Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

представник позивачки [PERSON] - адвокат Вишковська В.І. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Дубенської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду №559/1539/19 від 13.12.2019 року шлюб між сторонами було розірвано, дітей залишено проживати разом з матір`ю. Відповідач ще до розірвання шлюбу безвідповідально ставився до участі у вихованні своїх дітей, бували випадки коли забував дитину на майданчику, залишав без нагляду. Фактично спільне проживання однією сім`єю з відповідачем було припинено ще в 2017 році, з того часу відповідач взагалі усунувся від виконання батьківських обов`язків, з дітьми не спілкується у жодній з можливих форм, не відвідує, хоча проживає в одному місті, не бере участі ні у вихованні ні в утриманні дітей. Діти проживають з позивачкою у орендованому будинку в [ADDRESS] та перебувають на її повному утриманні. Відповідач не цікавиться життям доньок, не бере участі у їх вихованні, як наслідок діти своїм батьком не цікавляться, оскільки не прив`язані до нього. Старша донька є інвалідом дитинства, потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію. Оскільки відповідач жодним чином не допомагав в утриманні дітей, позивачка змушена була звернутися до суду з заявою про стягнення з нього аліментів. На підставі судового наказу Дубенського міськрайонного суду №559/2227/17 від 08.11.2017 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно. Відповідач аліменти не сплачував, у зв`язку з чим, згідно вироку Дубенського міськрайонного суду від 05.01.2022 року його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено міру покарання у виді 80 годин громадських робіт. Станом на 01.04.2022 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 144713,69 грн. На сьогоднішній день дітям по 12 і 9 років, однак вони не прив`язані до батька, оскільки не спілкуються з ним. Позивачка не чинить абсолютно ніяких перешкод у спілкуванні відповідача з доньками, однак він сам цього не бажає. Внаслідок невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, покладених на нього законом та, відповідно, відсутності будь-якого контакту між ним та дітьми, страждають самі діти, порушуються їх права та законні інтереси. Зважаючи на те, що відповідач фактично свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, просить позбавити його батьківських прав відносно дітей. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 16.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду від 15.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Вишковська В.І. позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, який просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив не позбавляти його батьківських прав. Не заперечував, що з дітьми практично не спілкується з 2019 року, не зустрічається з ними, не приділяє їм батьківської уваги, проте обіцяє змінити свою поведінку. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Дубенської міської ради Рівненської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечує проти задоволення позову. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач [PERSON] дійсно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Ще перебуваючи у шлюбі з матір`ю дітей, до своїх батьківських обов`язків він ставився безвідповідально. З 2019 року він з дітьми не зустрічався, ніякої допомоги на їх утримання не надавав. Діти батька не знають. Були випадки, коли губив дітей і залишав без належного нагляду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що є бабусею для дітей і матір`ю для відповідача, обіцяла, що відповідач виправиться і в подальшому буде належно виконувати батьківські права, особисто вона бажає спілкуватися з внуками, любить їх. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , [PERSON] народилась [INFO] . Їхніми батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 11). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 13.12.2019 року (справа №559/1539/19) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дітей залишено проживати разом з матір`ю. [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 13-14). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах №7874 від 21.04.2022, виданої Дубенським відділом ДВС у Дубенському районі, станом на 01.04.2022 року за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 144713 грн. 69 коп. (а.с. 15). Вироком Дубенського міськрайонного суду від 05.01.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 64 КК України та призначено міру покарання у виді 80 годин громадських робіт (а.с. 16-17). Як свідчить витяг з постанови лікарсько-консультативної комісії №490 та медичний висновок на дитину інваліда віком до 16 років №54, [PERSON] є дитиною з інвалідністю з дитинства (а.с. 23, 24). Згідно інформації, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 27.04.2022 №87, [PERSON] не звертався до дільничного лікаря педіатра з приводу захворювань своїх дітей, не цікавився станом їх здоров`я, при проходженні профілактичних оглядів, проведенні щеплень дітей завжди супроводжує мама (а.с. 25). Згідно характеристики Дубенського ліцею №3 від 19.04.2022 за №202, [PERSON] є ученицею 2-го класу. Вихованням дитини займається мама, вона систематично відвідує ліцей, цікавиться успіхами доньки, справами класу, батько [PERSON] жодного разу не цікавився навчанням, поведінкою, успіхами дочки в ліцеї, батьківські збори не відвідував (а.с. 19). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , учениці 5 класу КЗ «Дубенської спеціальної школи 1-11 ступенів», мама приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, тато не приймає участі у вихованні та навчанні учениці, не цікавиться її життям, не відвідує батьківські збори та індивідуальні консультації (а.с. 20-21). Як зазначено в акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 19 квітня 2022 року, [PERSON] проживає з трьома малолітніми дітьми, винаймає трьохкімнатний будинок, санітарний стан задовільний, в наявності всі зручності. Батько дітей близько п`яти років не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням своїх дітей, не зустрічається з ними, аліментів не сплачує, ніяких коштів, подарунків дітям не передає, не телефонує до них (а.с. 26). Згідно інформації служби у справах дітей Дубенської міської ради №263 від 18.04.2022, [PERSON] до органу опіки та піклування Дубенської міської ради із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з доньками, чи будь-якими іншими заявами не звертався (а.с. 27). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради №2437/05-02-29/22 від 05.08.2022, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При вирішенні позову судом застосовані наступні норми права. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачкою надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своїх дітей. Він не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач не спілкується з дітьми, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання дітьми освіти. Зазначене є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Подання даного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати належить стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved