Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

08 червня 2022 року Вінницька окружна\~прокуратура в\~інтересах держави\~в особі\~Вінницької міської\~ради звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. У позовній заяві зазначено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2021 у справі №127/29033/20 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Згідно ухвали суду, яка набрала законної сили 13.11.2021, [PERSON] 01.10.2020 близько 22 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Audi 80», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній вулиці Шмідта в м. Вінниці, зі сторони вул. Тімірязєва, не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», здійснив в`їзд на нерегульоване перехрестя з вулицею Некрасова, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Scoda Octavia А5» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі вулиці Некрасова в напрямку вулиці Коцюбинського. Після первинного зіткнення водій автомобіля «Audi 80» [PERSON] змінив напрямок руху в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який перебував в нерухомому стані на проїзній частині вулиці Шмідта в напрямку вулиці Некрасова. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Scoda Octavia А5» [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1173 від 19.11.2020 отримала тілесні ушкодження у вигляді «закритий перелом правої плечової кістки у середній третині діафізу». Дані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості (кожне) належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 16.11, 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла [PERSON] з 07.10.2020 по 19.10.2020 (12 ліжко-днів) перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується відповідною довідкою вказаного закладу №488/01.26 від 28.04.2022. Згідно з вказаною довідкою середня вартість одного ліжко-дня у відділенні за вказаний період становила 436, 77 грн. Таким чином, вартість лікування [PERSON] у травматологічному відділенні КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» склала 5241, 24 грн. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена ухвалою суду, яка набрала законної сили, останній зобов`язаний відшкодувати до місцевого бюджету витрати закладу охорони здоров`я в сумі 5241, 24 грн., понесені на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] . Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2022 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 20\~липня 2022\~року на\~адресу суду\~від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій останній зазначає про те, що на час ДТП 01 жовтня 2020 року був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант», поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/7456640. Також, вказує на те, що вважає, що компенсувати витрати на лікування повинна ТДВ СК «Альфа-Гарант», так як, він вже виплатив потерпілій [PERSON] 50\~000 грн. (а.с. 51). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2021 року (справа № 127/29033/20), звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням з потерпілою [PERSON] . Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито (а.с. 9-10). Вказаною вище ухвалою суду встановлено, що [PERSON] 01 жовтня 2020 близько 22:30 години, будучи водієм, керуючи технічно справним автомобілем «Audi 80», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній вулиці Шмідта в м. Вінниці, зі сторони вул. Тімірязєва, не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», здійснив в`їзд на нерегульоване перехрестя з вулицею Некрасова, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia А5» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі вул. Некрасова в напрямку вул. Коцюбинського. Після первинного зіткнення водій автомобіля «Audi 80» [PERSON] змінив напрямок руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який перебував в нерухомому стані на проїзній частині вул. Шмідта в напрямку вул. Некрасова. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Octavia А5» [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1173 від 19.11.2020, отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритий перелом правої плечової кістки у середній третині діафізу». Дані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості (кожне) належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З довідки КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 28 квітня 2022 року № 488/01.26 слідує, що [PERSON] перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» з 07 жовтня 2020 року по 19 жовтня 2020 року. Середня вартість одного ліжко-дня в травматологічному відділенні становить 436 грн. 77 коп., фактично проведено 12 ліжко-днів, вартість лікування хворого за цей період становить 5\~241 грн. 24 коп. (а.с. 8). 12 травня 2022 року Вінницька окружна прокуратура зверталась з листом до Вінницької міської ради, в якому просила надати інформацію щодо відшкодування у добровільному порядку [PERSON] до бюджету Вінницької міської територіальної громади шкоди у вигляді витрат, понесених КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» на лікування потерпілої [PERSON] , а також інформацію з приводу проведення Вінницькою міською радою претензійно-позовної роботи для відшкодування завданої шкоди (лист Вінницької окружної прокуратури від 12 травня 2022 року № 50/4213 вих-22) (а.с. 11). З листа Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19 травня 2022 року, № 01/00/011/ [NUMBER] слідує, що Вінницька міська рада з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину до [PERSON] не зверталась, а кошти, що витрачені Вінницькою міською клінічною лікарнею швидкої допомоги на лікування потерпілої від злочину вчиненого [PERSON] в добровільному порядку до бюджету Вінницької міської територіальної громади не відшкодовані (а.с. 13-14). КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної спеціалізованої медичної допомоги населенню в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом, який затверджений рішенням Вінницької міської ради від 29 січня 2021 року № 161, затверджено статус Комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Відповідно до п. 1.1 вказаного Статуту, КНП «ВМКЛ ШМД». Згідно п. 1.2, 1.4 цього Статуту, підприємство є власністю Вінницької міської територіальної громади, власником підприємства є Вінницька міська територіальна громада в особі Вінницької міської ради. Відповідно до\~ст.\~1166\~ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 ст. 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до пункту 2 Порядку № 545 визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з пунктом 3 Порядку № 545 визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Отже, витрати понесені на лікування [PERSON] підлягали відшкодуванню за рахунок [PERSON] , однак останнім ці витрати в добровільному порядку відшкодовані не були. Вінницька міська рада з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] до суду не зверталась. Частиною 3, 4 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з статтею 1 цього Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону). Як було зазначено вище, пункт 3 Порядку № 545 містить пряму вказівку про те, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Тобто, у даному випадку незалежно від причин не звернення з відповідним позовом закладу охорони здоров`я прокурор мав право на звернення з цим позовом на підставі закону. Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Матеріали справи свідчать, що підставою звернення прокурора до суду є неналежне виконання Вінницькою міською радою свої повноваження щодо вжиття заходів з відшкодування у встановленому законом порядку витрат комунального закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Отже в цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку місцевої громади) й особи, винними діями, якої завдано шкоди здоров`ю потерпілого, на лікування якого витрачені кошти комунального закладу охорони здоров`я, та відновлення порушеного порядку відшкодування таких витрат, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Враховуючи те, що фінансування закладу охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів міського бюджету, а тому відсутність відшкодування коштів, витрачених на лікування потерпілої від злочину, є порушенням прав територіальної громади міста Вінниці. Вінницька міська рада, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не вжила заходів щодо стягнення вищевказаних витрат, тому у прокурора наявні обґрунтовані підстави для звернення до суду з даним позовом. Щодо заперечень відповідача про те, що його цивільно-правова відповідальності за шкоду станом на дату ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», а тому обов`язок по відшкодуванню витрат на лікування покладається на останню, не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини, які виникли між відповідачем, як страхувальником та ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховиком, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким регламентовано відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вина [PERSON] у вчинені злочину встановлена ухвалою суду, яка набрала законної сили, розмір витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, доведений в судовому порядку та в добровільному порядку [PERSON] не відшкодовано. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved