг за тілом кредиту становить 6350,71 грн. (79788,10 грн. - 73437,39 грн.) За таких обставин, позов підлягає задоволенню в частині стягнення боргу за тілом кредиту визначеним судом в сумі 6350,71 грн., в іншій частині позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 6350,71 грн., тобто на 41,8%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1037 грн. 06 коп. (2481,00 грн.* 41,8 %) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial