Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягувати із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованих шлюбних відносинах з 09.05.2009. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , 2009р.н., яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а вона одна не може забезпечити дитині такий рівень. Батько дитини ухиляється від виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення доньки. Вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у примусовому порядку в розмірі у розмірі ј частки з усіх видів доходу , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним розміром для належного матеріального забезпечення дитини усім необхідним. Ухвалою від 17.06.2022 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача\~ [PERSON] подав до суду заяву за змістом якої позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або заперечень не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданого позивачем клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №25). Встановлено, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні доньки відповідачем не надано. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина [PERSON] знаходяться на утриманні позивачки, відповідачем не надано доказів щодо участі в її утриманні, відтак суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також вищезазначених норм Сімейного кодексу України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. На підставі вищенаведеного, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яку утримує позивачка, матеріальне становище відповідача, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, вказаний розмір аліментів є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 01.06.2022 та в порядку ч.1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved