Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 28 серпня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 161. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання вони часто не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали сварки та суперечки, спільне життя не склалося в силу несумісності характерів. З відповідачем на протязі чотири років проживаємо окремо, спільного господарства не ведемо, спільний бюджет у нас відсутній, ми не підтримуємо подружніх відносин. Тому, [PERSON] просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, просили розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 28 серпня 2007 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 161. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає та перебуває на утриманні матері. За час спільного проживання сторони не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали сварки та суперечки, спільне життя не склалося в силу несумісності характерів. Сімейні відносини припинені чотири роки тому, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини носять формальний характер. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітнього сина залишити проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved