Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

11.07.2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Добровольського Е.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 294, 98 грн., а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] 09.08.2007 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] встановлених договором зобов`язань утворилась заборгованість, про стягнення якої просить позивач. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2019 року позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволена частково. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 75 042,84 грн. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. 09.02.2022 року суд за заявою представника відповідача адвоката Зубенко О.А. скасував заочне рішення суду від 02.09.2019 року та призначив справу до розгляду. Заперечення відповідача та її представника проти позовних вимог викладені в заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 60-67), додаткових письмових поясненнях (а.с. 122-124), заяві про застосування строків позовної давності (а.с. 77-81). Суть заперечень сторони відповідача проти позовних вимог полягає у наступному. [PERSON] дійсно уклала споживчий договір про отримання кредитних коштів, проте умови та правила надання банківських послуг вона не підписувала. Позов поданий із пропуском трирічного строку позовної давності. Вважає, що строк позовної давності розпочався з листопада 2007 року і закінчився в листопаді 2010 року, в той час як Банк звернувся із позовом до суду 11.07.2019 року. Банк продовжив нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору. Представник позивача [PERSON] проти застосування позовної давності до вимог позивача заперечив, посилаючись на те, що договір між сторонами діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Сторони не поінформували одна одну про розірвання договору, а тому він автоматичного продовжений на той самий строк. Отже сторони не обумовили строк повернення кредиту. Тому кредитор маж право вимагати виконання договору в будь-який час. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив проводити судове засідання за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Зубенко О.А. до суду не з`явились, представник відповідача подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності відповідача та її представника, проти задоволення позову заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] 09.08.2007 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Власноруч підписуючи вказану заяву, відповідач [PERSON] погодилась з умовами договору, отже зобов`язалась їх виконувати (а.с. 21-22). Крім того, 29.11.2007 року [PERSON] підписала довідку про умови кредитування, в якій між сторонами біли погоджені умови нарахування процентів, комісія за несвоєчасне погашення заборгованості та інші умови надання кредиту (а.с. 23). Позивач отримала банківську карту № [NUMBER] із терміном дії до серпня 2011 року (а.с. 115). Проте, як зазначає позивач у позові, і що не спростовано відповідачем, через неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору станом на 31.05.2019 року за вказаним договором утворилася заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 79 294,98 грн. (а.с. 10-15), і складається з наступного: - \~ \~ \~ \~4472,50 грн. заборгованість за кредитом; - \~ \~ \~ \~63 505,24 заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - \~ \~ \~ \~7065,10 грн. заборгованість за пенею та комісією; - \~ \~ \~ \~500,00 грн. штраф (фіксована частина); - \~ \~ \~ \~3752,14 грн. штраф (процентна складова). Розрахунок заборгованості та виписка за договором свідчить про те, що [PERSON] користувалась кредитними коштами, частково погашала відсотки, комісію та тіло кредиту, проте останній платіж на суму 200 гривень та 92,47 гривень [PERSON] зробила 21.11.2008 року, після чого будь-які платежі в рахунок погашення заборгованості відсутні. Із позовом до суду Банк звернувся 11.07.2019 року. Суд вважає, що [PERSON] порушила взяті за себе зобов`язання, пов`язані із поверненням кредитних коштів, Банк правомірно заявив вимоги про повернення цих коштів, проте пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові внаслідок наступного. За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 дійшов висновку про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). Строк дії картки № [NUMBER] , виданої [PERSON] , закінчився у серпні 2011 року. Із позовом до суду позивач звернувся 11.07.2019 року. Будь-яких дій, які свідчать про переривання строку дії позовної давності, таких як визнання боргу шляхом погашення заборгованості, судом не встановлено, останній платіж [PERSON] зробила 21.11.2008 року. Доводи представника позивача про те, що позичальник має повернути суму непогашеного тіла кредиту незалежно від строку позовної давності є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed