Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

22.06.2022 р. представник позивача адвокат Повідайчик О.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Також, в належному позивачеві житловому будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не проживають у вказаному житловому будинку більше двадцяти років, житлом не користуються, матеріальної допомоги на утримання житла не надають, оскільки виїхали із вказаного будинку переїхавши до житла за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з цим, наявність реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] перешкоджає позивачу як власнику будинку вільно розпоряджатись своїм майном, впливає на розмір житлово-комунальних послуг. На підставі наведеного, представник позивача просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, проте надав заяву у якій просив розглянути справу без участі позивачки та її представника та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, покликаючись на обставини викладені у такій. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, проте надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позову не заперечують. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є власницею житлового будинку за [ADDRESS] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2022 року (індексний номер витягу 301681460), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1849160821215. (а.с. 6). Із листів Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатської області від 30.06.2022 р., встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: будинок [ADDRESS] та громадянка [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою за адресою: будинок [ADDRESS] . (а.с.16-17). Із Акта обстеження квартири (будинку) [ADDRESS] , вбачається, що відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , значаться зареєстрованими за вищевказаною адресою, проте не проживають в цьому будинку. Цей факт підтверджується сусідами [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ) [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ), та депутатом виборчого округу Бухай А.А. (а.с.8). Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 Житлового кодексу України). Згідно з ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ч.1 ст.321 ЦПК України. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які понад двадцяти років, без поважних причин не проживають в будинку [ADDRESS] , втратили право користування ним, наявність їх реєстрації в будинку позивача створює їй перешкоди, порушує право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належною йому власністю, впливає на розмір житлово-комунальних послуг, тому позов підлягає до задоволення. Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов`язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку.

Outcome: approved