Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

У липні 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 17 листопада 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 3. Від шлюбу в них є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . З відповідачем разом не проживають з 2017 року, спільного господарства не ведуть, відносин не підтримують. Подальше їхнє спільне проживання неможливе, не відповідає волі позивачки та її інтересам, а тому вона просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , дітей залишити проживати з нею. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Тесля П. О. позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 17 листопада 2012 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у виконавчому комітеті Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 3. У шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають з 2017 року, спільного господарства не ведуть, відносин не підтримують. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved