Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.12.2021 року звернулася до суду з позовною заявою до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами [ADDRESS] . 01.10.2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенко В. А. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку із пропуском строку. Зазначила, що у зв`язку із активними бойовими діями в м. Авдіївці з 2014 року з міста виїхали усі нотаріуси, а згодом і позивач із сім`єю виїхали з міста до іншої області. Просить суд визначити додатковий строк тривалістю два місяці для прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження, а також зобов`язано Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Василенка В. А. надати інформацію зі спадкового реєстру щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.02.2022 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник позивача Хлидчи В. С. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник відповідача - Авдіївської міської ВЦА Покровського району Донецької області - в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.04.1960 року Авдіївським міським відділом РАЦС Сталінської області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21.07.1979 року відділом РАГС Авдіївської міської ради Донецької області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.07.1979 року, актовий запис № 194. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згідно до договору купівлі-продажу від 04.01.1967 року та зареєстрованого в реєстрі за № 3-2, [PERSON] продав, а [PERSON] придбала одноповерховий будинок з прилеглими до нього службовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] . Згідно до заповіту посвідченого 22.06.2010 року приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенком В. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1377, за відомостями якого [PERSON] на момент смерті заповідає [PERSON] все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25.02.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новогродівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 128. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області В. А. Василенко № 684/02-31 від 01.10.2021 року [PERSON] відмовлено в реєстрації спадкової справи та видачі свідоцтва про спадщину після смерті матері гр. [PERSON] , через те, що вона пропустила шестимісячний строк та відсутність документів, які б свідчили про прийняття спадщини спадкоємцем незалежно від подання ним заяви. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 68115996 від 17.01.2022 року спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 68115972 від 17.01.2022 року [PERSON] було посвідчено 22.06.2010 року заповіт за номером у Спадковому реєстрі № 49515056, номер в реєстрі нотаріальних дій № 1377. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст. 1268 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У відповідності ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Слід зауважити, в п. 3 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» пленум Верховного Суду України зазначив, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до вимог ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, суд враховує ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згідно з якою практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права. Так, право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions). Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначені обставини свідчать про поважність причин пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, а тому, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визначити [PERSON] додатковий строк у два місяці з дня набрання чинності судовим рішенням для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved