Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшов позов [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню №6618 від 05.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, за яким звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце рєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] , на користь АТ Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] , в сумі 915 222, 00 гривень. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 01.03.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та позивачем було укладено кредитний договір №NKUCGK06150026, відповідно до якого відповідач надав грошові кошти у розмірі 24270 (двадцять чотири тисячі двісті сімсот) доларів США строком до 28.02.2022 року, а також 3270 (три тисячі двісті сімсот) доларів США на сплату страхових платежів. Відповідно до іпотечного договору від 23.03.2007 року №968, укладеного між позивачем та відповідачем, забезпезпечується виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 01.03.2007 року №NKUCGK06150026. Позивачем було отримано лист від 06.10.2021 року вих. №67048079 від в.о. начальника Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Черненко Ганни Олександрівни про відкриття виконавчого провадження згідно постанови від 06.10.2021 року ВП №67048079. Позивач в усній формі звернувся до цього відділу з проханням надати йому документи, згідно яких було відкрито виконавче провадження, оскільки будь-яких повідомлень від приватного нотаріуса або відповідача він не отримував. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23.02.2016 року стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором в розмірі 18138 доларів США 48 центів, що еквівалентно 279513 гривень 98 копійок. За цим рішенням у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження. Станом на 01.12.2021 року в рахунок погашення заборгованності за виконавчим документом із доходів позивача стягнуто та перераховано на користь відповідача грошові кошти на загальну суму 106 884,16 гривень, отже залишок заборгованості по кредитному договору складає 189 527,84 гривень. Позивач посилається на те, що він не отримував жодної вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. У свою чергу, нотаріусом не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем. На думку позивача, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми повної заборгованості, суми кредиту, суми за відсотками, розмір комісії та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем без урахування його думки та позиції, а також не відповідає дійсній сумі заборгованості. Позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати оспорюваний виконавчий напис вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню, оскільки був зроблений таємно, без попередження боржника, без направлення боржнику письмової вимоги, та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу. За таких обставин, позивач просить суд визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 14.12.2021 року відкрито провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання було призначено на 10.01.2022 року, розгляд якого було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб, що не за`являють самостійних вимог щодо предмету позову. Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Підготовче судове засідання 17.02.2022 року було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб, що не за`вляють самостійних вимог щодо предмету позову. Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Судовий розгляд справи 17.03.2022 року не відбувся у зв`язку із незабезпеченням адміністрацією Южноукраїнського міського суду Миколаївської області суддю Волкову О.І. секретарем судового засідання. Судовий розгляд 20.06.2022 року не відбувся у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. У судове засідання 22.08.2022 року відповідач та треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, не з`явилися, хоча про місце, час та дату судового засідання були повідомленні належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У судовому\~засіданні 22.08.2022\~року позивач\~суду пояснив,\~що з нього стягненно борг за кредитним договором рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23.02.2016 року, справа №486/88/15-ц, провадження №22ц/784/370/19, на користь відповідача в розмірі 18138 доларів США 48 центів, що еквівалентно 279513 грн 98 коп. За відповідним виконавчим листом з нього відділом ДВС стягується заборгованість в сумі 296 412 гривень. Станом на 01.12.2021 року в рахунок погашення заборгованності за виконавчим документом із доходів позивача стягнуто та перераховано на користь відповідача грошові кошти на загальну суму 106 884,16 гривень.Не зважаючи на це, відповідач звернувся до приватного нотаріуса без законних на те підстав, таємно, без попередження боржника, без направлення йому письмової вимоги та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу. Позивач вважає, що що цей виконавчий напис вчининено незаконно, без правових на те підстав, просить суд його скасувати. Як вбачається з матеріалів справи,\~01.03.2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKUCGK016150026, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 24270,00 доларів США на строк з 01.03.2007 року по 28.02.2022 рік (що підтверджується матеріалами справи) (а.с.7). 23.03.2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого забезпечується виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 01.03.2007 року №NKUCGK016150026, укладеного між Закритим АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] по поверненню кредиту в сумі 24 270 доларів США, 00 центів (що підтверджується матеріалами справи). За рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23.02.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 138 доларів США 48 центів, що еквівалентно 279 513 грн. 98 коп.; яка складається з заборгованості за кредитом - 16 502 доларів США 54 центів, що еквівалентно 254 304 грн. 14 коп.; заборгованості по процентам - 1 232 доларів США 36 центів, що еквівалентно 18 990 грн. 67 коп.; заборгованості по комісії - 210 доларів США, що еквівалентно 3 236 грн. 10 коп.; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 177 доларів США 36 центів, що еквівалентно 2 733 грн. 12 коп.; штрафу (фіксована складова) - 16 доларів США 22 центів, що еквівалентно 249 грн. 95 коп (що підтверджується матеріалами справи). Разом з тим, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис №6618\~від 05.11.2018\~року про звернення стягнення з [PERSON] , на користь відповідача на нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35). Судом встановлено, що у Южноукраїнському відділі державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на сьогодні знаходиться зведене виконавче провадження щодо позивача. Із вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі\~статей 87-91\~Закону України «Про нотаріат», ст. 33 Закону України "Про іпотеку"\~та відповідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (а.с.35). Виконавче провадження за вказаним виконавчим написом було відкрито в.о. начальником Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Черненко Г.О. постановою від 06.10.2021 року (виконавче провадження №67048079) (а.с. 34). Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України"Про нотаріат"та Порядку вчинення нотаріальних дій. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Відповідно до пункту 1 згаданого Переліку за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку) подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку слідує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень -\~письмової вимоги про усунення порушень\~іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. За змістом вищевказаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 і від 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц з подібних правовідносин. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) та застосований Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц (провадження № 61-35277св18). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Позивач [PERSON] оспорює виконавчий напис № 6618 від 05.11.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. Стверджує, оспорюваний виконавчий напис було вчинено таємно, без попередження боржника, без направлення йому письмової вимоги та без надання нотарусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу. Позивач наголошує на тому, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса без законних на те підстав, адже на той момент позивачем вже виконувалось рішення суду щодо цієї заборгованості. Будь-яких належних доказів на спростування зазначеного доводу суду не було надано, у зв`язку з чим суд приймає цей довід як такий, що відповідає дійсності та визнає, що зазаначена заборгованість є спірною. Відповідачем в свою чергу не було жодним чином повідомлено про обставини, які вплинули на рішення відповідача звернутись до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з метою звернення стягнення з позивача. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно ч. 2\~ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"\~первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана позиція суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року по справі № 6-887цс17. Згідно пп.3.5 п.3 Глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормою ст.49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Заперечуючи проти позову, відповідачем, в свою чергу, не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст.12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень. Своїми правами, визначеними ЦПК України відповідач також не скористався.

Outcome: approved