Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

29 червня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на час навчання до 30 червня 2025 року. В обґрунтування позову вказує на те, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розрізано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року. Від подружнього життя сторони мають двох спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2019 року і до досягнення повноліття дітей. У зв`язку з досягненням сином - [PERSON] [INFO] повноліття стягнення аліментів на його утримання з відповідача було припинено. [PERSON] навчається та є студентом першого курсу факультету інноваційних технологій Університету митної справи та фінансів денної форми навчання. Термін навчання в Університеті за освітнім ступенем «бакалавр» до липня 2025 року. У зв`язку з цим [PERSON] не має змоги працювати та належним чином забезпечувати себе. Вважає, що відповідач, яка не проживає з родиною, зобов`язана за законом утримувати дитину та приймати участь у її вихованні. Проте матеріальну допомогу на дитину вона добровільно не надає, хоча має таку можливість. Відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштована. Після погіршення стосунків вони майже не спілкуються. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги, не існує, інвалідом або особою з обмеженими здібностями відповідач не являється, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків відповідач не має. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року по справі № 204/5256/19 (а.с. 9). Від подружнього життя сторони мають двох спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 456 (а.с. 10); дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 травня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 398 (а.с. 11). Отже,\~судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] є\~матір`ю [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року по справі № 204/5650/19 було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання її дітей - [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, в особі батька [PERSON] (а.с. 12). [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, у зв`язку з чим стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] було припинено. При цьому, згідно довідки № 12.2-35/139 від 27 травня 2022 року, виданої Факультетом інноваційних технологій Університету митної справи та фінансів, вбачається, що [PERSON] є студентом 1-го курсу факультету інноваційних технологій Університету митної справи та фінансів денної форми навчання, навчання проводиться за рахунок коштів державного бюджету, термін навчання за освітнім ступенем «бакалавр» до липня 2025 року (а.с. 13). У зв`язку з цим, 29 червня 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] ,\~який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач не приймає участі у витратах на утримання сина. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року,\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] навчається на денній формі навчання на бюджетній основі, а тому не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що вона спроможна\~надавати\~аліменти на утримання повнолітнього сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Однак, позивачем не доведено, що відповідач має можливість та спроможна сплачувати аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] у розмірі заявленому позивачем до стягнення 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. При цьому слід враховувати, що з відповідача на підставі рішення суду стягуються також аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , а отже й відсутні підстави вважати, що вона має можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина в заявленому позивачем до стягнення розмірі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач дійсно має можливість та спроможна сплачувати аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі заявленому до стягнення 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Отже, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, враховуючи, що для навчання позивача необхідно нести витрати на оплату вартості навчання, проїзд до навчального закладу, канцелярські товари, харчування та інше, а також враховуючи, що навчання позивача відбувається за денною формою навчання та на бюджетній основі, суд вважає, що об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів буде 1/6 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підсумовуючи наведене\~та той\~факт,\~що кожен\~з батьків\~повинен виконувати\~свій обов`язок\~з утримання\~дитини належним\~чином та\~у рівній\~мірі нести\~витрати на\~дитину,\~дослідивши та\~оцінивши наявні\~у справі\~докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 29 червня 2022 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до [INFO] , що на думку суду буде об`єктивним,\~необхідним,\~достатнім та\~справедливим розміром\~стягнення аліментів\~з урахуванням\~встановлених обставин\~у справі,\~а отже\~позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 181, 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial