Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~21.12.2021 року судом зареєстровано позов ТОВ «Енера Вінниця» до [PERSON] про стягнення заборгованості, який мотивовано тим, що ТОВ «Енера Вінниця» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕ КП від 14 червня 2018 року № 429), починаючи з 01.01.2019 року. Абз. 4 п.13\~Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії»\~визначено, що упродовж трьох років з 01.01.2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Абз. 5 п.13\~Розділу XVII\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно п. 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в ЗМІ та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги) або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01.01.2019 року приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно п.3.2.13 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу вважається укладеним з дати відкриття особового рахунку за об`єктом споживача. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (п. 4.19 ПРРЕЕ). Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну (п.4.12 ПРРЕЕ). Оператором системи розподілу на території Вінницької області є АТ «Вінницяобленерго», яке здійснювало щомісячне нарахування показників за адресою: [ADDRESS] , квартира згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.12.2013 року належить [PERSON] . За договором № 420720905 від 08.02.2014 року відповідачем було прийнято умови договору про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] . Протягом січня 2019 листопада 2021 року відповідач спожив 5417 кВт год. на суму 7\~364, 22 грн., однак, з 2019 року по 2021 рік відповідачем не сплачено жодної суми, тому заборгованість станом на дату звернення до суду складає 7\~364, 21 грн. ТОВ «Енера Вінниця» просило стягнути з [PERSON] 7\~364,21 грн. заборгованості за спожиту електроенергію за період 01.01.2019 31.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов та відповідь на відзив підтримав, просив вимоги ТОВ задоволити та стягнути з відповідача 7\~364,21 грн. заборгованості за спожиту електроенергію за період 01.01.2019 31.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] . Зауважив, що лише 11.01.2022 року відповідач звернувся до товариства із заявою про зміну власника та закінчення дії договору про постачання електроенергії у зв`язку з продажем житлового приміщення, тому борг нарахований на підставі п. 4.27 Правил РРЕЕ, п.п. 13.6, 13.7 публічного договору про постачання електроенергії. Нові власники не звертались із заявами про укладення договору, тому зобов`язання щодо оплати електроенергії повинен нести відповідач [PERSON] . Заперечив щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3\~000 грн., вважає вказану суму досить завищеною. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Підтримав відзив на позов та заперечення, що приєднані до матеріалів справи (а.с. 54-59, 80-84). Суду пояснив, що [PERSON] приєднався до публічного договору, споживав і оплачував електроенергію до 19.01.2019 року як власник квартири за адресою: [ADDRESS] , заборгованості по оплаті електроенергії він не мав. 19.01.2019 року вказану квартиру придбала [PERSON] , а 08.05.2020 року новим власником стала [PERSON] . На підставі Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 13.6 типового договору, який діяв станом на січень 2019 року у разі зміни власника об`єкта споживання дія договору із постачальником припиняється. Оскільки квартира була продана 19.01.2019 року, то немає підстав для стягнення з відповідача боргу в сумі 7\~364, 21 грн. за період 01.01.2019 до 31.11.2021 року. Просив суд стягнути з позивача на користь відповідача 3\~000 грн. витрат на правничу допомогу. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, 08.02.2014 року між енергопостачальником Вінницькі електричні мережі ПАТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] , як власником квартири, був укладений договір № 420720905 про користування електричної енергією за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). П. 33 договору визначено: цей договір укладається на 3 роки, набирає чинності з дня підписання та вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення. Договір може бути розірваний достроково у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною енергією (п. 34). У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01.01.2019 року приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу (ч.1ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії»). ТОВ «Енера Вінниця» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії згідно постанови НКРЕ КП № 429 від 14 червня 2018 року. Згідно п. 13 абз. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», упродовж трьох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Із типового договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг (ТОВ «Енера Вінниця»), що є додатком до Правил роздрібного ринку електричної енергії і діє станом на січень 2019 року, вбачається, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електроенергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком до цього договору. Умови вказаного договору розроблені відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електроенергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (ПРРЕЕ) та є однаковими для всіх споживачів. Згідно п. 2.1 договору, постачальник продає електроенергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Згідно п. 2.2 обов`язковою умовою для постачання електроенергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Згідно п. 12 п. 6.1 договору, споживач має інші права, передбачені чинним законодавством та цим договором. Пунктом 13.6 договору визначено, що дія договору також припиняється у випадку зміни власника об`єкта споживача. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.2019 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] стала [PERSON] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.01.2019 року, а.с. 62). На підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2020 року, власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.11.2021 року, а.с. 61). Таким чином, з 19.01.2019 року [PERSON] не є власником об`єкта споживача квартири [ADDRESS] , тому на підставі п. 13.6 типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг дія договору була припинена. Згідно наданої позивачем довідки про споживання за період з 01.2019 року до 12.2021 року станом на 31.01.2019 року заборгованості по оплаті електроенергії не було (а.с. 19-22). Заборгованість нарахована позивачем за період з січня 2019 року по грудень 2021 року на 5417 вВт год. на суму 7\~364,22 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ «Енера Вінниця» зазначало, що дана заборгованість підлягає стягненню із [PERSON] , оскільки він не виконав своє зобов`язання і не повідомив постачальника про зміну власника квартири і про припинення договору про постачання електроенергії, а інформації про нових власників у ТОВ не було і з ними договори не укладались. Згідно із п.1 ч.3\~ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до абз. 5 ч. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про ринок електричної енергії» визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно п. 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в ЗМІ та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги) або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ визначено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договорів можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Електропостачальники зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та припинення договору із споживачем в установленому цими Правилами порядку. При переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил. Таким чином, оскільки з січня 2019 року [PERSON] не здійснює споживання електроенергії, оскільки право власності на квартиру (об`єкт споживання) перейшло до іншої особи, жодних дій, що засвідчують його бажання укласти договір про постачання електроенергії не вчинив, проте з 19.01.2019 року фактичне споживання здійснював новий власник, суд вважає, що дія договору із [PERSON] припинена на підставі п. 13.6 типового договору про постачання електричної енергії в редакції станом на січень 2019 року. Крім того, з січня 2019 року відповідач, як споживач, не вчинив жодних дій, передбачених у абз. 5 п.13\~Розділу XVII\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» та п. 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника послуги та/або факт споживання електричної енергії; оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги) або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Враховуючи наведені обставини і норми закону, суд вважає, що підстав для стягнення з [PERSON] боргу за електроенергію за адресою [ADDRESS] за період з 01.01.2019 31.11.2021 року в сумі 7\~364,21 грн. немає. Твердження представника позивача, що [PERSON] зобов`язаний оплатити борг за цей період лише на тій підставі, що він не повідомив про перехід права власності на квартиру, суд вважає необґрунтованим і таким, що суперечить Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Договір про надання правничої допомоги № б/н був укладений 25.04.2022 року із адвокатом Мазуром О.В. (а.с. 93). На підставі договору був виданий ордер на представництво інтересів [PERSON] у Вінницькому міському суді (а.с. 60). Згідно акту виконаних робіт і наданих послуг (а.с. 92) адвокатом Мазуром О.В. відповідно до умов договору були надані такі послуги: підготовка і подача до суду відзиву на позов у справі № 127/34866/21 2 год., підготовка та подача до суду заперечень 1 год 45 хв. Вартість 1 години роботи адвоката 800 грн., загалом складає 3\~000 грн. Факт належного виконання досягнутих сторонами домовленостей щодо надання юридичних послуг підтверджений підписами сторін. Згідно квитанції [PERSON] сплатив адвокату Мазуру О.В. 3\~000 грн. за надання правової допомоги згідно договору від 25.04.2022 року. (а.с. 91). Таким чином, загальна сума витрат на правничу допомогу становить 3\~000 грн. і підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Сплачений судовий збір слід залишити за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved