Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 07.03.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у подружжя народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружнє життя у нього з відповідачкою не склалося, у них виявилися різні погляди на життя. Вказує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з травня 2020 року проживають окремо. Вказує, що неповнолітні доньки проживають разом із відповідачкою, а позивач продовжує приймати участь у їх утриманні, забезпечує їх всіх необхідним. Також вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.07.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 16.08 2022 року відповідач подала відзив, в якому заперечила щодо задоволення позову повністю, зазначила, що спільне проживання сторони припинили лише протягом останнього року, крім того між сторонами відбувалися спроби налагодження відносин під час спільного відпочинку на курортах як в Україні так і закордоном. Також вказує, що старша донька є «особливою» дитиною з народження, відносини, що склалися між сторонами, відображаються на її стані здоров`я. Молодша донька дуже прив`язана як і до матері, так і до батька, болюче сприймає непорозуміння, які виникають між сторонами. Вважає, що ініціатива розірвати шлюб з боку позивача є передчасною, відносини не вичерпали всі можливості до відновлення до нормального стану, просить у задоволенні позову відмовити. 05.08.2022 року відповідач подала заяву про розгляд справи за правилами загального провадження з обов`язковим викликом сторін в судові засіданні, оскільки для вирішення питання про розірвання шлюбу необхідно з`ясувати всі обставини відносин між сторонами, взяти до уваги психічний стан дитини, а також при необхідності вжити заходів для примирення сторін шляхом надання відповідного строку. Частиною 1 ст.277 ЦПК України визначено, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 4 ст.277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Разом з тим, відповідно до положень ч.7 ст.277 ЦПК України, частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження. Поряд з цим, пунктом 1 ч.1 ст.274 ЦПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Беручи до уваги, що дана справа є малозначною,характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає розгляду справи в порядку загального позовного провадження, а тому, для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності розгляду справи у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити. Крім того, суд звертає увагу на те, що розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не обмежує відповідача у здійсненні його процесуальних прав щодо подання відзиву на позовну заяву, клопотань, аргументів, тощо. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.03.2003 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького Районного управління юстиції у Львівській області, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 18 /а.с. 25/. В шлюбі народилися доньки- [PERSON] , [INFO] /а.с. 16/ та [PERSON] , [INFO] /а.с. 17/. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів з приводу поділу майна сторони не мають. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак, із відповідачки на користь позивача слід стягнути 992.40 грн судового збору.

Outcome: approved