Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

У провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення додаткових витрат на дитину. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2022 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 14 455 гривень, 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, 00 коп. 22 лютого 2022 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Шерекіної Анни Олександрівни, про ухвалення додаткового рішення, у якій прохає стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 400 (одинадцять тисяч чотириста) гривень. Заява про ухвалення додаткового рішення обґрунтована наступним чином. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2022 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено у повному обсязі, однак питання розподілу судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу не вирішено. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у загальній сумі 11 400,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 02.08.2022 року заяву про ухвалення додаткового рішення передано на розгляд судді Кондрашову І.А. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи вищезазначене, суд, вважає за доцільне розглянути заяву про відшкодування судових витрат без виклику сторін. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у зазначеній справі на підставі договору про надання правової допомоги № 8 від 14 липня 2021 року надавала адвокат Шерекіна Анна Олександрівна, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4486 виданого 16.09.2019 року Радою адвокатів Дніпропетровської області. Відповідно до положень вищезазначеного договору п. 4.2 вартість гонорару за договором становить 1800,00 грн за одну годину, але не більше 20 000 грн, та із додатковою оплатою по 600,00 грн за підготовку до кожного судового засідання. Як вбачається із акту виконаних робіт №1 від 21 лютого 2022 року до договору про надання правової допомоги № 8 від 14.07.2021 року, сторони підтверджують, що адвокатом були виконанні роботи у повному обсязі на суму 11 400,00 грн, вартість яких визначена п. 4.2 Договору. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), були виконані наступні роботи: аналіз спору та документів, вивчення та підбір судової практики щодо предмета спору (вартість 1800,00 грн), складання позовної заяви про стягнення додаткових витрат на дитину від 03.08.2021 року (вартість 3600,00грн), підготовка додатків до позовної заяви від 03.08.2021 року (копіювання та завірення) (вартість 1800,00 грн), підготовка детального розрахунку додаткових витрат на дитину від 16.02.2022 року ( вартість 1800,00 грн), підготовка та участь в судових засіданнях:19.10.2021 року, 15.12.2021 року, 08.02.2022 року, 17.02.2022 року (вартість 2400,00 грн). Відповідно до копій квитанцій, наданих представником позивача, позивачем було сплачено на виконання договору про надання правової допомоги № 8 від 14.07.2021 року: згідно квитанції до прибуткового касового ордера №8/2 від 26.07.2021 року - 5000,00 грн; квитанції №8/1 від 14.07.2021 року - 5000,00 грн; квитанції № 8/3 від 16.10.2021 року - 600,00 грн; квитанції №8/4 від 15.12.2021 року -600,00 грн; квитанції №8/5 від 06.02.2022 року -600 грн; квитанції № 8/6 від 15.02.2022 року - 600 грн. Верховний Суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, а також враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 11 400,00 гривень.

Outcome: approved