Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» у якій просила: здійснити захист її прав споживача фінансових послуг шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни про стягнення з неї заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС». Вимоги за заявою обґрунтовано тим, що 02.08.2021 року рекомендованим листом з №4905121911407 позивачка отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 27.07.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №66283986 з примусового виконання виконавчого напису №9023, виданого 14.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості в розмірі 14356 грн. Позивачка є боржником за кредитним договором №816442-А від 25.02.2020, укладеним не з відповідачем, а з ТОВ «СС СЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач на підставі договору №40071779-68 від 16.09.2020 відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Позивачка нібито має прострочену заборгованість за період з 16.09.2020 по 16.04.2021 по несплаченим відсоткам за користування кредитом», при тому, що позивач не має ані простроченої , ані строкової заборгованості за сумою кредиту. Вважає, що вимоги відповідача є неправомірними та не безспірними, а виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Грисюк О.В. безпідставно,незаконно, з порушенням встановленої законодавством процедури, тому в зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, що зареєстровано в реєстрі за №9023, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості за кредитним договором №8164442-А від 25 лютого 2020 року у сумі 14356 гривень. Ухвалою суду від 18.08.2021 року позовну заяву було залишено без руху. На адресу суду 09.08.2021 року надійшла заява [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 11.08.2022 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено. На виконання ухвали суду від 18.08.2021 року позивачем було надано копію квитанції про сплату судового збору. Ухвалою суду від 15.09.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини не явки суду не повідомив. Відзив на адресу суду не надавав. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно кредитного договору «816442-А» від 25.02.2020 року встановлено, що між ТОВ «СС СЛОУН» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів в кредит в сумі 10000.00 грн., запланована дата повернення кредиту 25.03.2020 р., загальна сума, що підлягає стягненню становить 14950,00 грн.(а.с.14-22). Згідно Угоди до Кредитного договору №816442-А від 25.02.2020 року встановлено, що [PERSON] отримала від ТОВ «СС ЛОУН» кредит в сумі 10000,00 грн., строком авто пролонгації з 26.03.2020 р. по 14.04.2020 включно, запланованою датою повернення кредиту є 14.04.2020 р., за користування кредитом в період авто пролонгації. Позичальник сплачує Кредитору проценти за підвищеної процентною ставкою в розмірі 4% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 945.35 %, загальна вартість кредиту становить 22950, сумою повернення є 22950 грн. (а.с.23-24). Згідно виконавчого напису від 14.05.2021 року зареєстрованого за № 9023 встановлено, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором 816442-А від 25.02.2020 року в сумі 14\~356,00 грн. (а.с.13). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2021 року встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №9023 від 14.05.2021 року виданого Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в сумі 14356,00 грн. (а.с. 10). Згідно копії поштового конверту, встановлено що на адресу [PERSON] було надіслано позивачці постанова від 27.07.2021 року про закриття виконавчого провадження №66283986 (а.с.11). 09.09.2021 року на адресу суду надійшла постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 26.08.2021 року згідно якої встановлено, що було зупинено стягнення за виконавчим провадженням №66283986 на підставі ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 1.08.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в сумі 14356,00 грн. (а.с.47). 05.01.2022 року на адресу суду позивач надала докази по справі. Згідно запиту на публічну інформацію встановлено, що було зроблено запит до Міністерства юстиції України щодо наступної публічної інформації наказу Міністерства юстиції України від 01.11.2021 №3897/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я [PERSON] ; рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 25.10.2021 №4 (а.с.54). Згідно повідомлення від 02.12.2021 року встановлено, що інформація була збережена у форматі PDF що підтверджує надходження в електронній формі 01.12.2021 з Міністерства юстиції України копії наказу Міністерства юстиції України №3897/5 від 01.11.2021 та листа від 01.12.2021 (а.с.55). Згідно листа Міністерства юстиції України №3897/5 від 01.11.2021 встановлено, що свідоцтво про право на занняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07.11.2005 за №6014 на ім`я [PERSON] анульовано в зв`язку з неодноразовими порушенням нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, та набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій та неодноразовими порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України (а.с.56-59). Згідно наказу про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] встановлено, що свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07 .11.2005 року за №6014 на ім`я [PERSON] було анульовано (а.с.59). Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Проте, у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. На зазначене зверталась увага у рішеннях касаційної інстанції, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17зазначено: в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, на які посилалася заявник в апеляційній та касаційній скаргах, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова № 662) Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до пункту 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" № 9 від 01.11.96\~судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначає стаття 265 КАСУ, а саме: 1. Резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили. 2. Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Оскаржуваний виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості за кредитним договором №8164442-А від 25 лютого 2020 року у сумі 14356 гривень, вчинений вчинений 21.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, що зареєстровано в реєстрі за №9023, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З дослідженого в судовому засіданні кредитного договору укладеного 25.02.20 року, на підставі якого вчинено спірний виконавчий напис, встановлено, що договір не був нотаріально посвідченим. Тому, суд приходить до висновку, що вчиняючи 21.05.2021 року спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. неправомірно керувалась пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14,оскільки укладений між відповідачем та банком кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, вчиняючи виконавчий напис нотаріус не звернув увагу, що у заяві про вчинення виконавчого напису заявлена інша сума, ніж сума по договору, а тому відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача була безспірною та на момент звернення стягувача до нотаріуса не сплинув строк позовної давності. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню. Згідно квитанції позивач сплатив судовий збір за подачу позову в сумі 908 грн. 00 коп. Відповідно до вимог\~ст. 141ЦПК України\~судові витрати у даній справі повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved