Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У серпні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги банк мотивувало тим, що 01 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11399639000. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 85000 доларів США із кінцевим терміном повернення 01 жовтня 2018 року з оплатою процентної ставки у розмірі 15,5 процентів річних за користування кредитом. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору є укладений між АКІБ «УкрСиббанк», [PERSON] та [PERSON] договір іпотеки № 94592 від 01 жовтня 2008 року. Предметом забезпечення є квартира за адресою: [ADDRESS] . Право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11399639000 від 01 жовтня 2008 року від ПАТ «УкрСиббанк» перейшло до ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року. 13 червня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» були укладені: договір № 1515/К про відступлення прав вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту № 11399639000 від 01 жовтня 2008 року, та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, зокрема, за договором іпотеки № 94592 від 01 жовтня 2008 року. Станом на 13 червня 2019 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 261792 долари 51 цент США, з яких: -83768 доларів 05 центів США - заборгованість за тілом кредиту; -178024 долари 46 центів США - заборгованість по відсотках. Просить суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором у розмірі 261792 долари 51 цент США звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 94592 від 01 жовтня 2008 року, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості в іноземній валюті - доларах США. Представник відповідачів у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, підтримала викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 50-53). Зазначила, що 16 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, усунення перешкод у здійсненні права власності. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні зазначеного позову. З тексту рішення суду вбачається, що 15 липня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» направило [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредиту, чим змінило строк виконання основного зобов`язання. ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом 16 лютого 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який сплив у 2012 році. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, усунення перешкод у здійсненні права власності з підстав не надання іпотекодавцем в рахунок погашення боргу згоди на передачу іпотекодержателю у власність нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Таким чином, факт звернення кредитора у 2009 році за договором про надання споживчого кредиту № 11399639000 від 01 жовтня 2008 року з вимогою про дострокове виконання кредитних зобов`язань встановлено судовим рішенням. Крім того, 08 вересня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» також направляло вимогу про дострокове виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором. Новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернулось в суд з позовом лише у 2021 році, тобто зі спливом строку позовної давності. Також, позивачем не наданий суду належний розрахунок заборгованості за кредитним договором. Розрахунок заборгованості містить нарахування лише з 19 грудня 2011 року. позивачем не подано жодних первинних документів на підтвердження факту надання позичальнику кредитних коштів, а також дати та суми здійснених позичальником часткових оплат. Крім того, у наданому розрахунку не враховано, що кредитором було вже реалізовано право вимагати дострокового погашення кредиту, тому всі нарахування за кредитом після 2009 року є безпідставними. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11399639000 (а.с. 5-6). Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 85000 доларів США із кінцевим терміном повернення 01 жовтня 2018 року з оплатою процентної ставки у розмірі 15,5 процентів річних за користування кредитом. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору є укладений між АКІБ «УкрСиббанк», [PERSON] та [PERSON] договір іпотеки № 94592 від 01 жовтня 2008 року. Предметом забезпечення є квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-15). Право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11399639000 від 01 жовтня 2008 року від ПАТ «УкрСиббанк» перейшло до ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року (а.с. 33-34). 13 червня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» були укладені: договір № 1515/К про відступлення прав вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту № 11399639000 від 01 жовтня 2008 року, та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, зокрема, за договором іпотеки № 94592 від 01 жовтня 2008 року (а.с. 18-20, 25-28). З позову вбачається, що [PERSON] свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконує, а тому станом на 13 червня 2019 року заборгованість останньої по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 261792 долари 51 цент США, з яких: -83768 доларів 05 центів США - заборгованість за тілом кредиту; -178024 долари 46 центів США - заборгованість по відсотках. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. 16 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, усунення перешкод у здійсненні права власності. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні зазначеного позову у зв`язку з пропуском трирічного строку позовної давності (а.с. 56-58). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, усунення перешкод у здійсненні права власності з підстав не надання іпотекодавцем в рахунок погашення боргу згоди на передачу іпотекодержателю у власність нерухомого майна, що є предметом іпотеки (а.с. 54-55). Зазначеним рішенням встановлено, що 15 липня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк», використавши своє право, передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України, направив [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредиту, яку остання отримала 31 липня 2009 року. З тексту цієї вимоги вбачається, що у випадку не усунення порушень на 31 день з дня отримання цієї вимоги, АКІБ «УкрСиббанк» вважає термін повернення кредиту за кредитним договором таким, що настав, та вимагає дострокового виконання своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 11399639000 від 01 жовтня 2008 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що банком нараховані відсотки за період з 19 грудня 2011 року по 13 червня 2019 року (а.с. 16-17). Разом з тим, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось після пред`явлення у 2009 році до позичальника вимоги про дострокове виконання зобов`язань згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України, «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. [PERSON] умови кредитного договору не виконує, тому суд вважає, що вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ґрунтуються на законі. Представник відповідачів зазначає, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки звернувся до суду лише 18 серпня 2021 року. Вказує на те, що 16 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, усунення перешкод у здійсненні права власності. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні зазначеного позову. З тексту рішення суду вбачається, що 15 липня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» направило [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредиту, чим змінило строк виконання основного зобов`язання. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, усунення перешкод у здійсненні права власності з підстав не надання іпотекодавцем в рахунок погашення боргу згоди на передачу іпотекодержателю у власність нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Таким чином, факт звернення кредитора у 2009 році за договором про надання споживчого кредиту № 11399639000 від 01 жовтня 2008 року з вимогою про дострокове виконання кредитних зобов`язань встановлено судовим рішенням. Представник відповідачів просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року встановлено, що 15 липня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк», використавши своє право, передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України, направив [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредиту, яку остання отримала 31 липня 2009 року. У такому випадку перебіг позовної давності закінчився 31 липня 2012 року. Позов про звернення стягнення на предмет іпотеки поданий до суду 18 серпня 2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Стороною позивача до суду не подавалось будь-яких заяв щодо поважності причин пропуску строку позовної давності на такий тривалий термін. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed