Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у обґрунтування якого зазначила, що 17.12.2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2021 року, сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Спір про визначення місця проживання дітей та сумісно нажите майно на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Спільне життя не склалося через моральне насилля у сім`ї, подальше перебування у шлюбі не можливе та суперечитиме її інтересам, поновлювати подружні стосунки не має наміру, а тому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, відзив не надав. Відповідно до ст.\~211,\~223 ЦПК України\~суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, судом у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~21,\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1\~ст. 55 Сімейного кодексу України). Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17.12.2005 року Виконавчим комітетом Фесюрівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 2, 17.12.2005 року Фесюрівською сільською радою Білоцерківського району Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після чого подружжю присвоєне спільне прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей, а саме серії [NUMBER] від 23.07.2013 року та серії [NUMBER] від 06.02.2006 року. Спір про визначення місця проживання дітей та сумісно нажите майно на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Згідно з ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 105 СК України\~визначено, що однією із підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст. 110 СК України. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та сімейні обов`язки, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємної поваги та любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та ухвалення відповідного судового рішення. Відповідно до ч. 4\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч. 2\~ст. 115 СК України\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 21.07.2022 року про сплату судового збору у сумі 992,40 грн. З урахуванням того, що у розірванні шлюбу, як правило, винуваті обидві сторони, суд вважає справедливим та розумним стягнути з відповідача на користь позивача 50% суми сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved