Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Представник позивача - адвокат Мартиненко В.В. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» заборгованості станом на 28.01.2022 за укладеним договором оренди майна з правом викупу №1144210223041 від 23.02.2021 у розмірі 52 882,84 гривні та судових витрат у виді суми сплаченого судового збору в розмірі 2 481,00 гривня. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» та [PERSON] 23.02.2021 був укладений договір №1144210223041 оренди майна з правом викупу. Відповідно до зазначеного договору об`єктом оренди є мобільний телефон Smart/tel Xiaomi Redmi Note 9 Pro 6/64GB Interstellar Grey, вартість якого при викупі в 90 днів складає 9473,00 гривні; вартість при викупі у 12 місяців - 21468,00 гривень. Строк оренди складає 12 місяців, щомісячний платіж - 1 789,00 гривень. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідно до умов договору відповідачу у строкове платне володіння та користування об`єкт оренди шляхом направлення оператором поштового зв`язку «Нова пошта», про що свідчить експрес-накладна №20450350404263 від 23.02.2021 та документи на підтвердження отримання. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, не вносила орендні платежі відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 28.01.2022 становить 52 882, 84 гривні, що складається із суми прострочених орендних платежів у розмірі 16 101,00 гривні; суми пені за прострочені орендні платежі - 7 263,34 гривні; суми штрафу за розірвання договору, що становить 50 % вартості об`єкта оренди - 8 050,50 гривень; суми вартості об`єкта оренди - 21 468,00 гривень. Представником позивача до суду разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 06.05.2022 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача за довіреністю адвокат Мартиненко В.В. в судове засідання не з`явився. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Інших доказів та пояснень, що підтверджували позовні вимоги, представник позивача суду не надав. Відповідач повідомлена судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутності. Також надала копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 лютого 2022 року, відповідно до якого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» та відповідачкою [PERSON] укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144210223041 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання умов, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору об`єктом оренди є мобільний телефон Smart/tel Xiaomi Redmi Note 9 Pro 6/64GB Interstellar Grey, вартість якого становить 9473,00 гривні; вартість при викупі у 12 місяців - 21468,00 гривень. Строк оренди складає 12 місяців (а.с.14). Відповідно до умов договору оренди майна з правом викупу №1144210223041 від 23.02.2021 відповідачка мала здійснити дванадцять платежів в період з 23.02.2021 по 23.02.2022 в рахунок орендної плати, розмір щомісячного платежу становить 1 789,00 гривень. ТОВ «Будинок Комфорту» надав [PERSON] у строкове платне володіння та користування об`єкт оренди шляхом направлення оператором поштового зв`язку «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною №20450350404263 від 23.02.2021. [PERSON] об`єкт оренди отримала, що вбачається із відомостей оператора поштового зв`язку «Нова пошта» на його офіційному веб-сайті, що підтверджується відповідними доказами долученими представником позивача до матеріалів справи (а.с.23). Проте, відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, орендну плату не здійснювала, тому 13.01.2022 позивачем було направлено повідомлення щодо одностороннього розірвання договору та стягнення заборгованості в судовому порядку (а.с.26). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором №1144210223041 від 23.02.2021 року станом на 28.01.2022 становить 52 882,84 гривні, що складається із суми прострочених орендних платежів у розмірі 16101,00 гривні; суми пені за прострочені орендні платежі - 7263,34 гривні; суми штрафу за розірвання договору, що становить 50 % вартості об`єкта оренди - 8050,50 гривень; суми вартості об`єкта оренди - 21468,00 гривень (а.с.11-13). Відповідно до положень ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Відповідно до норм ст.ст.526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Як визначено у ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналіз змісту договору оренди від 23.02.2021, у тому числі положеннями згідно яких визначена мета оренди, дають підстави для висновку, що цей договір є споживчим. Отже, на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Умовами вказаного договору оренди від 23.02.2021, крім штрафу за порушення строків платежів, передбачена ще й пеня в розмірі 1% (одного відсотку) від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором (п.4). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 № 6-2003цс15. Крім того, тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. Це відповідає правовому висновку Верховного Суду, зробленому у постанові від 19.09.2018 у справі № 664/2784/15-ц. Отже, нарахування відповідачці окремо штрафу і пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, та є несправедливим. За цих обставин є несправедливим застосування до відповідачки усіх цих правових наслідків через невиконання нею укладеного договору. У зв`язку з цим, відповідно до положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до відповідачки, враховуючи засади розумності та справедливості, може бути застосовано штрафну санкцію - суму компенсації за порушення умов договору не більш ніж у розмірі п`ятдесяти відсотків вартості продукції - 8 050,50 гривень. Зважаючи на викладене сума заборгованості відповідачки станом на 28.01.2022 становить: 16101,00 гривень - сума прострочених платежів, 8050,50 гривень - сума штрафу за розірвання договору у розмірі 50 % вартості об`єкта оренди, а всього на суму 24151,50 гривня. Сума вартості об`єкта оренди при викупі у 12 місяців у розмірі 21 468,00 гривень також не підлягає стягненню, оскільки умовами договору оренди майна з правом викупу, що укладений між сторонами, встановлено вимоги щодо сплати відповідачкою непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання нею зобов`язань за договором. Таким чином, відповідно до положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови зазначеного договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків на шкоду споживача. Зазначений договір фактично є договором купівлі-продажу з розстрочкою платежу. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 гривня, як передбачено ст.4 Закону України «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 52 882,84 гривні. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 24151,50 гривня, що становить 45,66 % від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1348,18 гривень судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial