Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з нею. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони є батьками дочки [PERSON] , перебували у шлюбі, який розірвано за судовим рішенням від 17.08.2012, цим же рішенням визначено місце проживання неповнолітньої дитини сторін разом з матір`ю. 06 травня 2022 року, коли [PERSON] перебувала у лікарні, батько дитини [PERSON] забрав дочку [PERSON] разом з особистими речами проживати до кімнати за місцем свого проживання, та з того часу чинить матері перешкоди у спілкуванні з дитиною. До цього часу неповнолітня [PERSON] постійно проживала з матір`ю, з батьком спілкувалась вкрай рідко, він не цікавився її життям та розвитком. [PERSON] постійно працює, не може належним чином приділяти увагу дочці, жодні обставини, які б надавали батькові перевагу у питанні місця проживання дитини, відсутні. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та з викладених у позовній заяві підстав просили суд задовольнити позов. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] . З відзиву відповідача вбачається, що позовні вимоги сторона відповідача вважає безпідставними, адже 08.05.2022 дочці сторін [PERSON] виповнилось 14 років, і на підставі ч.3 ст.160 СК України з цього часу вона самостійно визначає місце проживання з одним з батьків, що проживають окремо. Ірина проживає з батьком з 16.05.2022, проживати з батьком було її свідомим рішенням, і повертатись на проживання разом з матір`ю вона не бажає. \~ \~ \~ \~Представник залученої судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради Ільїна А.В., не вбачаючи підстав для задоволення позовних вимог, свою позицію обґрунтовувала тим, що оскільки дитина сторін [PERSON] , [INFO] , вже досягла 14-річного віку, вона має законні підстави, встановлені ст.160 СК України, самостійно обирати, з ким з батьків їй проживати. 31.05.2022 за зверненням [PERSON] комісією служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради було вивчено умови проживання сім`ї [PERSON] , під час обстеження встановлено, що він проживає разом з дочкою [PERSON] , зауважень до умов проживання у комісії не виникло. В подальшому представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне. \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.11.2014 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області. \~ \~ \~ \~Зі змісту рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.08.2012, яке набрало законної сили 28.08.2012, вбачається, що [PERSON] з 20.09.2005 перебувала у шлюбі з [PERSON] , який вказаним судовим рішенням розірвано, одночасно цим же рішенням визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] . \~ \~ \~ \~З довідки сектору «Реєстрація» відділу «ЦНАП» департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 2027-4/22 від 24.05.2022 вбачається, що місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за місцем проживання її матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~З пояснень учасників процесу судом встановлено і ніким не оспорюється, що після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, а неповнолітня [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] до середини травня 2022 року, коли почала проживати разом з батьком [PERSON] за місцем його проживання, де проживає і на момент розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.141, 155 СК України, мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання\~шлюбу між\~батьками,\~проживання їх\~окремо від\~дитини не\~впливає на\~обсяг їхніх\~прав і\~не звільняє\~від обов`язків\~щодо дитини,\~крім випадку,\~передбаченого частиною\~п`ятою статті\~157\~цього Кодексу. Здійснення\~батьками своїх\~прав та\~виконання обов`язків\~мають ґрунтуватися\~на повазі\~до прав\~дитини та\~її людської\~гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, за змістом ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, а малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Таким чином, після досягнення дитиною 14 років, у разі відсутності між батьками, що проживають окремо, згоди щодо того, з ким буде проживати дитина, спір між ними не може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, натомість місце проживання дитини у такому разі визначається нею самою. Допитана судом за правилами допиту свідків з урахуванням особливостей, передбачених ст.232 ЦПК України, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , повідомила суду про обставини свого проживання з матір`ю [PERSON] та підтвердила, що у травні 2022 року, після виповнення їй 14 років, вона зателефонувала своїй бабусі матері її тата, та попросила зустрітись, під час цієї зустрічі вона повідомила про своє бажання переїхати на проживання до батька. Після розмови з бабусею та татом, вона переїхала проживати до останнього, де і проживає на даний час. Неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що проживання з татом є її свідомим вибором, будь-якого тиску на неї не чинилось, на даний час з татом їй проживати комфортніше, оскільки мама тривалий час, близько останніх чотирьох років, не дозволяла їй спілкуватись з батьком, а також виходити з квартири без її супроводу. Дитина пояснила також, що на даний час її пересування є вільним, батько її не обмежує у спілкуванні з однолітками, у неї з`явились друзі та склались позитивні стосунки з батьком, і повертатись на проживання до мами вона на даний час не бажає. Відсутні будь-які відомості про примушування дитини до проживання з батьком і у служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради, якою за зверненням [PERSON] проводилась відповідна перевірка. Відтак, суд переконався, що переїзд неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьки якої проживають окремо, на проживання до батька є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком дій будь-яких інших обставин. При цьому суд переконався, що [PERSON] повністю усвідомлює зміст ст.160 СК України та обізнана про своє право у будь-який час змінити місце свого проживання з батьком та повернутись до матері. Надані сторонами [PERSON] та [PERSON] показання за правилами допиту свідків вищезазначених висновків суду не спростовують. Оскільки дитина [PERSON] , [INFO] , про визначення місця проживання якої заявлено вимогу, досягла віку, з якого самостійно визначає місце свого проживання з кимось з батьків, що проживають окремо, та вільно скористалась своїм правом на зміну місця проживання, позов [PERSON] про визначення місця її проживання разом з матір`ю задоволений бути не може, а такі вимоги матері є безпідставними. При цьому суд враховує, що за положеннями ст.ст.157-158 СК України, питання участі матері [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають вирішенню батьками дитини спільно, а у разі спору способи участі у вихованні дитини вирішуються органом опіки та піклування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed