Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в сумі 43 410,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.05.2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 27.05.2015 року рішенням суду шлюб між ними розірвано, після розлучення син проживає з нею, відповідач виїхав до Автономної Республіки Крим, перестав спілкуватись з ними. Рішенням суду від 28.04.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини, але відповідач ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість в розмірі 147 284,92 грн. Починаючи з 2013 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, а й взагалі жодним чином не підтримує контакту з сином; не виявляє батьківської уваги та турботи. Син є дитиною з інвалідністю, потребує постійної реабілітації, додаткових занять з розвитку психо-емоційного стану, мовлення, що потребує постійних занять з логопедом, відвідування басейну на що вона витрачає кошти. На заняття з логопедом витрачено кошти в сумі 28 350,00 грн. та послуги на відвідування басейна - прес тренування в сумі 10 020, грн.. та 5 040,00 грн. - аква прес, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавствапросить позов задовольнити. Ухвалою суду від 25.01.2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребувано докази. Відповідачем відзив на позов не подано. Ухвалою суду від 21.07.2022 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, позивачем та представником третьої особи подані заяви про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.05.2013 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.05.2015 року (справа № 405/2633/15-ц) розірвано. Сторони мають спільну дитину, згідно свідоцтва про народження, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 08.10.2013 року, актовий запис № 1824, батьками [PERSON] , [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда (справа № 405/2377/16-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття сина, тобто до [INFO] . Позивач разом з сином проживає в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою квартального комітету № 22 Подільського району м. Кропивницького від 13.01.2022 року вих. № 17. Відповідач зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорта серії [NUMBER] , виданим Чорноморським РВ ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: відповідно до акту обстеження умов проживання від 10.06.2022 року, складеного працівниками управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, для малолітнього [PERSON] створені належні умови для проживання та розвитку; характеристикою, наданою комунальним закладом «Спеціальна школа № 1 Міської ради міста Кропивницького»від 16.06.2022 року вих. № 146/01,з якої вбачається, що [PERSON] навчається у 2 класі, завжди охайний, заняття відвідує постійно. Дитина потребує систематичного контролю, індивідуальної роботи та корекційного навчання і виховання. Мати приділяє дитині достатньо уваги, батько не цікавиться успішністю сина; інформацією відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якої заборгованість відповідача [PERSON] по виплаті аліментів для утримання сина [PERSON] станом на 01.12.2021 року складає 147 284, 92 грн. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради. Як зазначила позивач, її син [PERSON] потребує постійного лікування та реабілітації, однак батько самоухилився від піклування про дитину, станом здоров`я сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків письмово підтверджують громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З їх письмових пояснень вбачається, що [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , долею його не цікавиться, до дитини не приїжджає, про дитину [PERSON] піклується лише його мати [PERSON] . Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 04.07.2022 року № 3255/49-13-24, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 22.06.2022 року, даний орган вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При вирішенні даного позову судом враховуються обставини, встановлені вищезазначеним висновком, норми ст. 164 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», свідоме ухилення відповідача від спілкування з сином, а тому суд вважає, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, обґрунтовані доказами і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриваються після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. «Особливі» обставини можуть бути зумовлені не лише хворобою (причому не обов`язково важкою), а й фактами, позитивними бажаними. При цьому, враховуючи вік дитини, судом беруться до уваги пояснення позивача про те, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю, потребує постійної реабілітації, додаткових занять з розвитку психо-емоційного стану, мовлення, що потребує постійних занять з логопедом, відвідування басейну на що вона витрачає кошти. На заняття з логопедом витрачено кошти в сумі 28 350,00 грн. та послуги на відвідування басейна - прес тренування в сумі 10 020, грн.. та 5 040,00 грн. - аква прес. Вказані додаткові витрати позивач несе самостійно, понесені нею кошти підтверджуються наданими нею документами, а саме довідкою за № 476 від 22.12.2021 року КЗ «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю Фортечної районної у місті Кропивницькому ради», посвідченням дитини-інвалідка серії [NUMBER] , товарними чеками про оплату занять логопеда та психолога (а.с. 23-33), звітами про заняття в басейні (а.с. 34-35). Вказані витрати підтверджені позивачем та підлягають стягненню з відповідача в розмірі Ѕ від понесених позивачем витрат, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі в сумі сплаченого нею судового збору 992,40 грн. в частині вимог щодо позбавлення батьківських прав та в сумі 992,40 грн. в частині стягнення додаткових витрат. На підставі викладеного і

Outcome: partial