Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.08.2013 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на\~те,\~що 09 серпня 2013\~року уклав\~шлюб з\~відповідачем. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Під час шлюбу у них часто виникали сварки та скандали з причинив відсутності взаєморозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З травня 2021 року вони з відповідачем проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Ухвалою суду від 16 червня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 09 серпня 2013 року, шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09 серпня 2013 року, актовий запис №03. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.09.2013 року, виданим виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Позивач зазначає, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, відсутнє розуміння, з травня 2021 року вони проживають окремо. Збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам та інтересам дитини. За змістом положень ч.1\~ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторонам не вдалося створити міцну сім`ю, шлюбні відносини припинені, сторони мешкають окремо. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх сина, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу не просила відновлювати її дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що не ставить питання стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору, сплачений позивачем судовий збір в сумі 992,40 грн. не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved