Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особі: Перша запорізька державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача в обґрунтування позову зазначив наступне. [INFO] померла його баба - [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована: [ADDRESS] , та фактичні місце проживання/перебування як внутрішньо-переміщена особа: [ADDRESS] . У встановлений законом строк він звернувся до Першої запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івановим О.І. 20.09.2012, реєстр. № 2818, після померлої [PERSON] . На підставі вказаної заяви нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №55/2021. Крім нього, є інший спадкоємець [PERSON] , який спадщину не прийняв, склав нотаріально засвідчену заяву, в якій він також зазначив, що на вказану спадщину не претендує. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . До складу спадкового майна входить: 1/2 частка двох житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , зазначених в плані літерами А-1 та Е-1 та 1/2 частка земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1410137700:00:017:0565, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №322115, виданою Донецькою міською радою Донецької області 28.08.2012 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №141010001001877, цільове призначення ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 05.11.2021 Першою запорізькою державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було видано йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим номером 439 на 1/2 частки двох житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , зазначених в плані літерами А-1 та Е-1. Втім у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру, про що позивачу було видано відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3016/02-31 від 05.11.2021 В даному випадку відсутність зазначених відомостей пов`язана з тим, що спадковий об`єкт нерухомого майна знаходиться у м. Донецьку, що на даний час перебуває на тимчасово неконтрольованій території України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку істотно обмежує права позивача на реалізацію свого права власності. Провадження у справі відкрито 29.12.2021. 22.02.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не прибув, був повідомлений належно. Представник третьої особи - завідувач Першої запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надав заяву з проханням розглядати справу без їх представника. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, з позовом згодна. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1статті 1225 ЦК України. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована: [ADDRESS] , та фактичні місце проживання/перебування як внутрішньо-переміщена особа: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івановим О.І. 20.09.2012, реєстр. № 2818, за яким заповіла все належне їй на день смерті майно [PERSON] та [PERSON] . З дослідженої в судовому засіданні нотаріальної справи 55/2021, заведеної після смерті [PERSON] , інший спадкоємець [PERSON] надав нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначив, що у встановлений законом строк спадщину не прийняв, на спадщину не претендує. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЯМ №322115, виданого [PERSON] , у тому, що на підставі рішення Донецької міської ради від 15.04.2011 №5/231, їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 га в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована [ADDRESS] . Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №141010001001877, цільове призначення ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Співвласник земельної ділянки [PERSON] . Судом встановлено, що витяг з Державного земельного кадастру неможливо видати через знаходження м. Донецьк на тимчасово окупованій території. 05.11.2021 Першою запорізькою державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим номером 439 на 1/2 частки двох житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , зазначених в плані літерами А-1 та Е-1, зазначене підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Втім, постановою про відмову вчиненні нотаріальної дії №3016/02-31 від 05.11.2021, [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до частин першої та другої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ч.1 ст. 120 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20). Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЯМ №322115, виданого [PERSON] , у тому, що на підставі рішення Донецької міської ради від 15.04.2011 №5/231, їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 га в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована [ADDRESS] . Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №141010001001877, цільове призначення ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, співвласник [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.11.2021, виданого державним нотаріусом Першої запорізької нотаріальної контори Нестеренко О.В., спадкоємцем 1/2 частки двох житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , зазначених в плані літерами А-1 та Е-1, які належали спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , є онук - [PERSON] , [INFO] . Отже, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] , який набув право власності на нерухоме майно - на 1/2 частки двох житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , зазначених в плані літерами А-1 та Е-1, має також і право на земельну ділянку, на якій це майно розміщено, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЯМ №322115. Таким чином, беручи до уваги відмову нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у вигляді 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер 1410137700:00:017:0565, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , і здобуття, поряд з цим, підтвердження існування права власності спадкодавця на спірну земельну ділянку, що становлять предмет даного спору - наявні матеріально-правові підстави для задоволення вимог про визнання права власності позивача на це спадкове майно.

Outcome: approved