Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу в сумі 9121,55 грн. та судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.03.2021 року о 13:35 год. в м. Києві по вул. Десятинній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda», д.н.з [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Під час цієї пригоди були заподіяні механічні пошкодження автомобілю марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2021 року у справі № 761/13125/21, відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Станом на 30.03.2021 року транспортний засіб «Toyota», д.н.з. [NUMBER] був застрахований за Договором страхування засобів наземного транспорту та цивільної відповідальності № 250591680.19 у АТ «Страхова компанія «Інго». На підставі зазначеного договору страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 13 911,67 грн. Крім того, станом на 30.03.2021 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Honda», д.н.з [NUMBER] - відповідача [PERSON] застрахована за Полісом № 200834627 у ПрАТ «Старахова компанія «Ван Клік». 29.07.2021 року АТ «Страхова компанія «Інго» в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік» із заявою про страхове відшкодування № 13062, за результатами розгляду якого досягнуто згоди щодо узгодженого розміру страхового відшкодування - 9121,55 грн., що підтверджується заявою АТ «Страхова компанія «Інго» № 13062/1 від 30.08.2021 року. 31.08.2021 року було затверджено Страховий акт № 0034983.08.21/1 та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 9121,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3321. У подальшому між ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020 - ВК від 01.01.2020 року, відповідно до якого останньому переходить право одержання від божника суми основного боргу, відсотків та неустойок у повному обсязі. У зв`язку із вищезазначеним позивач на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просить стягнути із відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 9121,55 грн., судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2022 року вказану справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 83). Ухвалою Святошинського районного суду від 13.05.2022 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 89-90). Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.03.2021 року о 13:35 год. в м. Києві по вул. Десятинній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda», д.н.з [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Під час цієї пригоди були заподіяні механічні пошкодження автомобілю марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2021 року у справі № 761/13125/21, яка набрала законної сили, [PERSON] був визнанний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП (а.с. 59-60). У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі N 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою N 48553 / 99 "Совтрансавто - Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Станом на 30.03.2021 року транспортний засіб «Toyota», д.н.з. [NUMBER] був застрахований за Договором страхування засобів наземного транспорту та цивільної відповідальності № 250591680.19 у АТ «Страхова компанія «Інго». На підставі зазначеного договору страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 13 911,67 грн. (а.с. 25-32). Крім того, станом на 30.03.2021 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Honda», д.н.з [NUMBER] - відповідача [PERSON] застрахована за Полісом № 200834627 у ПрАТ «Старахова компанія «Ван Клік» (а.с. 22). 29.07.2021 року АТ «Страхова компанія «Інго» в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік» із заявою про страхове відшкодування № 13062, за результатами розгляду якого досягнуто згоди щодо узгодженого розміру страхового відшкодування - 9121,55 грн., що підтверджується заявою АТ «Страхова компанія «Інго» № 13062/1 від 30.08.2021 року. (а.с. 58). 31.08.2021 року було затверджено Страховий акт № 0034983.08.21/1 та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 9121,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3321 (а.с. 61,63). У подальшому між ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020 - ВК від 01.01.2020 року, відповідно до якого останньому переходить право одержання від божника суми основного боргу, відсотків та неустойок у повному обсязі (а.с. 14-18). Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Положення статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно підпункту "в" пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) Судом встановлено, що після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , будучи причетний до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце до прибуття працівників поліції, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. Таким чином враховуючи той факт, що шкоду заподіяно з вини відповідача, позивачем сплачено страхове відшкодування потерпілим особам, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним шкода в порядку регресу в розмірі 9121 грн. 55 коп. Також, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 5000 грн. витрат на правову допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу суду надано: Договір про надання правової (правничої) допомоги № 11/2020 від 26.10.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» в особі директора Хоменко Олени Григорівні та адвокатом Терзі Олександром Сергійовичем, акт приймання-передавання наданих послуг від 24.11.2021 року (а.с. 70-73, 75). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таких клопотань до суду не надходило. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За таких обставин, враховуючи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 5000 грн. та підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 2270 грн. судового збору за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved