Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 10.11.2021 року Військова частина [NUMBER] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь Військової частини [NUMBER] в порядку зворотної вимоги (регресу) вартість виплаченого відшкодування в розмірі 380683 грн. 95 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.02.2020 року в м. Києві на бульварі Лесі Українки, 3, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «УАЗ 3962», д.н.з. [NUMBER] , який належить Військовій частині [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , зіткнувся з автомобілями марки «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. [NUMBER] , «TOYOTA LAND CRUISER 150», д.н.з. [NUMBER] , «PEUGEOT 307», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, зокрема, автомобілю «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , завдано збитків на суму 370714,80 грн. Відповідно до наказів командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №30 від 07.02.2019 року та № 88 від 08.05.2020 року солдат [PERSON] - стрілець 1 групи охорони та патрульно-постової служби 4 взводу охорони та патрульно-постової служби 1 роти Військової служби правопорядку з 07.02.2019 року по 12.05.2020 року проходив строкову військову службу у Військовій частині [NUMBER] на посаді водій-санітар. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2020 матеріали про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП передано до військової частини [NUMBER] для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Наказом командира в/ч [NUMBER] від 10.03.2020 року №19 на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» за порушення ПДР, а саме п.2.3 б), п.13.1 та вимог ст. 4 абз. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на підставі ст. 48 п. «в» Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до суду. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24.09.2020 року у справі №760/9084/20 з Військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] стягнуто шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 370714 грн. 80 коп., вартість послуг експерта в розмірі 6200 грн. та 3769 грн. 15 коп. судового збору. Оскільки Військова частина [NUMBER] здійснила відшкодування шкоди за [PERSON] , який спричинив ДТП, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, просить суд в порядку регресу стягнути з відповідача на свою користь 380683 грн. 95 коп. виплаченого відшкодування та 5710 грн. 26 коп. сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце його проведення. Командир Військової частини [NUMBER] [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце його проведення. Представник відповідача - адвокат Сахнюк О.В. подав до суду письмове клопотання, у якому позов визнав частково у розмірі 463 грн. 26 коп., просив розгляд справи провести у його відсутність та відсутність відповідача. При ухваленні рішення просив врахувати, що в матерілах справи відсутні дані про перебування [PERSON] на момент вчинення ДТП на посаді водія-санітара та наявність у останнього права керування автомобілем «УАЗ 3962», у якому дев`ять місць, при наявності посвідчення водія кат. «В». Крім того, вказав, що [PERSON] не перебував із позивачем у трудових відносинах, а проходив строкову військову службу і не має нести повну матеріальну відповідальність. Просив позов задовольнити частково в межах місячного грошового забезпечення [PERSON] згідно Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою ВРУ №243/95-ВР від 23.06.1995 року. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 09 год. 00 хв. 17 грудня 2021 року, яке за клопотанням представника відповідача відкладено на 11 год. 00 хв. 28 січня 2022 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 13 год. 00 хв. 22 лютого 2022 року, який за клопотанням представника позивача відкладався до 13 год. 00 хв. 23 березня 2022 року, за клопотанням представника відповідача - до 11 год. 00 хв. 29 квітня 2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи - до 11 год. 00 хв. 01 червня 2022 року, за клопотанням представника позивача - до 13 год. 00 хв. 04 серпня 2022 року та через неявку учасників справи - до 10 год. 00 хв. 23 серпня 2022 року. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 11.02.2020 року о 15 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «УАЗ 3962», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві на бул. Лесі Українки, 3, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортними засобами «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «Peugeot 307», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані обставини зазначені в постанові Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2020 року у справі 757/9059/20-п. При цьому, суд встановив, що в діях [PERSON] , який свою вину у порушенні вимог п.п 2.3. б), 13.1 ПДР України не заперечував, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його вину доведено повністю зібраними матеріалами. В той же час, суд зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 15 КУпАП матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] , який є військовослужбовцем строкової служби, слід передати до військової частини [NUMBER] для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З наданих копій наказів командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №30 від 07.02.2019 року та № 88 від 08.05.2020 року вбачається, що соладат [PERSON] - стрілець 1 групи охорони та патрульно-постової служби 4 взводу охорони та патрульно- постової служби 1 роти Військової служби правопорядку проходив строкову військову службу у період з 07.02.2019 року по 12.05.2020 року на посаді водія-санітара медичного пункту. Згідно із наказом командира в/ч [NUMBER] від 10.03.2020 року №19 за результатами проведеного службового розслідування на [PERSON] за порушення п. 2.3 б), п. 13.1 ПДР України, вимог ст. 4 абз. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на підставі ст. 48 п. «в» Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24.09.2020 року у справі №760/9084/20 з Військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] , власника «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. [NUMBER] , стягнуто, завдану внаслідок ДТП, що мало місце 11.02.2020 року в [ADDRESS] , матеріальну шкоду в розмірі 370714 грн. 80 коп., вартість послуг експерта в розмірі 6200 грн. та 3769 грн. 15 коп. судового збору. Зазначену матеріальну шкоду було відшкодовано військовою частиною [NUMBER] на користь [PERSON] на загальну суму 380 683 грн. 95 коп., що підтверджується наданими позивачем реєстрами бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 26.04.2021 року №№21, 30, від 21.05.2021 року №№24, 40 та виписками за 21.04.2021 року, 21.05.2021 року, 24.05.2021 року. Застосовані норми права Відповідно до закріпленого в ст. 58 Конституції України принципу дії законів у часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на час їх виникнення. В силу приписів статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ (далі Закон № 160-ІХ). Згідно ч. 5 ст. 3 Закону № 160-ІХ особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України. Частиною 1 ст. 5 Закону № 160-ІХ встановлено, що особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність. Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності (ч. 3 ст. 5 Закону № 160-ІХ). Згідно зі статтею 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Із зазначених вище судових рішень, які набрали законної сили, вбачається, що на час вчинення ДТП [PERSON] проходив строкову військову службу на посаді водія-санітара у військовій частині [NUMBER] , а автомобіль марки «УАЗ 3962», д.н.з. [NUMBER] , яким він керував на час ДТП, належав військовій частині [NUMBER] . Відносини між [PERSON] та позивачем щодо проходження військової служби врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу». Згідно ч.ч. 1, 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаний із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, будучи військовослужбовцем строкової військової служби, завдав шкоду державі в особі військової частини [NUMBER] , яка здійснила відшкодування шкоди внаслідок вчинення ним ДТП у період проходження служби та виконання функцій військовослужбовця. Правовідносини між сторонами у справі не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не спрямовані на захист прав свобод та інтересів особи від порушень із боку суб`єкта владних повноважень й не стосуються оскарження дій останнього, а виникли з деліктного зобов`язання - внаслідок заподіяння шкоди. У цій справі не підлягає доведенню оцінка правомірності дій особи військовослужбовця, тобто не підлягає вирішенню питання щодо правомірності прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби. Неправомірність дій особи вже встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2020 у справі 757/9059/20-п та під час проведення службового розслідування. У зв`язку з цим предметом розгляду у цій справі є лише стягнення шкоди в порядку регресу, тобто вирішення приватноправових відносин. З огляду на зазначене, за своїм суб`єктним складом, предметом спору, обраним позивачем способом захисту порушених прав та характером спірних правовідносин спір є приватноправовим і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. У цьому випадку той факт, що майнової шкоди завдано позивачеві - суб`єкту владних повноважень - під час проходження відповідачем служби, не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір на публічно-правовий. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 04.08.2021 року у справі №208/13/20, провадження №61-5626св21. [PERSON] під час ДТП заподіяно матеріальну шкоду, яку стягнуто рішенням суду та відшкодовано військовою частиною [NUMBER] . Питання щодо матеріальної відповідальності військовослужбовців (станом на час виникнення спірних правовідносин) врегульовані Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-ІХ. А тому не заслуговують на увагу посилання представника відповідача про відповідальність [PERSON] на підставі Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року, оскільки така постанова втратила чинність саме на підставі Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-ІХ. Відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, з необережності, відповідно матеріальна шкода внаслідок цього правопорушення заподіяна ним також з необережності. Судом не встановлено обставин, за яких відповідач має нести повну чи підвищену матеріальну відповідальність згідно зі статтею 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», не надано таких доказів і позивачем. Отже, доводи позивача про те, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України військовачастина [NUMBER] має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача в розмірі всієї суми виплаченого відшкодування, є безпідставними, оскільки нормами законодавства встановлено розмір матеріальної відповідальності за завдану з необережності шкоду - не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, що з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» складає 31530 грн. (2102 грн. х 15) Враховуючи те, що вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, дослідженими судом, які відповідачем та його представником не спростовано та не надано суду інших доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в розмірі 31530 грн. Розподіл судових витрат Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 472 грн. 80 коп. (8,28 % задоволених позовних вимог).

Outcome: partial