Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

У липні 2022 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві вона вказала, що перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Чортківського районного суду від 28 лютого 2013 року з відповідача стягувались аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до його повноліття. [INFO] [PERSON] досягнув повноліття та продовжує навчатися на денній формі навчання факультету комп`ютерно-інформаційних систем і програмної інженерії Тернопільського національного університету ім.Івана Пулюя, термін навчання складає чотири роки (з 01.09.2021 р. по 30.06.2025 р.). Навчання сина є платним, один навчальний рік коштує 22300 грн., та оплата проживання в гуртожитку становить за десять місяців 8000 грн. Відповідач добровільно коштів на навчання сина не дає, хоча є працездатною здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину. За таких обставин позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує протии заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . 09 серпня 2021 року між Тернопільським національним технічним університетом імені Івана Пулюя, державної форми власності, в особі ректора Яснія П.В. , та замовником освітньої послуги [PERSON] для здобувача [PERSON] укладено Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 03АД0105/21/П. Згідно довідки Тернопільського національного технічного університету ім. І. Пулюя № 583 від 26 травня 2022 року [PERSON] дійсно є студентом першого курсу денної форми навчання факультету комп`ютерно-інформаційних систем і програмної інженерії (ФІС). Початок навчання 01.09.2021 р. Закінчує навчання 30.06.2025 р. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). В силу ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, суд визначає аліменти, які підлягають стягненню на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 992,40 гривень судового збору.

Outcome: partial