Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] ; встановити наступний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] : перший та третій тиждень місяця з 17.00 год. п`ятниці до 13.00 год. неділі за місцем проживання батька чи у громадських місцях та зважаючи на стан здоров`я дитини; при досягненні дитиною шкільного віку за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікул за місцем проживання батька; один день Різдвяних (08 січня) та Великодніх (Великодній понеділок) свят; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком і дитиною; в інший, непередбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме, святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю дитини; попередити батька про відповідальність за життя та здоров`я дитини в цей час; зобов`язати відповідачку за два дні до дня зустрічі батька з донькою надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 01.12.2015 по 14.04.2017, позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного подружнього життя у них народилася [INFO] дочка [PERSON] , яка проживає із відповідачкою. Однак, відповідачка чинить перешкоди позивачу у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною. Всі намагання позивача нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводить лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу, не бажає його присутності з дочкою та штучно створює такі обставини через які позивач не може нормально зустрічатися та спілкуватися із своєю донькою. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку. Його права як батька сьогодні є порушеними. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач звернувся до служби у справах дітей Городенівської міської ради з питанням визначення йому порядку участі у вихованні та спілкуванні з дочкою. Рішенням встановлено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою. Проте, фактично з моменту прийняття даного рішення, відповідач ігнорує таке рішення, продовжує чинити перешкоди в спілкуванні батька з донькою та прийняття участі у її вихованні. Відповідно до ЗУ « Про охорону дитинства» питання виховання дитини батьки вирішують спільно, а тому позивач зобов`язаний брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з донькою, а мати - відповідачка не має права перешкоджати позивачу у спілкуванні з дитиною та брати участь у її вихованні. Позивач неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом, але безуспішно. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , третьої особи: органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, а саме просить суд: зобов`язати відповідача не чинити психологічного тиску щодо неї, а також її доньки [PERSON] та встановити наступний порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] : - до досягнення дитиною одинадцятирічного віку щоп`ятниці з 15:00 год. до 17:00 год. проводити час за місцем проживання дитини або в громадських місцях, зважаючи на психоемоційний стан та стан здоров`я дитини, погодні умови, наявність обмежувальних заходів з боку державних органів (карантин тощо) в присутності матері; - після досягнення дитиною одинадцятирічного віку щоп`ятниці з 15:00 год. до 19:00 год. проводити час за вибором дитини за місцем проживання дитини або в громадських місцях, зважаючи на психоемоційний стан та стан здоров`я дитини. Погодні умови, наявність обмежувальних заходів з боку державних органів (карантин тощо) без присутності матері; - в інший час, а саме святкові, пам`ятні дні до досягнення дитиною одинадцятирічного віку за попереднім погодженням з матір`ю, а після досягнення дитиною одинадцятирічного віку з вибором дитини; - необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, що не передбачає фізичного контакту між батьком та дитиною враховуючи бажання та тривалість такого спілкування; - попередити батька про персональну відповідальність за життя та здоров`я дитини в цей час. Позовні вимоги відповідач - позивач за зустрічним позовом [PERSON] мотивувала тим, що описані факти та доводи [PERSON] у поданій ним до суду позовній заяві є надуманими та такі, що не відповідають дійсності. З часу розірвання шлюбу і практично по сьогоднішній день [PERSON] з незрозумілих для неї причин навідуючись до її господарства не увійшовши до нього, повідомляє працівників Городенківського відділення поліції, що начебто вона перешкоджає йому у зустрічі та спілкуванні з донькою [PERSON] . Наголошує, що вона ніяким чином не заперечує права [PERSON] , як батька на участь у вихованні та спілкуванні з дочкою, проте вважає, що така участь має відбуватися насамперед з першочерговим врахуванням прав та інтересів дитини. Зазначає, що дочка проживає біля неї та знаходиться на повному її утриманні, забезпечена всіма необхідними речами, що забезпечують життєдіяльність дитини. Щоразу при спілкуванні з дочкою, [PERSON] не цікавилась татом, не бажала жодної зустрічі з ним так, як не пам`ятає його, а вважає, що її справжній тато є [PERSON] ( цивільний чоловік [PERSON] ) з яким вона проводить багато часу. Впродовж минулого 2021 року [PERSON] навідувався до господарства [PERSON] з метою відвідати дитину. Однак при зустрічі поводився збуджено, провокуючи конфліктну ситуацію, що унеможливлювало такі зустрічі з метою уникнення конфлікту між нею та [PERSON] , а також уникнення стресової ситуації у дитини. При його появі у господарстві дочка [PERSON] перелякливим голосом просила, що боїться цього «дядька» та не бажає з ним спілкуватися. Внаслідок конфліктних ситуацій, [PERSON] неодноразово зверталася із заявами до Городенківського відділення поліції. За результатами їх розгляду працівниками поліції проводилися із [PERSON] профілактичні заходи щодо неприпустимості насильницьких дій. Крім цього, в 2017 році працівниками Городенківського ВП складено щодо [PERSON] адмінматеріали за ч.1 ст.173-2 КУпАП та скеровано дані матеріали до Городенківського районного суду для розгляду. Відповідно до постанови Городенківського районного суду [PERSON] притягнуто до адмінвідповідальності та призначено покарання у вигляді 30 год. громадських робіт. Поведінка [PERSON] ставить під сумнів щодо щирості бажання для зустрічі з дитиною та визначення способу для участі у спілкуванні та вихованні дитини. Також, у зв`язку із занепокоєнням психоемоційним станом дочки [PERSON] в квітні 2021 року [PERSON] відвідувався Центр психологічної допомоги дітям в м. Івано-Франківськ, метою якого було проведення обстеження психоемоційного стану дочки. За результатами обстеження психоемоційного стану дочки [PERSON] , фахівцями Центру звернуто увагу, що головним та найбільш емоційно близьким членом сім`ї для [PERSON] є батько [PERSON] , саме його [PERSON] вважає рідним батьком. Менш емоційно привабливим та тим, з ким склалися конфліктні відносини є біологічний батько, якого донька не включає до складу сім`ї. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдича Р.М. від 23 грудня 2021 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської області. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдич Р.М від 27 січня 2022 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третьої особи: органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною (справа № 342/63/22) прийняти до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, визначення способів участі у вихованні і спілкуванні батька з дитиною (справа № 342/1459/21), присвоївши об`єднаній справі № 342/1459/21. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Візінський В.В. позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. [PERSON] пояснив, що він не може домовитись з відповідачкою, рішення виконкому вона не виконує, коли приїжджає то створюються різні перешкоди. Хоче без перешкод спілкуватися з дитиною. При розлучені не заперечував, щоб дитина залишилась проживати біля матері, та не очікував що так буде. Адвокат Візінський В.В. зазначив, що на жаль батьки не можуть між собою знайти порозуміння відносно участі батька у вихованні дитини. Є висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради, проте мама не дивлячись на цей висновок не дає можливості батькові приймати участь у вихованні дитини. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Семенців В.Д. просили задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом. [PERSON] ствердила, що з [PERSON] не спілкується. Підтримує те, що сказав її адвокат. Адвокат Семенців В.Д. вважає, що позивач передчасно звернувся з даним позовом до суду, оскільки ніяких перешкод немає. Коли позивач приїжджає до дитини, то її ніхто не ховає, дитина внаслідок психоемоційного стану не бажає брати участі, то це на його думку, позивач напевне недостатньо приділяє сил, вміння для того, щоб схилити дитину до позитивного ставлення до себе. Вважає, що відсутні правові підстави звернення позивача з даним позовом до суду, тому слід було б в такому позові відмовити. Але, вони звернулися до суду із зустрічним позовом, оскільки потребує вирішення питань участі батька у спілкуванні з дитиною і оскільки дитина не бажає брати участі у тій формі, як бажає батько, то потребує період психоемоційної притирки між дитиною і батьком, тому вони в зустрічному позові не просять відмовити, вони просять суд встановити певний порядок участі батька у спілкуванні з дитиною. В судове засідання 17.08.2022 сторони, їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. [PERSON] , через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового розгляду даної справи за відсутності позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Звертає увагу на рівність прав та обов`язків у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною. [PERSON] , через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника адвоката Семенців В.Д. Прость у задоволенні позову [PERSON] відмовити за безпідставністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської області в судові засідання призначені по справі не прибув. Від начальника служби у справах дітей Городенківської міської ради до суду поступило клопотання про проведення підготовчого засідання, призначення справи до розгляду, розгляд справи та прийняття рішення по справі проводити без їх участі. Висновок органу опіки та піклування підтримують у повному обсязі. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи 17.08.2022 судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.12.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області доводиться, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 86. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року по справі № 342/144/17 (провадження № 2/342/233/2017) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 01 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 86. Дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 14.04.2017. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області № 195 від 03.09.2021 «Про встановлення порядку участі батькові [PERSON] , [INFO] , у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] » розглянувши матеріали справи про встановлення порядку участі батькові [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26.087.2021 № 56, беручи до уваги подання служби у справах дітей Городенківської міської ради від 26.08.2021 № 459/01-13 встановлено наступний порядок участі батькові [PERSON] , [INFO] , у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] : - для налагодження контакту щопонеділка та щосереди з 15:00 до 16:00 год. за місцем проживання матері або в громадських місцях (на дитячому майданчику), зважаючи на стан здоров`я дитини. Погодні умови до 10.10.2021 року; - з 11.10.2021 року перший та третій тиждень місяця з 17:00 год. п`ятниці до 13:00 год. неділі за місцем проживання батька чи в громадських місцях та зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови; - при досягненні дитиною шкільного віку за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікул за місцем проживання батька; - один день Різдвяних (8 січня) та Великодніх (Великодній понеділок) свят; - необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та дитиною; - в інший, непередбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю дитини; - попередити батька про відповідальність за життя та здоров`я дитини в цей час. Вказати обом батькам на недопустимість налаштування дитини в проти кожного з них. У разі невиконання даного рішення кожна із сторін має право звернутись за вирішенням спору до суду. Контроль за виконанням рішення покласти на керуючого справами виконавчого комітету міської ради Галину Дідич. В судовому засіданні [PERSON] та його представник ствердили, що відповідач [PERSON] ігнорує рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради та продовжує чинити перешкоди спілкування батька з донькою, що на думку позивача негативно впливає на виховання доньки. Під час розгляду справи відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] заперечила щодо твердження позивача. В поданій зустрічній позовній заяві та в судовому засіданні ствердила, що вона ніяким чином не заперечує права [PERSON] , проте його поведінка ставить під сумнів щодо щирості бажання для зустрічі з дитиною. Допитаний в судовому засіданні 09.06.2022 свідок [PERSON] ствердив, що [PERSON] та [PERSON] знає, [PERSON] знає більше 20 років, [PERSON] бачив одного разу. Пояснив, що біля 3-х років тому [PERSON] попросив його поїхати до його дитини в с. Тишківці, то була весна, дати і часу точно не пам`ятає. [PERSON] вела себе агресивно до [PERSON] , дитині казала, що то не її батько, нічого від нього не бери. Чи узгоджували вони час зустрічі йому не відомо. Допитана в судовому засіданні 09.06.2022 свідок [PERSON] ствердила, що вона є керівником гуртків в школі № 1 м. Городенка, дитину сторін [PERSON] знає. До неї в школі підійшов [PERSON] , син [PERSON] , і сказав, щоб вона не віддавала [PERSON] нікому крім нього або мами, казав, що тато її може викрасти. Батько приходив до [PERSON] , але вона його не пускала до неї, він приносив їй якісь речі. Зазначила, що мама [PERSON] ніколи не казала, щоб вона не пускала [PERSON] до батька. Допитана в судовому засіданні 02.08.2022 свідок [PERSON] ствердила, що сторін знає, з [PERSON] разом працювала. Їхню доньку бачить десь 2 рази на тиждень. Від доньки знає, що вона не хоче бачити батька, він її заставляє до зустрічей. Допитана в судовому засіданні 02.08.2022 свідок [PERSON] ствердила, що вона живе в с. Тишківці по сусідству з [PERSON] , знає обох. Працює медсестрою, тому дитину бачить від народження. [PERSON] хоче спілкуватися з дитиною, але дитина цього не хоче. Мама в цьому не перешкоджає. Бачила, що [PERSON] приїздив часто до дитини, насильно тягне її до себе спілкуватися, каже, що він її тато. Дитина каже, що він чужий, що вона його не знає. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України. При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України). В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дитини є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Із копії комплексної психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відноси виданої Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» ТОВ «Серденько» слідує, що [PERSON] , 2015 р.н., легко і швидко встановлює контакт, проявляє в ньому зацікавленість, охоче йде на співпрацю. Працездатність зберігається до кінця завдання. В ході психологічного обстеження [PERSON] показала готовність співпрацювати з дорослим, інтерес до запропонованих завдань, увагу до оцінок її роботи з боку психолога. У дитини добре розвинуті навики планування і контролю власної діяльності в режимі індивідуальних занять. [PERSON] демонструє широкий діапазон комунікативних навиків: готовність до діалогу, співпраці, вміння йти на компроміс, відстоювати свою точку зору, не за рахунок інших партнерів по спілкуванню. Їй притаманна адекватна реакція на стомлення та стрес. Присутнє почуття інтелектуальної та соціальної адекватності, заклопотаність та гіперчутливість стосовно суспільної думки, чутливість до критики. [PERSON] впевнена в собі, схильна до домінування. Ідеальний стан дитини вбачає в комфортності та нормальній адаптації. Діагностика сімейних відносин показала, що найбільш значимим, головним та найбільш емоційно близьким членом сім`ї для [PERSON] є батько [PERSON] (цивільний чоловік матері). Його [PERSON] вважає рідним батьком. Найбільш привабливим персонажем вважає також його. Батько [PERSON] для дівчинки є символом сили та високої активності. Матері досліджувана надає перевагу. Її характеризує як лагідну та дбайливу. Для [PERSON] матір є символом хоробрості, материнської любові і турботи. Менш емоційно привабливим та тим, з ким склалися конфліктні відносини є біологічний батько, якого дівчинка не включає до складу сім`ї. Через сімейну ситуацію, яка пов`язана із поведінкою біологічного батька, у [PERSON] діагностовано нестійкість фону настрою, суперечливість реакцій, високий рівень інтенсивності компенсації тривоги та тривоги загалом. Досліджувана бажає позбутися від неприємної ситуації, що пов`язана із поведінкою біологічного батька. Загалом дитини контактна та відкрити. Згідно висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради № 282 від 27.01.2022, орган опіки та піклування міської ради вважає за доцільне встановити наступний порядок участь батькові [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] : для налагодження контакту між батьком та дочкою перший тиждень зустрічей щоденно з понеділка по п`ятницю з 16:00 до 17:00 год. за місцем проживання матері або в громадських місцях (на дитячому майданчику), зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови; в подальшому перший та третій тиждень місяця з 17:00 год. п`ятниці до 13:00 год. неділі за місцем проживання батька чи в громадських місцях та зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови; - за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікул за місцем проживання батька; - один день Різдвяних (8 січня) та Великодніх (Великодній понеділок) свят; - необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та дитиною; - в інший, непередбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю дитини. За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 04.04.2018 року у справі №520/1890/16-ц). Так, в ході розгляду даної цивільної справи, судом як із пояснень сторін, свідків, так і з матеріалів справи, встановлено, що станом на даний час між позивачем-відповідачем та відповідачем-позивачем існують напружені стосунки з приводу їх бачення у необхідності та порядку спілкування батька із своєю дитиною, під час особистих зустрічей виникають непорозуміння. Судом критично оцінюються твердження [PERSON] та [PERSON] з приводу чинення тиску чи здійснення перешкод один на одного з приводу можливості спілкування та виховання їхньої спільної дитини. Їх твердження практично зводились тільки до того, що дитина не бажає самостійно зустрічатись із своїм батьком, який час від часу її відвідує та, що мати, якимось чином перешкоджає цьому спілкуванню. Але ними під час розгляду справи не наведено належних та допустимих доказів з цього приводу. І їх твердження, з цього приводу, є фактично викладом їх бачення з приводу можливого спілкування дитини з батьками та з приводу їх спільного виховання дитини як батька та матері. Суд критично сприймає дані обставини, враховуючи, перш за все, їх негативний вплив на малолітню дитину. В той же час, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач, який є батьком дитини, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Доказів негативної характеристики чи поведінки [PERSON] , яка б негативно впливала на дитину до суду не надано. Як і не надано доказів неправомірної поведінки [PERSON] з приводу категоричної заборони її як матері для зустрічі їх спільної доньки із батьком. Однак вони як батьки дитини, один із яких проживає окремо, не можуть дійти спільної згоди з приводу часу та місця зустрічей батька із дитиною. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено. Висновки суду за результатами розгляду. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що збалансовуючи найвищі інтереси дитини з врахуванням її права на спілкування та виховання не тільки з боку матері, а й з боку батька, з правами батька на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, зважаючи на вік дитини у спірних правовідносинах (7 років) та відповідні особливості дітей такого віку (фізіологічні, моральні, психоемоційні, відповідні потреби тощо), висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом-відповідача [PERSON] та відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON] , а саме [PERSON] слід встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , проте в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкод йому у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON] та в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити психологічного тиску щодо неї, а також щодо дочки [PERSON] слід відмовити у зв`язку з тим, що під час розгляду справи в судовому засіданні позивачем за первісним позовом [PERSON] не доведено вчинення [PERSON] йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою, також [PERSON] , як позивачем за зустрічним позовом не доведено вчинення щодо неї та дочки психологічного тиску [PERSON] . Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Інші, наведені учасниками справи доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). На підставі ст.ст. 7, 19, 141, 153, 155, 157-159 СК України,

Outcome: partial