Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка зазначає, що вона є матір`ю [PERSON] . Її чоловік - [PERSON] помер. Інших дітей від шлюбу не має. Наразі вона є непрацездатною особою, проживає одна, та отримує пенсію за віком, яка становить 3931,11 грн. на місяць. Пенсія за віком - являється єдиним джерелом її доходу. Іншого доходу, або майна, що може приносити дохід не має. У зв`язку з похилим віком, та низкою хвороб, за призначенням лікаря, постійно приймає ліки. Її син, завжди піклувався про неї, купував ліки, продукти харчування, та надавав матеріальну допомогу для сплати комунальних послуг. Однак, з вересня 2020 року [PERSON] припинив допомагати, посилаючись на відсутність такої можливості внаслідок збільшення власних сімейних витрат. Враховуючи витрати, що пов`язані зі сплатою комунальних послуг, придбанням ліків, та продуктів харчування, вона не може задовольнити свої життєві потреби, а тому має необхідність у матеріальній допомозі. [PERSON] є особою молодого віку, працездатним, отримує достатній дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання матері. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову довічно. Відповідач подав відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що цілком усвідомлює свій обов`язок визначений статтею 202 Сімейного кодексу України утримувати матір, яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги. Йому відомо, що позивач має низку хвороб та за призначенням лікаря, постійно приймає ліки. За наявність фінансової можливості він за власною ініціативою надавав матеріальну допомогу для сплати комунальних послуг, придбання ліків, продуктів харчування, тощо. Надання матері фінансової допомоги завжди здійснювалось добровільно, та ніколи не обмежувалось певним відсотком від доходів. Однак, останнім часом значно збільшились його витрати пов`язані з утриманням двох малолітніх дітей. Окрім того, в у зв`язку із запровадження карантинних обмежень не завжди є можливість з`їздити до матері. Разом з цим, в разі покращення матеріального становища (збільшення доходу, або зменшення витрат) він надаватиме [PERSON] матеріальну допомогу в тому розмірі, який матиме можливість надавати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, у поданому відзиві на позовну заяву просив суд при винесенні рішення врахувати обставини зазначені у відзиві та проводити розгляд справи у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06 березня 1979 року серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] [PERSON] є непрацездатною особою та отримує пенсію за віком, яка становить 3931,11 грн. на місяць, даний факт підтверджується і довідкою, виданою Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області від 16.03.2021 року №2330818978335317. Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц). У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами . Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивачки . Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч.1. ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не заперечує факт непрацездатності матері та наявності у неї потреби у матеріальній допомозі. З огляду на наведене, а також враховуючи наявність у відповідача інших осіб, що перебувають на утриманні (ст. 180 СК України), суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.04.2021 року (дати подання позову) - довічно, у зв`язку з чим вказана позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved