Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь: - аліменти на час навчання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3\~000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову і не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку; - аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2\~500,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що у\~шлюбі з\~відповідачем народилось\~двоє дітей:\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який на\~даний час\~повнолітній та\~навчається в\~Київському політехнічному\~інституті імені\~Ігоря Сікорського,\~та донька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(неповнолітня).Позивач самостійно не в змозі самостійно забезпечити дітям належний рівень життя, так як несе значні витрати на оренду квартири, де проживає разом з дітьми, продукти харчування, одяг, проїзд старшого сина до місця навчання, на оплату вартості проживання останнього в гуртожитку. Відповідач добровільно допомоги у достатньому розмірі на утримання дітей не надає, хоча є працездатним, інших дітей не має. А тому змушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2500,00 грн. щомісячно та на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. 1.2. У відзиві на позов від 17.09.2021 відповідач позовні вимоги визнав частково, вказав, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному позивачем, так як він на даний час він не працює, на обліку в Ковельському центрі зайнятості не перебуває, має проблеми зі здоров`ям. Вважає, що позивач не надала суду доказів на підтвердження обставин, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Визнав свій обов`язок утримувати неповнолітню дочку та повнолітнього сина на період навчання, вказав на можливість сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, встановленому законодавством, а саме не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнив розмір аліментів, яку має можливість сплачувати на утримання дітей, а саме погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, та в розмірі 1500, 00 грн щомісячно на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. 3. У відповіді на відзив позивач наполягала на стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі, вказаному в позовній заяві, так як вважає, що батько дітей має таку можливість. Вказала, що відповідач хоча офіційно не працевлаштований, однак отримує не малий дохід від здачі в оренду власних квадрациклів, а та обставина, що він не перебуває на обліку в центрі зайнятості не свідчить про важке матеріальне становище останнього, а говорить лише про небажання відповідача працевлаштуватись. 2. Рух справи у суді. Позовна заява надійшла до суду 06.07.2021. Провадження за вказаним позовом у справі відкрите 02.09.2021; розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із викликом сторін. Із 20.05.2022 дана цивільна справа перебуває у провадженні головуючого судді Волкової Ю.Ф.; справу прийнято до провадження і призначено до судового розгляду на 14.06.2022, відкладено на 28.07.2022, 03.08.2022. 3. Фактичні обставини справи. 3.1. Шлюб між позивачкою і відповідачем зареєстровано 10.11.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції; актовий запис №521, про що 10.11.2002 видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , копія якого знаходиться у справі. 3.2. Від шлюбу у подружжя народились діти: син [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ), дочка [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). 3.3. Сторони проживають окремо, діти проживають з матір`ю. Дана обставина\~визнається відповідачем\~та підтверджується\~договором оренди\~житлавід 10.02.2021, за яким [PERSON] разом з дітьми орендують квартиру [ADDRESS] . Витрати по оплаті комунальних послуг за орендовану квартиру несе позивач, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг квартири [ADDRESS] . 3.4. Згідно з довідкою від 16.06.2021 №145 [PERSON] , є студентом КПІ ім. Ігоря Сікорського. Інституту прикладного системного аналізу. Навчається на денній формі за державним замовленням. Термін закінчення навчання 30.06.2024. Станом на 17.12.2021 отримував стипендію у розмірі 1300 грн. (довідка КПІ ім. Ігоря Сікорського №409 від 17.12.2021). Проживає в гуртожитку, вартість проживання за місяць в 2021 році становила 711,00 грн (повідомлення рахунок [PERSON] , квитанція Приватбанк № 0.0.2264850630.1.), в 2022 році 1024,00 грн, що підтверджено квитанціями Приватбанку від 02.06.2022. 3.5. Позивач несе витрати на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що підтверджено випискою по картці [PERSON] від 20.11.2021, про перерахування коштів на картку сина. 3.6. [PERSON] працює з 25.11.2019 торговельним представником у Фізичної особи-підприємця [PERSON] , за період з червня по листопад 2021 року отримала сукупний дохід у вигляді заробітної плати в загальному розмірі 39600,00 грн (6600 грн за місяць), що підтверджено довідкою про доходи [PERSON] № В0000000003 від 09.12.2021 та довідкою №3 від 09.12.2021. 3.7. Відповідач [PERSON] доказів про своє працевлаштування не надав, водночас на обліку в Ковельському міськрайонному центрі зайнятості станом на 17.09.2021 не перебуває (довідка № 457 від 17.09.2021). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків станом на 28.07.2022 [PERSON] у першому кварталі 2021 року отримав дохід від відчуження нерухомого майна у сумі 18\~224 грн; за період 2 квартал 2021-1 квартал 2022 інформація про доходи відсутня. Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек [PERSON] нерухомим майном не володіє. Доказів про отримання відповідачем доходу від діяльності, пов`язаної із передачею в оренду майна (квадрациклів) позивач суду не надав. 4. Норми права, які застосував суд. 4.1. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 4.2. Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4.3. Згідно із статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. 4.4. Частиною дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 4.5. Положення частини першої статті 192 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 4.6. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. 4.7. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 4.8. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є: досягнення сином, дочкою відповідного віку (18-23 роки), навчання (право на утримання припиняється у разі припинення навчання); реальна потреба у матеріальній допомозі (яка підлягає доказуванню); наявність у батьків фінансових можливостей надати таку допомогу (наявність таких обставин або їх відсутність також підлягає доказуванню). Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно зі статтею 200СК\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. 4.9. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 4.10. Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. 5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. 5.1. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку. 5.2. З наданих суду документів вбачається, що син сторін [PERSON] станом на день звернення до суду досяг 18-річного віку; продовжує навчання у Київському політехнічному інституті імені Ігоря Сікорського, навчається відбувається за денною формою у населеному пункті, який віддалений від місця його реєстрації та проживання (м. Київ), не має самостійного доходу. Зазначене свідчить про реальну потребу повнолітнього сина, який продовжує навчання, у матеріальній допомозі батьків. 5.3. Визначаючи суму аліментів, належну до виплати, суд керується таким. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). \~ \~ \~ \~На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. Позивач, в обґрунтування заявлених до стягнення сум аліментів (3\~000 грн на сина, 2\~500 грн на дочку) посилається на значні, хоча і не офіційні, доходи відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, задовільний стан здоров`я. Заперечення проти позову відповідача ґрунтуються на тому, що він не працевлаштований, значних доходів і заробітків не має, має проблеми зі здоров`ям, через що не має можливості працевлаштуватись. Позивачем на підтвердження розміру витрат на навчання сина надала докази про вартість проживання повнолітнього сина в гуртожитку (711,00 грн в 2021 році, та 1024,00 грн. в 2022 році), вказала на вартість доїзду з міста Ковеля до місця навчання у місті Києві (500 грн в одну сторону). Доказів на\~підтвердження існування\~інших витрат\~на неповнолітню\~дочку та\~повнолітнього сина\~позивачем не\~надано,\~як і\~не наданодоказів на підтвердження наявності у відповідача достатнього доходу для сплати аліментів на утримання дочки та сина відповідно в розмірі 2500 грн та 3000 грн. щомісячно. Відповідач визнав позов в сумі по 1500 грн. на кожну дитину. Разом з тим [PERSON] не надав суду доказів щодо підтвердження незадовільного стану здоров`я та докази встановлення йому статусу безробітного у порядку статті 43 Закону України «Про зайнятість населення». При цьому не спростував здатності приступити до роботи (працездатного віку, задовільного стану здоров`я). На переконання суду, встановлені обставини щодо матеріального стану відповідача у сукупності вказують на альтернативні види його поповнення, зокрема, без офіційного працевлаштування, на підставі усних цивільно-правових угод тощо. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, встановлюючи мінімальний розмір аліментів держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних меж, з огляду на вік відповідача, відсутності обмежень за станом здоров`я для працевлаштування, неприпустимим є перекладання обов`язку утримувати дитину на позивача. Відсутність сталого доходу не може слугувати підставою для обмеження права дитини на гідне життя і не може бути обмежено невиправданими запереченнями батьків щодо здатності отримувати доходи. Відповідач є молодою, працездатною особою, тому відсутність постійного місця роботи не може бути підставою для визначення розміру аліментів в розмірі наближеному до мінімального (1500,00 грн), оскільки такий розмір є вочевидь недостатнім для гармонійного розвитку дітей та фактично призвів би до відступлення від принципу рівного обов`язку батьків утримувати своїх дітей. 5.4.

Outcome: partial