Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , як за колишнім членом колгоспного двору, та на 1/10 частку вказаного будинку в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] відноситься до суспільної групи господарств «колгоспний двір». Станом на 15.04.1991 року у вказаному будинку проживали та були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а отже кожен з них мав право на 1/5 частку у домоволодінні. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/5 частку в спірному домоволодінні. Спадщину прийняли позивач та відповідачка [PERSON] . Таким чином, частка позивача в будинку [ADDRESS] становить 3/10 (1/5 - як члена колгоспного двору і 1/10 - успадкована після смерті [PERSON] ). Проте оформити правовстановлюючі документи на належні йому частки в домоволодінні в позасудовому порядку немає можливості, оскільки господарство відносилось до категорії «колгоспний двір» і відсутній правовстановлюючий документ, у якому визначена частка кожного члена двору. Ухвалою від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У підготовче судове засідання сторони не з`явились. Позивачем [PERSON] подано клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доречно застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, і розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Довідкою КП «Ніжинське МБТІ» за № 38 від 28.01.2022 року підтверджується, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого Ніжинською районною радою народних депутатів 17.09.1989 року згідно з рішенням № 4 від 26.01.1989 року (а.с. 13-14). Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність». Згідно роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З довідки Лосинівської селищної ради Ніжинського району від 30.06.2021 року за № 183 (а.с. 16) вбачається, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] , відносилось до типу колгоспний двір і станом на 15.04.1991 року в ньому були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а отже кожному з них фактично належало право на 1/5 частку вказаного домоволодіння. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок. Копією свідоцтва про смерть підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Згідно наданої Другою Ніжинською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи, спадщину після смерті [PERSON] прийняли його син [PERSON] (шляхом подачі заяви про прийняття спадщини) та дружина [PERSON] (як член сім`ї, що постійно проживав на день смерті зі спадкодавцем). З копій спадкових справ, наданих на запит суду Другою Ніжинською державною нотаріальною конторою, заведених до майна померлої [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадщину після них прийняла відповідачка [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 13.07.2022 року позивачу [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю інформації про членів колгоспного двору у правовстановлюючому документі на будинок (а.с. 17). У пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач має достатні підстави, передбачені законодавством, для набуття права власності на 3/10 частки вищевказаного житлового будинку, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved