Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 13.06.2022 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Посилається на те, що [INFO] у віці 44 роки помер батько позивачки - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] та [ADDRESS] ). Заповіту батько не складав. До кола спадкоємців І черги за законом, відповідно до правил ст. 529 ЦК (1963 р.), в рівних частках увійшли: дружина померлого [PERSON] , та діти померлого: дочка [PERSON] та син (рідний брат) [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Вказує, що рідний брат постійно проживав та був зареєстрований в будинку по [ADDRESS] , що належав бабі [PERSON] та яка йому заповідала Ѕ частину цього домоволодіння. Отже, на час відкриття спадщини мати позивача та сама позивач, як спадкоємці І черги, постійно проживали із спадкодавцем в спадковому будинку, та незважаючи на те, що заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали, є такими, відповідно до ст.. 549 ЦК 1963 року, що прийняли її шляхом фактичного вступу в управління та користування спадковим майном. Зазначають, що спадковий житловий будинок, в силу правил ст. 22, 24 КпШС УРСР, що діяв на той час, був об`єктом спільного майна подружжя, і відповідно частка [PERSON] у даному будинку становила 1/2 частину, а інша 1/2 частина належала його дружині (матері позивача) [PERSON] . Однак, мати позивача як дружина спадкодавця до державного нотаріуса не зверталася, свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку, що належав їй та померлому на праві спільної сумісної власності не отримувала. Також не оформила та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на фактично успадковане нею майно після смерті чоловіка. [INFO] помер брат позивача [PERSON] . До кола спадкоємців І черги увійшла лише мати позивача [PERSON] , яка на момент його смерті була зареєстрована з померлим за однією адресою, в порядку ст. 1268 ЦК України (2004 р.). [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина Ѕ частка домоволодіння по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємицею І черги за законом та у передбачений законом термін звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. 21.02.2017 року державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Бровченко С.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на житловий будинок [ADDRESS] . 26.01.2022 року від імені [PERSON] представник звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на майно, що належало їй за життя, але не було оформлено належним чином. Проте, 28.01.2022 року державним нотаріусом Бориспільської міської нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано доказів фактичного прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] та не надано правовстановлюючих документів на відповідне спадкове майно. Тому позивач просить суд: - встановити факт прийняття померлою [INFO] [PERSON] після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] , який на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ; - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті 1980 року її батька [PERSON] , який на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] у порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який на час відкриття спадщини належав померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.47). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду, витребувано спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] та інформацію, чи заводилися спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] ( а.с.56,57). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Бориспільської міської ради до суду не з`явився, проте до суду надійшла заява міського голови Бориспільської міської ради В.Борисенка, якою просив справу розглядати без участі представника Бориспільської міської ради та прийняти рішення за наявними матеріалами справи (а.с.123). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] у віці 44 роки помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 05 грудня 1980 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на праві власності, що підтверджується довідкою КП ББТІ №309 від 18.03.2021, Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 15.06.1961 року (а.с.20, 25,26). Спадкоємцями І черги за законом після смерті [PERSON] , відповідно до правил ст. 529 ЦК (1963 р.), є дружина померлого - [PERSON] , та діти померлого: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11 січня 1961 р., свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 березня 1963 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 листопада 1961 року (а.с. 21-23). Мати позивача [PERSON] та позивач [PERSON] , як спадкоємці І черги, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем в спадковому будинку по [ADDRESS] , та відповідно ст.549 ЦК України (1963 р.) вважаться такими, що прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та користування спадковим майном. Брат позивача - [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в будинку по [ADDRESS] , що належав бабі [PERSON] (а.с. 82-85). [INFO] помер брат позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом його смерть серії [NUMBER] від 04.03.2011 року( а.с.24). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS] , що була успадкована [PERSON] за заповітом після смерті баби [PERSON] ( а.с.78). Спадкоємцем І черги за законом після смерті [PERSON] , у порядку ст.. 1268 ЦК України(2004 р.) є мати померлого - [PERSON] , яка спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 квітня 2011 року (а.с.27). Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 березня 1963р., та відповідно є спадкоємицею І черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить у тому числі домоволодіння по [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець 1 черги за законом, яка спадщину прийняла відповідно до ст..1268 ЦК, шляхом постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, 06.02.2017 року звернулася до Бориспільської міської державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадкових прав, що підтверджується копією спадкової справи 31/2017( а.с. 68-100). Відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, та мають право на обов`язкову долю у спадщині, в матеріалах спадкової справи, а також в наданих суду письмових матеріалах справи відсутні. Позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.88). Відповідно до рішення Бориспільської міської ради від 17 грудня 2015 року № 42-2-VII «Про перейменування окремих вулиць, провулків, площі та водного об`єкту міста Борисполя» вулиця Воровського була перейменована у вулицю Гришинська. Спірні правовідносини регулюються Книгою шостою "Спадкове право" Цивільного кодексу України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Нормою статті 22 КпШС УРСР (1963 р.) визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно вимог ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним: довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини: запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі): інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Після смерті [PERSON] та [PERSON] позивач [PERSON] прийняла спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Проте, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 січня 2022 року за № 168/02-31 було відмовлено, оскільки спадкоємицею не надано доказів фактичного прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та не надано право встановлювального документа, в якому б зазначалось, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить саме [PERSON] , в матеріалах спадкової справи відповідні документи також відсутні (а.с.11). Згідно з копією будинкової книги (а.с.37-41) вбачається, що позивач [PERSON] та її мати [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що дійсно [PERSON] від дня свого народження, на час смерті батька [PERSON] та після його смерті разом з матір`ю [PERSON] постійно проживали у будинку по [ADDRESS] . Після смерті матері [PERSON] продовжила проживати у вказаному будинку. Зазначені обставини підтверджують те, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] була неповнолітньою, до смерті батька у 1980 році постійно проживала з батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] в будинку по [ADDRESS] , де й проживає до тепер. Позивач [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] утримувала будинок та присадибну земельну ділянку, підтримувала домашнє господарство, в їх володіння перейшло усе майно, що свідчить про фактичний вступ у володіння та користування спадковим майном. Згідно з довідкою № 309 виданою 18.03.2021 КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що [PERSON] на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 15.06.1961 р., посвідченого Бориспільською держнотконторою 12.07.1961 по Р № 1419, є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] , [ADDRESS] ). Житловий будинок побудований у 1969 році (а.с.20). У силу правил ст. 22 КпШС УРСР (1963 р.), спадковий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] був об`єктом спільного майна подружжя, а отже частка [PERSON] в даному будинку становила 1/2 частину, а інша 1/2 частина належала його дружині, матері позивача, [PERSON] [PERSON] , як дружина спадкодавця, до державного нотаріуса не зверталася та не отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку, що фактично належав їй та померлому на праві спільної сумісної власності. Також не оформляла та не отримувала свідоцтво про право на спадщину за законом на фактично успадковане нею майно після смерті чоловіка [PERSON] . З огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога про встановлення факту прийняття спадщини позивачем та її померлою матір`ю [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки з дня відкриття спадщини фактично вступили в управління та володіння спадковим майном після свого батька та чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , у порядку ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Крім того, враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який на час відкриття спадщини належав померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] на праві спільної сумісної власності також підлягає задоволенню, оскільки відсутність підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з метою відновлення спадкових прав позивача та забезпечення юридичної визначеності, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved