Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] , з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 2020 року забудови, загальною площею - 83,20 кв.м., жилою площею - 45,60 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 37,60 кв.м., а також на господарські будівлі та споруди: гараж, літня кухня, сарай, погріб, огорожа та каналізаційна яма. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є забудовником та власниками всього житлового будинку (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] . Вказує, що земельна ділянка, площею - 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] та на якій розташоване вищезазначене будинковолодіння (житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] ) належить їй [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 24.10.2006 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим №1-5567 та державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯД №697920, виданий 10.01.2007 року. В адміністративному порядку (шляхом прийняття виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування рішення про визнання права власності на нерухоме майно «житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] з подальшою видачею свідоцтва про право власності на це нерухоме майно та його реєстрацією у державній реєстраційній службі Богуславського районного управління юстиції Київської області), оформити та зареєструвати право власності на житловий будинок за співвласниками не виявилось можливим, постільки відповідно до підпункту «10», пункту «Б», статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ще 14 квітня 2012 року відбулись зміни, згідно з яких орган місцевого самоврядування (виконавчий комітет сільської, селищної та міської Рад) позбавлений можливості визнавати право власності на об`єкти нерухомого майна (житлові будинки, квартири, тощо) за фізичними чи юридичними особами, а також у зв`язку з тим, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за N834-VIII від 26.11.2015 року було викладено у новій редакції, попередню ст.18 Цього ж Закону, яка передбачала видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно державним реєстратором скасована і на даний час державний реєстратор органу державної реєстрації прав вже не видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно взагалі. Окрім того, згідно з п.49 Постанови Кабінету Міністрів України за №868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося двома і більше особами, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає документ, яким визначено окрему частину об`єкта нерухомого майна, що набувається у власність кожною з таких осіб, або їх письмову заяву про розподіл часток у спільній власності на новозбудований або реконструйований об`єкт нерухомого майна у зв`язку з набуттям права спільної власності на такий об`єкт, а враховуючи те, що такий документ в неї, як забудовника будинковолодіння (житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] ) відсутній від другого з подружжя та відповідача у справі, це змусило її, як забудовника та фактично власника вказаного будинковолодіння, з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернутись із даним позовом безпосередньо до суду. Позивач зазначає, що перешкод для визнання за нею права власності на вказаний будинок не існує, оскільки будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами) по [ADDRESS] побудований без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати, а також будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком спеціаліста з технічного нагляду на будівництвом будівель і споруд та висновком Богуславського районного сектору ГУ ДСНС України у Київській області. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без його участі Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1993 року. Земельна ділянка, площею - 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 24.10.2006 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим №1-5567 та державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯД №697920, виданий 10.01.2007 року. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , який складено 02.07.2021 року товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехексперт», у господарстві [PERSON] і [PERSON] є житловий будинок з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 2020 року забудови, загальною площею -83,20 кв.м., жилою площею - 45,60 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 37,60 кв.м., а також господарські будівлі та споруди : гараж, літня кухня, сарай, погріб, огорожа та каналізаційна яма. Висновком №1 від 03.02.2022 року складеним спеціалістом з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд [PERSON] підтверджено, що житловий будинок [ADDRESS] , 2020 року забудови, та господарські будівлі і споруди зведені (побудовані) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Також вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком СПД [PERSON] № 1 від 04.02.2022 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 496 гривень 20 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved