Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказав, що 04.03.2019 року приблизно о 13 год. 45 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] ,в місті Києві, по вулиці Верхній Вал, 16, не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу, чим порушив п. 13.1 ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Пошкоджений транспортний засіб у даному ДТП є приватною власністю позивача. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - відповідача автомобіля «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] за шкоду, заподіяну майну третіх осіб на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім», полісом № АМ 2217409 від 24.03.2018 року. 05.03.2019 року подала до ПрАТ «Київський страховий дім» (страховик Відповідача) повідомлення про ДТП та Заяву про страхове відшкодування, проте на момент подання позову виплати здійснено не було. 09.04.2019 року Постановою Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/3679/19 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 12.03.2019 року складений Звіт про оцінку вартості матеріального збитку - КТЗ № 60/03-19, яким зазначається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок вищезазначеної ДТП, складає 108 759 грн. 57 коп., а вартість матеріального складає 99 099 грн. 57 коп. Матеріальний збиток завданий відповідачем внаслідок ДТП становить 99 099 грн. 57 коп., який не відшкодований. Окрім того вказує, що внаслідок ДТП було завдано суттєвої немайнової шкоди, яка полягає у тому, що з вини відповідача зазнала душевних страждань. Через пошкодження транспортного засобу, змушена була переміщатися лише громадським транспортом, а тому мала планувати свої поїздки із розрахунку на вартість і графік транспортних перевезень, в тому числі, міжміських та міжрегіональних, що значно вплинуло на її розпорядок часу, який їй довелось докорінно змінювати. З врахуванням наведеного просить стягнути з відповідача відшкодування за майнову шкоду у розмірі 99 099 грн.57 коп. а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказав, що позивач звертаючись з позовом до відповідача проігнорував те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньої транспортної пригоди була застрахована у відповідності до Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до страхового полісу серії АМ №2217409 від 22 березня 2018 року страховиком на момент вчинення ДТП була ПрАТ « Київський страховий дім». Посилається відповідач на ст.1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої коди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Щодо моральної шкоди вказав, що позивачем не надано доказів того, що така шкода відповідачем була заподіяна. Просить в позові відмовити повністю. Представник позивача у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. Відповідач та його представник в судовому засіданні, просили суд відмовити в позові повністю, з посиланням на відзив на позовну заяву. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази. До цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV. Судом встановлено, що 04.03.2019 року приблизно о 13 год. 45 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Daewoo" д.н.з. [NUMBER] , в місті Києві, по вулиці Верхній Вал, 16, не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу, чим порушив п. 13.1 ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Пошкоджений транспортний засіб у даному ДТП є приватною власністю позивача. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - відповідача автомобіля «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] за шкоду, заподіяну майну третіх осіб на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім», полісом № АМ 2217409 від 24.03.2018 року. 09.04.2019 року постановою Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/3679/19 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 12.03.2019 року складений Звіт про оцінку вартості матеріального збитку - КТЗ № 60/03-19, яким зазначається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок вищезазначеної ДТП, складає 108 759 грн. 57 коп., а вартість матеріального складає 99 099 грн. 57 коп. Відповідно до страхового полісу серії АМ №2217409 від 22 березня 2018 року страховиком на момент вчинення ДТП була ПрАТ « Київський страховий дім». Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Так, підпункт 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 вказаного Закону в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 зазначеного Закону). З огляду на вищезазначене, невиконання Страхувальником обов`язку повідомлення Страховика може мати наслідком застосування права останнього, після виплати страхового відшкодування, подати регресний позов до страхувальника та не є підставою для висновку, що шкода має бути відшкодована її заподіювачем. Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої коди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідний правовий висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдану шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому, випадку договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця страховика за договором (полісом), які зі свого боку є боржник відповідному зобов`язанні згідно з визначеним законодавством межами їх відповідальності. Виконання страховою компанією свого обов`язку з відшкодування і спричиненою особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не звільняє останню від відшкодування шкоди, розмір якої перевищує відшкодування, виплачене відповідно до указаного закону. У такому випадку правовий інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повній мірі реалізує мету свого існування. Інакше законодавчо закріплена обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності втрачає сенс, оскільки настання страхового випадку не реалізацію договору, обов`язковість якого встановлена законом. З огляду на наведене, колегія Великої Палати Верховного суду дійшла висновку можливість відступити від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15 та постанові від 14.09.2016 у справі 725цс16. Щодо морального відшкодування, суд приймає до уваги наступне, що Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження моральної шкоди. Суд приймає до уваги те, що невиплата матеріального збитку не пов`язана з поведінкою відповідачки. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. Враховуючи викладене вище, позов потрібно залишити без задоволення. Судові витрати, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд покладає на сторону позивача.

Outcome: dismissed