Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

16.02.2022 року гр. [PERSON] , [INFO] , в особі представника адвоката Кузьмінова Д.В., звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначено наступне. 29.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 500324700, за умовами якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 9 000,00 грн. зі сплатою 11,99% річних строком до 30.11.2015 року, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування ним відповідно до Графіку погашення кредиту, повертаючи щомісячно платіж у розмірі 480,75 грн. 20.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» з метою задоволення вимог за Кредитним договором вчинений виконавчий напис, реєстровий № 179, яким задоволено вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року у розмірі 23 243,17 грн., з яких: 7 445,34 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 214,13 грн. заборгованість за процентами та комісією; 10 443,70 грн. пеня; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. 02.02.2022 року зазначений виконавчий напис Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» пред`явлено до примусового виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 03.02.2022 року постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 68465105 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису, яке до теперішнього часу перебуває на примусовому виконанні. Разом з цим, позивач вважає, що виконавчий напис, реєстровий № 179, вчинений 20.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. є таким, що вчинений з порушенням закону та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] не отримував від відповідача письмової вимоги про усунення порушень за Кредитним договором, у зв`язку з чим, був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливлювало подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, оскаржуваний у справі виконавчий напис вчинений 20.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. з метою задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» про стягнення заборгованості за Кредитним договором, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] який нотаріально не посвідчений. 21.09.2021 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову по справі № 910/10374/17, згідно висновків якої виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, вчинений з порушенням Порядку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, при прийнятті рішення у цій справі позивач просить врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, які наведені у зазначеній вище постанові, та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Також нотаріус не з`ясував чи не пропущено відповідачем строк стягнення, не встановив коли було здійснено останню плату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року включно, однак сума стягнення не відповідає зазначеному періоду. Нотаріус при вчинення виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат» п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку. Як зазначалось, Кредитний договір укладено 29.11.2012 року зі строком кредитування строком до 30.11.2015 року. Виконавчий напис вчинено 20.01.2020 року зі стягнення заборгованості за Кредитним договором за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року у розмірі 23 243,17 грн, з яких: 7 445,34 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 214,13 грн. заборгованість за процентами та комісією; 10 443,70 грн. пеня; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. При цьому, у період стягнення позивач взагалі не повинен був сплачувати поточні платежі за Кредитним договором, у зв`язку з чим розмір зобов`язань позивача за вказаний період складає 0. Як було зазначено у п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/95119/12 (провадження № 14-10цс18), права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються зі спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договору строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У такому разі, нарахування відсотків та пені після спливу строку кредитування є неправомірним, а тому задовольняючи вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» в цій частині нотаріус вирішив спір про право та стягнув не передбачені законом та договором нарахування, тобто задовольнив не безспірні вимоги. Отже, неправомірність заявленої приватному нотаріусу вимоги та її стягнення виконавчим написом підтверджується умовами Кредитного договору. Натомість, відповідач заявив усю заборгованість за Кредитним договором, приховував неправомірність зазначенням неправдивих відомостей про період стягнення, що не відповідає дійсності. Максимальний розмір вимоги, який може бути задоволений виконавчим написом, не можу бути більше ніж 3 роки, що прямо передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В цьому разі, трьох річних період, в межах якого може бути виданий виконавчий напис, платежі за кредитним договором не передбачено, а тому виконавчий напис не може бути виданий взагалі. Яким чином, відповідач визначив суму боргу у розмірі 23 243,17 грн. невідомо, бо випискою рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу не надавалась, що унеможливлює перевірку поданого розрахунку, а відтак перелік документів нотаріусу документів є неповним, а сума боргу не безспірна. Таким чином, задовольняючи вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» приватний нотаріус не дотримався вимог законодавства, не перевірив повноту поданих йому документів, зокрема доказів вручення позивачу вимоги, виписки по рахунку та/або детального розрахунку заборгованості, а так само не перевірив період за який здійснено нарахування боргу, у зв`язку з чим, вирішив спір про право та задовольним не безспірні вимоги, а тому вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на наявність спірної заборгованості, у зв`язку з чим, порушив вимоги закону. Посилаючись на викладене, адвокат Кузьмінов Д.В. просив визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 179, вчинений 20.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості за Кредитним договором № 500324700 від 29.11.20212 року за період з 08.10.2016 року по 2001.2020 року в сумі 23 243,17 грн. - таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2022 року, задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення за виконавчим провадженням № 68465105, відкритого на підставі виконавчого напису № 179 від 20.01.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в розмірі 23 243,17 грн. до набрання законної сили рішення у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконання ухвали доручено Заводському відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2022 року, цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2022 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Представник позивача адвокат Кузьмінов Д.В. до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (виплату переказу). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, пояснення по суті позову не подав. Третя особа - Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився. Разом з цим, 14.07.2022 року на адресу суду від начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла письмова заява, що датована 12.07.2022 року за № 14017, відповідно до якої, [PERSON] просить розглядати справу без участі Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, зі згоди позивача, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що 20.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 179 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами», заборгованості за Кредитним договором № 500324700 від 29.11.2012 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами». Загальна сума, що підлягає стягненню 23 243,17 грн., з яких: 7 445,34 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 214,13 грн. заборгованість за процентами та комісією; 10 443,70 грн. пеня; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.10.2016 року по 20.01.20120 року включно. Постановою ВП № 68465105 від 03.02.2022 року старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рябінського А.В. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 179, виданого 20.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» боргу у сумі 23 243,17 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 та доповнено вищевказану постанову КМУ № 1172 від 26.06.1999 року розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.01.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір № 500324700, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем [PERSON] було отримано вимогу про усунення порушень за Кредитним договором № 500324700 від 29.11.2012 року, що дає суду можливість дійти висновку, що ані ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», ані нотаріус належним чином не повідомляли [PERSON] про наявність заборгованості по Кредитному договору, у зв`язку з чим, [PERSON] був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а нотаріусом, у свою чергу, не було перевірено отримання її позивачем, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази, які б спростовували доводи позивача в матеріалах справи відсутні, і відповідачем не спростовані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне: Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн., витрати по сплаті судового бору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 496,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved