Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У березні 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» його на користь майнову шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 117290,43 та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів позивача та [PERSON] - особи, чия відповідальність застрахована відповідачем, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а відповідно до постанови суду [PERSON] визнано винним у вказаній ДТП. Відповідач не здійснив жодної виплати згідно договору та не відшкодував завдані збитки в добровільному порядку. Дані обставини й зумовили звернення позивача з відповідним позовом до суду про відшкодування шкоди та завданих збитків внаслідок пошкодження майна під час ДТП. Представник третьої особи надав письмові пояснення, згідно яких заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки такі є необґрунтованими та незаконними. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 10.03.2022 прийняв позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрити провадження\~у справі, розгляд справи ухвалив проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання позивач не з`явився, його представником подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився,\~а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання,\~хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлений. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи\~\~за правилами заочного спрощеного позовного провадження відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 03.11.2021 року о 19 год. 08 хв. на автомобільній дорозі між селами Яблунівка та Дубовий Гай Прилуцького р-ну Чернігівської області внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] , водієм транспортного засобу ВАЗ 21099, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , належного [PERSON] , відбулося зіткнення вищевказаного автомобіля з належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобілем PEUGEOT 3008, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . При зустрічному роз`їзді [PERSON] не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом, який рухався назустріч, чим порушив вимоги п.13.3 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» [PERSON] відмовився на відеофіксацію бодікамери, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив обставини, викладені в складених щодо нього протоколах. На підставі викладених обставин, постановою Прилуцького міськрайонного суду від 09.12.2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП. а саме: порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, але оскільки [PERSON] вчинив два адміністративні правопорушення, то на підставі ч.2 ст.36 КУпАП стягнення на нього накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, яким являється правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Зазначена постанова суду набрала законної сили (а.с.12, зворот). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП застрахована ТДВ «Міжнародна страхова компанія», [PERSON] ТДВ «СК «Кредо» (а.с.11, зворот). [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] відповідно до довіреності від 17.11.2021 посвідченої приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Ігнатовою Л.Л., зареєстровано в реєстрі за №3911, є користувачем та володільцем автомобіля PEUGEOT 3008, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8-9) Повідомлення про ДТП інформацію про страховий випадок було надіслано ТОВАРИСТВУ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ, що видала поліс ОСЦПВВ власників наземних ТЗ 202382138, терміном дії з 04.01.2021 р. по 03.01.2022 р. [PERSON] на автомобіль ВАЗ 21099 з номерним знаком [NUMBER] , у відповідності до якої сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, станови 130000 грн., також, такі повідомлення надіслані МТСБУ та ТДВ «СК «Кредо» (а.с.25-35). Як встановлено в судовому засіданні, аварійного комісара для проведення огляду ТЗ та вартості заподіяної шкоди (збитків), відновлювального ремонту вищевказаними установами направлено не було. Як вбачається з висновку експерта №078/21 від 17.11.2021 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля PEUGEOT 3008, випуску, реєстраційний номер [NUMBER] : вартість відновлювального ремонту, у відповідності до технологічних вимог завода-виробника, пошкодженого в ДТП автомобіля станом на день дослідження 16.11.2021 року становить 119790,43 грн.; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коофіцієнта фізичного зносу, станом на день дослідження 16.11.2021 року, становить 69728,73 \~ \~ \~ \~грн., в т.ч. ПДВ 20% у вартості складових та матеріалів 10203,95 грн.; розмір (вартість) матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля станом на день ДТП 03.11.2021 року становить 69728,73 грн. (а.с.13-24). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосудця, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч.2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст.82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, як завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до\~ст.\~8\~Закону України\~«Про страхування»\~страховий випадок\~-\~подія,\~передбачена договором\~страхування або\~законодавством,\~яка відбулася\~і з\~настанням якої\~виникає обов`язок\~страховика здійснити\~виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза- частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно п. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 979 ЦК У країни, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Відповідно до підп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі наявності інших підстав, встановлених законом. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15. Судом встановлено, що станом на дату ДТП 03.11.2021 року цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія». Вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля становить 119790,43 гривень. Станом на день подачі позову у добровільному порядку ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ "МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" відшкодування шкоди заподіяної ДТП, не проводилось, хоча з відповідною заявою позивач до відповідача звертався. Таким чином, враховуючи розмір франшизи та вартість відновлюваного ремонту, розмір матеріальної шкоди становить 117290,43 грн. та підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин заявлені позовні вимоги є обґрунтованими. Позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження сплачено 2300,00 грн., а також, 1172,90 грн. судового збору. На підтвердження витрат пов`язаних з отриманням правничої допомоги позивачем не надано жодних доказів про розмір, вартість та оплату таких послуг, тому вимога щодо стягнення витрат на отримання правничої допомоги задоволенню не підлягає. За таких обставин згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3472,90грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial