Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи його тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . Мати дитини померла. В ході проведеної позивачем перевірки встановлено, що рівень безпеки дитини «дуже небезпечний», і дитина була направлена до КНП «Міська дитяча лікарня №2». Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міськради №583-01р [PERSON] було відібрано від батька і дитину поставлено на первинний облік. Позивач просив суд відібрати дитину [PERSON] [INFO] , від батька - [PERSON] [INFO] , без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти на користь дитячого державного закладу, у якому буде перебувати малолітня [PERSON] . Учасники справи у засідання не прибули, представник третьої особи подав заяву про слухання справи без його участі, не проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що батьком [PERSON] [INFO] є відповідач. Мати дитини померла [INFO] . 11.10.2021р. позивачем проведено оцінку рівня безпеки дитини [PERSON] і встановлено, що рівень безпеки дитини «дуже небезпечний». Третьою особою проведено перевірку та складено акт обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , згідно якого виявлено конфлікт у родині через зловживання батьком алкоголю, та лупцювання дитини. Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міськради від 13.10.2021р. №583-01р малолітню [PERSON] відібрано від батька [PERSON] і наказом №234 від 13.10.2021р. дитину поставлено на первинний облік. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з тим, що відповідач не займається вихованням та утриманням дочки [PERSON] , зловживає алкогольними напоями, не працює, тому суд вважає за можливе відібрати останню від батька без позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи питання про відібрання дитини, суд вважає за необхідне також вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, оскільки батьки, не звільняються від обов`язку утримувати дитину навіть у випадку позбавлення останніх батьківських прав чи відібрання у них дитини. При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач є особою працездатною, здатен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та достатнім буде 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України на відповідача належить покласти судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1808 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved