Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області як орган опіки та піклування звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] . Відомості про батька до актового запису про народження дитини внесено відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України - за вказівкою матері. Впродовж останніх трьох років відповідач зловживає алкогольними напоями, за дитиною не доглядає, про її здоров`є не піклується, навчанням не цікавиться. Продуктами харчування, одягом, взуттям, санітарно-гігієнічними засобами дитину також не забезпечує. Повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання, матеріального забезпечення та морального розвитку дитини. Зі слів сусідів, в її будинку постійно збираються компанії - пиячать. Хлопець тривалий час був представлений сам собі, постійно голодний, погано вдягнений. Внаслідок такої поведінки матері, неповнолітній [PERSON] на початку 2021 року був вимушений переїхати жити до своєї рідної тітки [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де проживає і до теперішнього часу. [PERSON] самостійно забезпечує дитину всім необхідним, піклується про фізичне та психологічне благополуччя хлопчика. Відповідачка [PERSON] на неодноразові попередження спеціалістів служби у справах дітей про недопустимість такої поведінки по відношенню до своєї неповнолітньої дитини не реагує, вважає такий спосіб життя нормою. За вказаних обставин позивач вважає, що є всі законні підстави для позбавлення відповідачки її батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] . Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явилася, а представила заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явилася, проте представила заяву, в якій зазначає, що з позбавленням її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина згодна, справу просить розглядати за її відсутності. Враховуючи викладене та зважаючи на положення ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.3). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері, що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00026564747 від 04.06.2020 (а.с. 7). Неповнолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але проживає за адресою: [ADDRESS] , в сім`ї своєї тітки - [PERSON] ( а.с.6) За інформацією адміністрації Глухівського агротехнічного фахового коледжу СНАУ, [PERSON] , [INFO] , є студентом 11-Б групи Глухівського агротехнічного фахового коледжу СНАУ, відділення будівництва, спеціальності 192 «Будівництво та цивільна інженерія». У даному закладі хлопчик навчається з 01 вересня 2021 року. Під час навчання проявив себе з позитивної сторони. Навчальний матеріал засвоює з бажанням на високому рівні. За характером спокійний, витриманий, врівноважений. До конфліктів, вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів не схильний. Має добрі відносини з одногрупниками, також проявляє відповідну повагу до дорослих. Користується повагою та авторитетом серед однокурсників. Любить працю та має добрі трудові навички. Матір студента жодного разу не відвідувала навчальний заклад, навчальними досягненнями сина не цікавилася. На батьківських зборах завжди присутня тільки його рідна тітка, з якою він проживає та яка опікується ним ( а.с.10) За змістом характеристики, виданої 08.07.2022 головою квартального комітету № 29 [PERSON] , [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . За час проживання зарекомендувала себе як конфліктна, невідповідальна особа. Зловживає спиртними напоями, конфліктує з сусідами, за дитиною не доглядає. В результаті чого, її неповнолітня дитина [PERSON] на даний час проживає у своєї тітки. ( а.с.22) Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви, поданої неповнолітнім [PERSON] начальнику служби у справах дітей Глухівської міської ради Галушці І.Ю., дитина просить позбавити його матір [PERSON] відносно нього батьківських прав, у зв`язку з тим, що вона постійно знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Коли він мешкав разом з матір`ю, вона постійно вживала спиртні напої та принижувала його. Він на колінах благав її кинути пити, але вона тільки обіцяла. Він виливав спиртні напої матері, але вона купувала знову, і не розмовляла з ним, поки він не попросить у неї вибачення. Йому було соромно ходити до школи, бо він не мав змоги купити навіть зошит. Не мав ні взуття, ні телефону ( а.с.11). Висновком виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 12.05.2022 за № 384/03-21 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів дитини. Висновок обгрунтовано тим, що [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Незважаючи на неодноразові попередження, свою поведінку змінювати не бажає, злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання, матеріального забезпечення та морального розвитку дитини. (а.с.12-13). Згідно письмової заяви [PERSON] , наданої нею до суду 08.07.2022, остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а відповідно до частини четвертої статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (частина перша статті 165 СК України). Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Аналізуючи перелічені вище докази та норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини між сторонами у справі, суд дійшов висновку, що відповідачка свідомо нехтує та ухиляється від своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню свого неповнолітнього сина, оскільки зовсім не займається його вихованням, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не цікавиться його життям, не спілкується з ним, в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально дитину ніяким чином не забезпечує, і таким відношенням до нього, порушує його права та інтереси. Обставин, які якимось чином перешкоджали б відповідачці виконувати свої батьківські обов`язки, судом не встановлено. А тому, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, з метою забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути 992 грн. 40 коп. судового збору, так як за законом позивач звільнений від його сплати.

Outcome: approved