Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Дашинич О.Б. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв`язку з доглядом за дитиною-інвалідом, посилаючись на те, що сторони, а саме [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям розірвано. Дитина є інвалідом дитинства у зв`язку із захворюванням на ДЦП, змішаний тетрипарез зі стійкими руховими порушеннями. Дочка потребує постійного стороннього догляду. Такий догляд і опіку здійснює позивач та у зв`язку із здійсненням догляду отримує допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю. Позивачка позбавлена можливості працювати, самостійно дбати про свій добробут, тому потребує матеріальної допомоги від свого колишнього чоловіка. Відповідач є молодою і здоровою людиною, яка може надавати позивачці матеріальну допомогу. Він проходить військову службу та отримує місячний дохід в розмірі 43 069, 67 гривень, з яких 13 069,67 - сума грошового забезпечення, 30 000,00 гривень - додаткова винагорода. Таким чином він спроможний надавати позивачці утримання в розмірі 8 000 гривень. Аліменти в такому розмірі для відповідача не є надто обтяжливими та відповідають засадам розумності і справедливості. Із врахуванням наведеного та поданих документів, просила суд стягувати із відповідача на її користь аліменти у зв`язку з доглядом за дитиною-інвалідом [PERSON] , [INFO] , в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 06.06.2022 року і до повноліття дитини. Також просила стягнути із відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень. 11.08.2022 року представником відповідача адвокатом Буюклі В.О. подано до суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів в якому зазначено зокрема, що згідно аналізу ст. 88 Сімейного Кодексу України, право на утримання матеріальної допомоги із подружжя, в тому числі і працездатним, який проживає з дитиною з інвалідністю, виникає на підставі певних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею, нездатність дитини обходитись без постійного стороннього догляду та спроможність другого з подружжя надавати таку допомогу. Обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також: наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Умовою виникнення права на утримання одного з подружжя є сторонній догляд матір`ю дитини-інваліда, а як відомо відповідачу, остання перебуває за кордоном на довготривалому терміні. В своїй позовній заяві позивачка зазначає, що навіть працювати не може, оскільки увесь час перебуває з дитиною, що не відповідає дійсності. Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, наявні відомості щодо перетину кордону України протягом періоду з 01.01.2021 року по теперішній час позивачкою. Із врахуванням наведеного, просила у задоволенні позовних вимог відмовити та усі судові витрати покласти на позивача. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Додатково пояснила, що повністю присвячує себе дитині. Донька знаходиться на безлактозному і безглютеновому харчуванні, постійно приймає препарати, які дорого коштують, а також їздить на реабілітацію. Зокрема зазначила, що нещодавно лікарем було призначено препарат дитині, курс лікування коштує біля 300 євро. Також у дівчинки є великі проблеми з очима з приводу чого проводились консультації із спеціалістами. Вона возить дитину на заняття з психологом. Дівчинка може реагувати на зміну погоди втратою свідомості. Дитина потребує постійного догляду. Щоб її лікувати та підтримувати потрібні значні кошти і тому вона вимушена їздити за кордон щоб їх заробити, які вкрай необхідні для придбання препаратів дитині та для проходження нею реабілітації, для її подальшого догляду. Представник позивачки адвокат Дашинич О.Б. в судовому засіданні позов підтримала і зазначила, що позивачка здійснює догляд за дитиною-інвалідом. Вона не хоче виїжджати за кордон та залишати дитину, тому звернулась з позовом в суд про стягнення із відповідача аліментів. Виїжджати вона вимушена, оскільки на догляд за дитиною, зокрема її лікування, потрібні кошти, на себе вона не заробляє. У позивачки на першому місці дитина, батько дитиною не займається. Відповідач платить аліменти в розмірі 2 650 гривень, яких недостатньо і тому вони будуть ставити питання про збільшення розміру аліментів. Законодавець визначає, що єдиною умовою для призначення аліментів, є визначення чи може другий з подружжя надавати матеріальну допомогу. Немає значення які доходи має матір, а має значення чи може надавати допомогу батько. Із наданої ними довідки відомо, що відповідач може надавати допомогу, визначену у поданому позові. Це адекватно і справедливо. Увесь тягар по утриманню дитини-інваліда несе на собі позивачка. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Буюклі В.О. в судовому засіданні заперечила позов у повному обсязі. Додатково пояснила, що аліменти у зв`язку з доглядом за дитиною-інвалідом присуджуються особі, яка не може працювати. У судовому засіданні позивачка ствердила, що виїжджає за межі України щоб заробити кошти. Згідно вимог ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Невідомо, хто опікун такої дитини, якщо позивачка виїжджає за кордон. Із врахуванням наведеного, просила суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в сторін у справі [PERSON] та [PERSON] за час перебування у зареєстрованому шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14.05.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4). Із виписки з протоколу ЛКК № 34 відомо, що [PERSON] хворіє та знаходиться на [PERSON] обліку у невролога і є інвалідом дитинства підгрупи «А» та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 5). Згідно довідок № 349 від 03.06.2022 року № 308 від 27.05.2022 року відомо, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації по догляду за дитиною з інвалідністю [PERSON] , [INFO]., з приводу чого отримує допомогу (а.с. 6-7). Як вбачається із довідки, наданої Львівським обласним ТЦК та СП Міністерства оборони України від 30.05.2022 року, мобілізований [PERSON] проходить військову службу із 26 квітня 2022 року. Належна сума нарахованого до виплати грошового забезпечення становить - 13 069 гривень 67 коп., додаткова винагорода становить 30 000 гривень 00 коп. (а.с. 8). Згідно із ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно роз`яснень п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Тому суд враховує те, що відповідач є працездатним, немає на утриманні інших осіб, а позивач не має можливості самостійно повноцінно утримувати дитину. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» дитина з інвалідністю - це особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності. Статтею ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. У відповідності до вимог ст. 88 Сімейного Кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. На підставі ч. 1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи наведене в сукупності суд доходить висновку, що вимоги, заявлені позивачкою є обґрунтованими. Дитина сторін є особою з інвалідністю та потребує значних витрат на лікування. Позивачка прикладає усіх зусиль, заробляє кошти, які витрачає на лікування дочки, вона дбає за дитину. Однак покрити витрати в повному обсязі позивачка сама не має змоги. Відповідач є батьком дитини, він працевлаштований, отримує постійний дохід, розмір якого дає змогу для надання матеріальної допомоги дружині у зв`язку з доглядом за дитиною-інвалідом, яка потребує такої допомоги. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її матеріальне становище, вік та потреби на її утримання, матеріальне становище платника аліментів та доходить висновку, що позов заявлений позивачкою підлягає до задоволення згідно заявлених нею позовних вимог у повному обсязі, беручи до уваги наведені обставини. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 06.06.2022 року та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при зверненні до суду з таким позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 992 грн. 40 коп. Вирішуючи питання витрат на професійну правничу допомогу, судом ураховано таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.ч.1-3ст.137ЦПК України) . Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 1ч. 1ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Представник позивача надав копію договору про надання правничої допомоги адвокатом від 12.05.2022 року, згідно із яким фіксований розмір гонорару становить 5 000 грн. На підтвердження розміру таких витрат представником позивача надано акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 11.08.2022 року на суму 5 000 грн. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. згідно із наданих документів.

Outcome: approved