Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

01.12.2021 року представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, який діє в інтересах малолітніх: [PERSON] , [PERSON] , звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також просив стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь законного представника дітей. Крім того, просив передати [PERSON] і [PERSON] органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для подальшого влаштування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.06.2021 р. до служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради надійшло повідомлення з комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради щодо влаштування 06.06.2021 року двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що діти залишилися без догляду матір`ю, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. За даним фактом відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за статтею 184 КУпАП (неналежне виконання батьківських обов`язків), за результатами розгляду якого, громадянці винесено попередження. За інформацією, наданою працівниками поліції, в квартирі, де перебували діти, було брудно, розкидані речі, відсутні продукти харчування, помешкання знаходилося в занедбаному стані. 08.06.2021 [PERSON] з`явилась до служби, надала письмове пояснення, щодо ситуації, яка виникла та зазначила, що має бажання повернути дітей в сім`ю. Однак, за весь період перебування дітей в центрі відвідала їх лише один раз, через місяць після влаштування. 09.06.2021 малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , поставлені на профілактичний облік служби у справах дітей як діти, що опинилась в складних життєвих обставинах. Малолітні в КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради перебувають і до тепер. За час перебування дітей в державному закладі до служби у справах дітей адміністрації Корабельного району періодично надходять телефонні дзвінки від громадян, які представляються сусідами [PERSON] , та повідомляють, що громадянка веде антигромадський спосіб життя, зловживає наркотичними речовинами та спілкується з особами, схильними до вживання наркотичних речовин та вчинення злочинів. Представник позивача також зазначила, що служба у справах дітей адміністрації Корабельного району відвідувала адресу проживання [PERSON] для проведення профілактично - роз`яснювальної роботи з метою повернення малолітніх дітей в сімейне оточення. Однак, жодного разу двері не відчиняли. На телефонні дзвінки мати дітей не відповідає, а на запрошення не реагує. Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся в суд з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі, розгляд справи провести за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини його неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача, а також враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , а також Свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , матір`ю малолітніх дітей є відповідач [PERSON] . Вказані обставини також підтверджуються наявними в матеріалах справи витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] і [PERSON] . Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради з 06.06.2021 року по теперішній час. Згідно з інформацією, наданою вказаним закладом соціально-психологічної реабілітації дітей від 17.08.2021 р., мати неповнолітніх, [PERSON] , за час перебування дітей у центрі відвідувала їх один раз, а саме: 01.07.2021 року. Настрій дітей під час побачення був піднесений, діти раділи візиту, а також з нетерпінням чекають на інші зустрічі та сумують за матір`ю. Також повідомили, що мати під час візиту до центру була в тверезому стані, цікавилась долею та здоров`ям своїх дітей. За інформацією, наданою Миколаївським міським центром соціальних служб для сімей, дітей та молоді Миколаївської міської ради за вих. № 27139/74.01-16/21-2 від 09.07.2021, фахівцями Центру 30.06.2021 р. було здійснено відвідування сім`ї за місцем проживання. Під час візиту стало відомо, що у помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічні норми, наявна потреба у прибиранні та косметичному ремонті. Мати дітей, [PERSON] , повідомила, що спілкується з дітьми, які перебувають у КЗ «ЦСПРД», у телефонному режимі, алкогольними напоями не зловживає. У розмові з жінкою стало відомо, що вона найближчим часом має намір подати документи для відновлення документу, що посвідчує особу та повернути дітей у сім`ю. Також зазначили, що з гр. [PERSON] проведено психолого-педагогічну бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, підвищення рівня знань щодо виховання дітей відповідного віку, переваг виховання дітей у біологічній сім`ї, ведення здорового способу життя, покращення санітарно-гігієнічних умов проживання, запропоновано допомогу спеціалістів Центру та перенаправлено до Центру зайнятості Корабельного району, ЦНАП Корабельного району. Від здійснення соціального супроводу [PERSON] категорично відмовилась, пояснюючи це тим, що здатна вирішувати свої проблеми самостійно. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Про відсутність участі у вихованні дитини свідчить повідомлення Миколаївського районного управління відділення поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 16.08.2021 за Вих. № 8043/53-2021, згідно з яким по відношенню до відповідача [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). З Довідки - характеристики від 01.07.2021 р., складеною відносно відповідача [PERSON] , вбачається, що остання сусідами характеризується негативно. Підтримує відносини з особами, схильними до скоєння злочинів та правопорушень. Зловживає спиртними напоями. Має двох неповнолітніх дітей, вихованням яких не займається. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 р. "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У своєму висновку від 09.11.2021 року орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради також зазначив, що відповідач [PERSON] є одинокою матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Вказали, що служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради 07.06.2021 отримала повідомлення з комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, щодо влаштування 06.06.2021 року до їх закладу двох малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з тим, що діти залишились без догляду дорослих за місцем свого проживання. 09.06.2021 малолітні [PERSON] , [PERSON] поставлені на профілактичний облік служби у справах дітей як діти, що опинилась в складних життєвих обставинах. Зазначили, що з липня 2021 року відповідач [PERSON] на контакт зі службою не йде. Спеціалісти неодноразово відвідували адресу проживання громадянки для проведення профілактично - роз`яснювальної роботи, з метою повернення малолітніх дітей в сім`ю. Однак, жодного разу двері ніхто не відчинив. На телефоні дзвінки мати дітей не відповідала і на запрошення не реагувала. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважав за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах малолітніх. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Як з`ясовано судом, що відповідач самоусунулась від спілкування з дітьми, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, зокрема: не забезпечує необхідними харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, ці обставини доведено належними та допустимими письмовими доказами, які підтвердили факт ухилення батьків від виконання своїх обов`язків відносно малолітніх дітей, тому з урахуванням інтересів дітей в силу їх віку, та спираючись на норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, як мати дітей, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлена права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Оскільки судом не встановлено можливості передати дитину другому з батьків, бабі, дідові та іншим родичам, мачусі, вітчиму, відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 167 Сімейного Кодексу, дитина передається на опікування органові опіки та піклування для вжиття заходів для захисту прав та інтересів дітей та вибрано найбільш кращий спосіб подальшого влаштування долі дітей. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав, передачу дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для подальшого влаштування, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи з предмету позову, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради одночасно звернувся з вимогами щодо стягнення з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі ј частки усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян для дітей відповідного віку на користь законного представника дітей. Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника (ст.14 Сімейного кодексу України). Як передбачено у статті 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування (ст.246 Сімейного кодексу України). Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч. 2 та ч. 3 ст. 193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Виходячи з предмету спору та суб`єктного складу сторін, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, який подано в інтересах малолітніх: [PERSON] , [PERSON] , в частині стягнення з відповідачів аліменти на утримання дітей на користь законного представника дітей, оскільки визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки, зважаючи на те, що чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітньою дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов`язки опікуна на представництво інтересів малолітньої особи, яка перебуває під опікою, в тому числі представляти інтереси малолітньої дитини в судових інстанціях, в даному випаду шляхом звернення з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого будуть передані малолітні діти, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей або зробить неможливим його виконання в цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, який діє в інтересах малолітніх: [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав, передачу дитини органу опіки та піклування для подальшого влаштування та стягнення аліментів, підлягають частковому задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: partial