Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на її користь витрати по справі в сумі 992,40 грн. Посилається на те, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 17.06.2009 року. Від шлюбу у них є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісяця до повноліття дитини, згідно виконавчого листа №2/184/747/14 від 05.11.2014 року. Після розірвання шлюбу між ними відповідач спілкувався з сином, але нетривалий час - менше року, тому була змушена подати до суду заяву на стягнення аліментів. Але це ще більше віддалило батька від сина, незважаючи на те, що дитина сумувала за батьком, чекала від нього підтримки, батьківської любові, але по сьогоднішній день не дочекалась. Відповідач на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти не сплачує. Станом на 31.06.2022 року загальний борг по аліментах становить 128645,43 грн. Зі слів відповідача він принципово не платить аліменти, оскільки вважає аліменти матеріальною допомогою їй, а не дитині, незважаючи на той факт, що згідно чинного законодавства аліменти є власністю дитини. Син проживає разом з нею та її теперішнім чоловіком [PERSON] . Жодної участі у вихованні сина відповідач не приймає. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні та утриманні її чоловіка. Відповідач не бере жодної участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, не бере ніякої участі в його розвитку та вихованні, постійного місця роботи не має, ухиляється від сплати аліментів, приховує своє місце перебування та місце роботи. У зв`язку з чим, ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.07.2018р. оголошено його розшук. Тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. В судове засідання представник третьої особи - Андрєєва Н.Л. не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину іі дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний тa моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] а (а.с.14). Згідно виконавчого листа №184/3507/14-ц, 2/184/747/14, виданого на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісяця, починаючи з 14.10.2014р. та до досягнення дитиною повноліття (а.с.16). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за період з 14.10.2014р. по 31.05.2022 року за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 128 645,43грн. (а.с.19-20). Відповідно до ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.07.2018 року на підставі подання Покровського МВ ДВС ГТУЮ Дніпропетровської області оголошено розшук боржника [PERSON] (а.с.17-18). За приписами ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у житті сина, його вихованні, навчанні, підготовці до самостійного життя, зокрема: не забезпечує його необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти, не надає матеріальної допомоги на його утримання, навіть не сплачує аліменти. Тобто жодним чином не проявляє батьківського піклування, передбачене та гарантоване дитині нормами ст. 150 СК України. Про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав свідчить висновок органу опіки та піклування Покровської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради №178/06-53-22 від 20.07.2022 року, яким встановлено, що згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.07.2018 року [PERSON] оголошено в розшук, як боржника, який ухиляється від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , борг за період з 14.10.2014р. по 31.05.2022р. становить 128645,43грн. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення батьківських прав батька, [PERSON] . Зазначив, що не спілкується з батьком протягом 10 років, останній не цікавиться його життям, матеріально не допомагає. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради» від 07.07.2022 року №1649, лікуванням та оздоровленням неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , займається лише матір, [PERSON] , рекомендації лікаря виконує в повному обсязі. З цих підстав орган опіки та піклування дійшов висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою BP №789-ХП від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує його права, гарантовані міжнародним та національним законодавством та приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved