Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] , мотивуючи вимоги тим, що дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку кошти на її утримання не надає, хоча є працездатним та матеріально забезпеченим. Просить стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (а.с. 18), подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, провести розгляд справи у її відсутності (а.с. 14). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с. 19). Представник відповідача [PERSON] адвокат Таужнянський Д.В., який діє на підставі ордера від 26 серпня 2022 року (а.с. 21), подав до суду заяву в якій не заперечує проти задоволення позову, просить провести розгляд справи у його відсутності (а.с. 20). Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання. Враховуючи заяви сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видано повторно 08 червня 2021 2021 року Барським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 6). Дитина [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] , що підтверджується актом обстеження фактичного проживання, видано 08 липня 2022 року виконавчим комітетом Барської міської ради Вінницької області (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку, та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Ненадання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини є підставою для задоволення позову. За таких підстав, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи їх стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 20 липня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 992 грн 40 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць. На підставі ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, частин 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України, пунктів 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved