Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. На обґрунтування позову вона зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2016 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Сімейне життя не склалося і вони з відповідачем разом не проживають. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, утримання дитини потребує значних витрат, а відповідач добровільно не надає матеріальну підтримку. [PERSON] працює начальником відділу транспорту в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Срібний Вік», ЄДРПОУ 33011255, отримує дохід у вигляді заробітної плати, отже має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини і на її утримання до досягнення їх сином трьох років. Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину, однак заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання позивачки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, так як дружина [PERSON] працює медичним представником в ТОВ «Ксантис Фарма», а опікуватись їх спільною дитиною доручила своїй матері. Також відповідач у своєму відзиві зазначив, що його мати [PERSON] через свій банківський рахунок надала позивачці матеріальну допомогу на загальну суму 7\~500,00 грн., а він особисто у жовтні 2021 двома платежами перерахував на користь позивачки кошти на утримання сина на загальну суму 59\~998,00 грн. Від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому вона зазначила, що надання стороною відповідача матеріальної допомоги на утримання сина та онука є не правом, а обов`язком відповідача, передбаченим статтями 181 та 185 Сімейного кодексу України. Вона звертає увагу суду на те, що малолітній син сторін народився у березні 2021 року, а перший платіж від сторони відповідача надійшов тільки на початку липня 2021 року, тобто через 3 місяці після його народження. Цей платіж менше, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Також, відповідач у справі не забрав дружину та їх спільну дитину при виписці з пологового будинку, не відвідував їх під час знаходження матері та дитини у лікувальному закладі. Стосовно того, що відповідач просить ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання дитини з моменту ухвалення рішення, то воно, на думку сторони позивачки, не підлягає задоволенню, оскільки це не відповідає вимогам Закону. Що стосується того, що позивачка, в даний час, офіційно працює та отримує дохід, то з огляду на диспозицію ст. 84 СК України, право дружини на утримання від свого чоловіка є безумовним і абсолютним, воно не залежить від того, працює дружина, чи ні. Також, не має значення для вирішення судом питання про стягнення аліментів отримує вона соціальну державну допомогу на дитину чи ні. А ще позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6\~000,00 грн., які просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 16 листопада 2021 року провадження у справі було відкрито і розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 червня 2016 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану\~Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). На даний час сторони разом не проживають, що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання матері та дитини. Даний факт не заперечується відповідачем. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказані відомості також підтверджуються довідками про реєстрацію місця проживання. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, і на своє утримання в розмірі 1/4 щомісяця до досягнення сином трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку, але заперечує проти утримання дружини, посилаючись на те, що вона працює і має стабільний дохід у вигляді заробітної плати.. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом N 475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст. 18 СК передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. В частині 2\~статті 51 Конституції України\~закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, так як вказаний розмір аліментів буде необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дитини. Стосовно стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, суд зазначає наступне. Положеннями ч. 1\~ст. 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2, 4\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини, дитина мешкає разом із матір`ю, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог\~ст. 84 СК України. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи містять довідку за підписами директора та головного бухгалтера ТОВ «Торгівельний Дім «Срібний Вік» щодо доходів [PERSON] , [INFO] , РНОКПП № [NUMBER] який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно даної довідки, відповідач офіційно працевлаштований і має стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Отже відповідач, на думку суду, має можливість надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку і зазначена сума не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи розмір його доходів. Крім того відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. Зважаючи на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про стягнення з нього аліментів на користь дружини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, починаючи, з дня подання позовної заяви до суду, та до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 гривень, від сплати якого позивачка звільнена. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги, суду надано: Договір про надання професійної правничої допомоги від 13 лютого 2022 року; Акт наданих послуг (виконаних робіт) від 19 лютого 2021 року; квитанція до прибуткового-касового ордера № 004 від 19 лютого 2021 року за надані адвокатські послуги на суму 6000,00 грн. Вказані витрати складаються із: 1\~000,00 грн. - вивчення правовідносин, надання консультацій з питань сімейного та цивільного процесуального законодавства України, 3 000 грн. складання відповіді на відзив, виготовлення копій додатків до неї, направлення її відповідачеві та подання її до суду, 2\~000 грн. представництво інтересів позивача в суді. Усього, надано послуг на суму 5\~000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд вважає за необхідне зменшити суму вказаних витрат до 5 000,00 грн. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 гривень, від сплати якого позивачка звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial