Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гринда Р.М. звернувся до суду з позовом [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Трускавецької міської ради Львівської області про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Більше року тому відповідач виїхала за межі те\-риторії України в Росію створювати нову сім`ю, діти залишилися проживати з батьком. На даний час позивач разом з дітьми знаходиться у м. Трускавці як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується відповідними довідками. Де знаходиться матір дітей достеменно невідомо. Офіційне визначення місця проживання дітей позивачу необхідне як у відношенні до матері дітей, оскільки незважаючи на те, що діти проживали з батьком, звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стяг\-нення аліментів, так і у інших відносинах, оскільки позивачу необхідно дово\-дити той факт, що саме він один піклується про дітей. Просить суд визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом із з батьком [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, але до початку судового засідання надали заяву про розгляд справи без присутності позивача та його представника, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до його початку надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи служби у справах дітей Трускавецької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 листопада 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, підтверджено що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є сторони по справі. Згідно копії характеристики, виданої головою квартального комітету №28 від 12.03.2021 року, на гр. [PERSON] , вбачається, що останній зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із своїм батьком та дітьми: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки, виданої КНП «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради» виданої 11.03.2021 року, вбачається, що [PERSON] , 1978 року народження, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, нарколога. Відповідно до характеристики учня 1-А класу Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 [PERSON] , [INFO] , вбачається, що дитина проживає з татом. Батько [PERSON] , приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина. Навчальний заклад хлопчик відвідує систематично. Завжди охайно вдягнений. Дитина забезпечена усім необхвдним шкільним приладдям та іншими речами. Згідно акту обстеження умов проживання, який складено начальником ССД [PERSON] та головним спеціалістом ССД Колінько В.В. виконкому Синельниківської міської ради, за адресою: [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] проживає разом із своїми батьками: [PERSON] та [PERSON] та зі своїми дітьми: [PERSON] та [PERSON] , мати дітей [PERSON] проживає окремо. Згідно копій довідок № 1331-5000654570; № 1331-5000657990; № 1331-5000658404, виданих 01.04.2022 року управлінням праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 20.07.2022 року щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вбачається що [PERSON] та [PERSON] , проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зі слів [PERSON] зазначено, що з лютого 2020 року сини проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] ., з початком повномасштабного вторгнення Росії в Україну, гр. [PERSON] разом з дітьми переїхали в м. Трускавеиь, де проживають як внутрішньо перемішені особи в орендованій квартирі. 07.07.2022 року спеціалістом служби у справах дітей Трускавецької міської ради здійснено обстеження умов проживання [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання дітей задовільні: наявні необхідні меблі та побутова техніка, для хлопчиків облаштовані окремі спальні місця та робоче місце, батько проявляє до дітей любов та турботу, піклується про їхній фізичний та духовний розвиток. Мати дітей [PERSON] було повідомлено про дату та час засідання комісії, з питань захисту прав дитини, але вона не з`явилася, однак на телефонний номер у Вайбер працівника служби у справах дітей надіслала повідомлення про те, що вона не заперечує щодо визначення місця проживання її малолітніх синів: [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком. Враховуючи зазначене вище, визнано доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] за місцем його проживання або перебування. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідач у своїй заяві пояснила, що вона не заперечує проти проживання дітей із батьком. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Враховуючи вік малолітніх: [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на день ухвалення судового рішення не можуть дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, суд вважає, що на даний час проживання малолітніх синів з батьком, який фактично проживає з ними, буде відповідати саме інтересам дітей, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному. Крім того, суд враховує те, що відповідач надала суду заяву про визнання позову. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком не суперечитиме їхнім інтересам, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved