Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

До Нетішинського міського суду Хмельницької області надійшла позовна заява [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Третіми особами у позові зазначені: треті особи:\~приватний нотаріус\~Дніпровського МНО\~Бондар І.М.,\~Нетішинський ВДВС\~у Шепетівському\~районі Хмельницької\~області Центрально-Західного\~МУ МЮ\~(м.\~Хмельницький).\~ Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що 26.09.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №НМN0GK0000000010, згідно умов якого позивач отримав кредит в сумі 40056,89 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.09.2015 року. Згідно договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати. 22 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 1467 про стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 25 179, 52 доларів США; заборгованість за відсотками - 10 497, 09 доларів США; комісія - 3 454, 83 доларів США; пеня - 99 344, 27 доларів США. Строк за який провадиться стягнення 10 років 8 днів, а саме: з 26.09.2008 по 04.10.2018 10 листопада 2021 року головним державним виконавцем Нетішинського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально- Західного МУ МЮ (м. Хмельницький) Занюк Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67448917 з примусового виконання виконавчого напису № 1467 виданого 22 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Також позивач зазначає, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області № 2/679/596/2013 від 10.12.2013 позов ПАТ КБ\~\~"Приватбанк" до [PERSON] про звернення стягнення було задоволено частково. Було вирішено в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №HMN0GK0000000010 від 26.09.2008 року в розмірі 40637,81 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.08.2013 року становить 324 696 гривень 13 копійок і складається із заборгованості за кредитом - 25316,56 доларів США, заборгованості по процентах - 7106,61 доларів США, заборгованості по комісії - 2114,21 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань - 4135,50 доларів США, штрафів - 31,29 доларів США і 1933,64 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] та належить праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HMN0GK0000000010 від 26.09.2008 року) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його продажу - 267393 гривні 50 копійок. Вважає, що існують правові підстави для визнання виконавчого напису Дніпровського МНО [PERSON] від 22 травня 2019 року № 1467 таким, що не підлягає виконанню тому, що він вчинений приватним нотаріусом з грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та\~Закону України "Про нотаріат", а також, оскільки заборгованість за кредитним договором № №НМN0GK0000000010 від 26.09.2008 не є безспірною. У зв`язку з вище викладеними обставинами позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 06.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Також ухвалою суду від 06.07.2022 було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67448917 відкритому 10 листопада 2021 року головним державним виконавцем Нетішинського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Занюк Ю.О. на підставі виконавчого напису № 1467, вчиненого 22 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , з метою реалізації вказаного житла та перерахування виручених коштів в рахунок погашення заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк». Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином. 10 серпня 2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає, що нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а тому виконавчий напис є правомірним, та його вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства, а доводи позивача є нікчемними. Представник відповідача зазначив, що позивач не оспорює укладання з відповідачем кредитного договору та договору іпотеки. Також у відзиві вказав, що боржник може оспорити лише правильність вимог зазначених у виконавчому написі, позивачем не надано доказів щодо безспірності заборгованості, а відповідачем в свою чергу було надано нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису всі необхідні документи, згідно з Переліком документів, затвердженим Постановою КМУ№1172 від 29.06.1999, а момент вчинення виконавчого напису банк мав право на звернення. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1\~ст. 174 ЦПК України\~при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Треті особи\~про розгляд\~справи в\~порядку спрощеного\~провадження належним чином\~повідомлені, будь-яких\~заяв чи\~клопотань не\~заявляли. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судовим розглядом встановлено, що 26.09.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №НМN0GK0000000010, згідно умов якого позивач отримав кредит в сумі 42870,12 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.09.2015 року. Згідно договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії. Графіком погашення кредиту по договору №НМN0GK0000000010 від 26.09.2008 визначено строк повернення кредиту - 26.09.2015 (а.с. 12-17, 18-19). Також між позивачем та відповідачем 26.09.2008 було укладено договір іпотеки №НМN0GK0000000010, квартири [ADDRESS] , з метою забезпечення виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором №НМN0GK0000000010 від 26.09.2008. Договір іпотеки посвідчено 26.09.2008 приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Ковальчук Л.Я. та зареєстровано в під № 1568 (а.с. 20-22). 22 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 1467 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договорі іпотеки №НМN0GK0000000010, посвідченого 26.09.2008 приватним нотаріусом Нетішинського МНО Ковальчук Л.Я., за реєстровим № 1568, в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 25179,52 доларів США; заборгованість за відсотками - 10497,09 доларів США; комісія - 3454,83 доларів США; пеня - 99344,27 доларів США, що всього становить 138475,71 доларів США. Строк за який провадиться стягнення 10 років 8 днів, а саме: з 26.09.2008 по 04.10.2018 (а.с. 10). 10 листопада 2021 року головним державним виконавцем Нетішинського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного МУ МЮ (м. Хмельницький) Занюк Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67448917 з примусового виконання виконавчого напису № 1467 виданого 22 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. про звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 8-9). Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області № 2/679/596/2013 від 10.12.2013 позов ПАТ КБ\~\~"Приватбанк" до [PERSON] про звернення стягнення було задоволено частково. Було вирішено в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №HMN0GK0000000010 від 26.09.2008 року в розмірі 40637,81 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.08.2013 року становить 324 696 гривень 13 копійок і складається із заборгованості за кредитом - 25316,56 доларів США, заборгованості по процентах - 7106,61 доларів США, заборгованості по комісії - 2114,21 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань - 4135,50 доларів США, штрафів - 31,29 доларів США і 1933,64 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] та належить праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HMN0GK0000000010 від 26.09.2008 року) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його продажу - 267393 гривні 50 копійок. Вказане заочне рішення набрало законної сили 03.02.2014, але було скасовано ухвалою того ж суду від 19.12.2014(а.с. 28-30). В подальшому рішенням Нетішинського міського суду від 14.08.2020 у справі 679/2157/13-ц (номер провадження 2/679/2/2020) у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки (договір іпотеки квартири №НМN0GK0000000010\~від 26.09.2008) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НМN0GK0000000010\~від 26.09.2008,\~ в\~розмірі 40637,81\~доларів США,\~яка станом\~на 15.08.2013\~складала 324696,13\~грн,\~ було відмовлено, оскільки банком строк виконання основного зобов`язання було змінено внаслідок пред`явлення 27.06.2013 до відповідача (позичальника) вимог про дострокове погашення заборгованості, а тому позивач (банк) не вправі звертати стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за процентами та пенею, нарахованими після 27.06.2013. Рішення набрало законної сили 15.09.2020. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою\~статті 8 Конституції України\~передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18\~ЦК України\~нотаріус здійснює\~захист цивільних\~прав шляхом\~вчинення виконавчого\~напису на\~борговому документі\~у випадках\~і в\~порядку,\~встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акту в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав\~боржника у\~процесі вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису відбувається\~у спосіб,\~передбачений підпунктом\~2.3\~пункту 2\~глави 16\~розділу ІІ\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій,\~-\~шляхом надіслання\~іпотекодержателем повідомлень\~-\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень іпотекодавцю\~та боржнику,\~якщо він\~є відмінним\~від іпотекодавця.\~Натомість нотаріус\~вирішує питання\~про вчинення\~виконавчого напису\~на підставі\~документів,\~наданих лише\~однією стороною\~-\~стягувачем. Згідно\~ст. 46 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчинює нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядок вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчих написів подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний суд України в постанові від 20.05.2015 року (справа №6-158цс15). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, у постановах Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Частина друга стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Судом встановлено, що кредитним договором №HMN0GK0000000010 від 26.09.2008 року встановлено строк повернення позивачем [PERSON] кредитних коштів за даним кредитним договором 26.09.2015. При цьому оспорюваним виконавчим написом №1467, який вчинено 22.05.2019 приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М., було звернено стягнення на нерухоме майно квартиру, яка належить позивачу, відповідно до договору іпотеки. За рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованість за кредитом - 25179,52 доларів США; заборгованість за відсотками - 10497,09 доларів США; комісія - 3454,83 доларів США; пеня - 99344,27 доларів США, що всього становить 138475,71 доларів США. Строк за який провадиться стягнення 10 років 8 днів, а саме: з 26.09.2008 по 04.10.2018. Рішенням Нетішинського міського суду від 14.08.2020 у справі 679/2157/13-ц (номер провадження 2/679/2/2020) у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки (договір іпотеки квартири №НМN0GK0000000010\~від 26.09.2008) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НМN0GK0000000010\~від 26.09.2008,\~ в\~розмірі 40637,81\~доларів США,\~яка станом\~на 15.08.2013\~складала 324696,13\~грн,\~ було відмовлено, оскільки банком строк виконання основного зобов`язання було змінено внаслідок пред`явлення 27.06.2013 до відповідача (позичальника) вимоги про дострокове погашення заборгованості, а тому позивач (банк) не вправі звертати стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за процентами та пенею, нарахованими після 27.06.2013. Це рішення суду не скасоване та є чинним. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто відповідачем (банком) 27.06.2013 було пред`явлено до позивача (позичальника) вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №HMN0GK0000000010 від 26.09.2008, внаслідок чого відповідача (банк) не мав права нараховувати передбачені даним договором проценти після 27.06.2013. Відповідач (банк) на власний розсуд змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення кредитної заборгованості за період з 26 вересня 2008 року до 04 жовтня 2019 року є безпідставними, оскільки право банку нараховувати штрафні санкції припинилося внаслідок направлення позичальнику 27.06.2013 вимоги про дострокове погашення заборгованості, а строк дії кредитного договору закінчився 26.09.2015. Проте, звертаючись до нотаріуса за видачею оскаржуваного виконавчого напису, банк просив звернути стягнення на нерухоме майно, в рахунок погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також комісії і пені за період (з 26.09.2008 по 04.10.2018), який виник вже після вимоги банку про дострокове погашення заборгованості (27.06.2013), та за межами дії договору (з 26.09.2008 по 26.09.2015), що виключає безспірність заборгованості.\~ Тобто, на час вчинення виконавчого напису існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, що спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника. Висновки суду узгоджуються із позицією, висловленою у постановах Верховного Суду: від 23 червня 2022 року в справі №456/220/15-ц (провадження 61-4009св21) та від 08 серпня 2022 року у справі 752/16820/19 (провадження 61-20408св21). Відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та відсотків, зазначені у виконавчому написі, є безспірними, що свідчить про те, що такий був виданий без дотримання вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Відповідачем суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача та наявність у нього права вимоги. Не надано таких документів і третьою особою -\~приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, та беручи до уваги те, що нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було встановлено факту безспірності заборгованості та не отримано всіх передбачених законом для цього підтверджуючих документів, суд дійшов висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, а позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved