Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

У листопаді 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення права одного з подружжя на утримання. Позов обґрунтовано тим, що рішенням суду від 11.02.2016 року у справі №185/12034/15-ц з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Проте позивач вважає, що відповідачка отримує достатню пенсію по інвалідності, щоб забезпечити свої потреби, у зв`язку із чим звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з травня 2007 року по листопад 2015 року. З 2014 року висновком МСЕК відповідачці була встановлена друга група інвалідності безстроково. 11 лютого 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення у справі №185/12034/15-ц, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання останньої у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно копії адвокатського запиту від 10.06.2020 року, представником позивача було надіслано до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області запит щодо надання інформації, яка стосується розміру пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання відповідачки, інваліда другої групи станом на 2020 рік (помісячно). Проте представнику позивача було відмовлено на підставі того, що запрошена інформація є конфіденційною. Вказане підтверджується копією вказаної відповіді ГУ ПФ України в Дніпропетровській області. За положеннями ч.2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частинами третьої, четвертою статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами першою та другою статті 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов?язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. Аліменти на утримання одного з подружжя призначаються лише за наявності сукупності умов, в тому числі, потреба в матеріальній допомозі і нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення справа (ВС/КЦС, № 161/16931/16-ц, 11.10.18) Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно копії довідки від 15 березня 2022 року, відповідачка перебуває на обліку ГУ ПФ України в Дніпропетровській області та отрмала пенсію по інвалідності за березень 2022 року у розмірі 2100,00 грн. На підставі всього вищевикладеного, беручи до уваги зазначені фактичні обставини, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог процесуального закону, встановивши, що відповідачка отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved