Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просить зняти заборону будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 2997429 від 22.03.2006, зареєстровану Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою, дата виникнення заборони - 07.07.1977, № реєстру:1557 внутр. №BF012E3122F057306C57, виключивши запис про заборону відчуження будинку [ADDRESS] з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; вирішити питання судових витрат. Обгрунтовуючи позовну заяву вказує, що він на праві договору купівлі - продажу від 23.07.1996 придбав житловий будинок під [ADDRESS] . В 2021 позивач вирішив продати належний йому на праві приватної власності будинок, та під час переоформлення зазначеного будинку у приватного нотаріуса дізнався, що на будинок накладено заборону на його відчуження. Згідно листа Бердичівської державної нотаріальної контору від 29.10.2021 року за № 349101 - 16, відповідно до Алфавітної книги обліку заборон відчуження житлових будинків і арештів, накладених на жилі будинки, встановлено, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, заборона на майно, на ім`я [PERSON] , накладена 07 липня 1977 року за реєстровим № 1557 на підставі повідомлення б/н, «Бердичівський кожубний к-т», зареєстрована 22 березня 2006 року за № 2997429 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Наявність вищевказаного обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно порушує права позивача вільно розпоряджатись належним йому житловим будинком, зокрема він позбавлений можливості у майбутньому відчужити вказане спірного нерухоме майно. ІІ. Процедура та позиції сторін. Ухвалою суду від 01.06.2022 було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.06.2022 на адресу суду від Новоград-Волинської\~державної нотаріальної\~контори надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, зокрема, що накладення заборон на майно до 1999 року проводилось державними нотаріальними конторами за місцем розташування майна, тобто накладення заборони на майно розташоване в місті Бердичеві Житомирської області проводилось Бердичівською нотаріальною конторою, тобто під час реєстрації вищевказаної заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виникла технічна помилка та реєстратором помилково зазначено Новоград-Волинську державну нотаріальну контору, замість фактичного реєстратора - Бердичівської державної нотаріальної контори. З урахуванням наведеного, вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. У відзиві, який надійшов на адресу суду 01.07.2022 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Бофіка" просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки заборону на відчуження нерухомого майна знімає саме нотаріус, тому позивач звернувся до суду з позовом до банку, який є неналежним відповідачем у даному випадку. Крім того, вказує, що заборона накладена 25 років потому, і товариство не має жодних документів, які підтверджують або спростовують вказану дію. На виконання ухвали суду від Новоград-Волинської державної нотаріальної контори 28.07.2022 на адресу суду надійшли, вказані у ній документи. Судове засідання, призначене на 31.08.2022, представник позивача у заяві від 31.08.2022 просить провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач - Новоград-Волинська державна нотаріальна контора 02.08.2022 подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, у задоволенні позовних вимог просить відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. У заяві від 29.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бофіка", зокрема, просить розгляд справи проводити за відсутності його представника. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає\~Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 частини 1\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~ обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. За положеннями пункту 1 частини 2 статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрацію обтяжень проводиться, серед іншого, на підставі судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого Бердичівською державною нотаріальною конторою 23.07.1996, зареєстрованого у реєстрі № 3-1973. Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №301285327 від 11.05.2022 на вказаний будинок на імя9 [PERSON] наявне обтяження, яке було зареєстроване за №299429 від 22.03.2006 10:41:17 Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення Бердичівського кожобувного к-ту, б/н. Листом Бердичівської державної нотаріальної контори від 29.10.2021 за № 349/01-16 вказано, що згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, заборона на майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] накладена 07.07.1997 за реєстром №1557 на підставі повідомлення, б/н, Бердичівського кожобувного к-ту, зареєстрована 22.03.2006 за № 2997429 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно інформації, викладеній у довідці ТОВ "Бофіка" № 49 від 13.10.2021 Бердичівський шкірвзуттєвий комбінат перейменований на Бердичівську взуттєву фабрику на підставі наказу МЛП УРСР № 385 від 17.09.1984. Згідно рішення Бердичівського виконкому № 141 від 18.03.1993 та наказу № 74 від 22.03.1993 Бердичівська взуттєва фабрика перейменована в Бердичівське орендне взуттєве підприємство. Згідно рішення Бердичівського міськвиконкому № 607 від 20.10.1994 та наказу № 146-а від 25.10.1994 Бердичівське орендне взуттєве підприємство перейменоване у Товариство з обмеженою відповідальністю "Бофіка". Також у вказаній довідці зазначено, що [PERSON] , який проживав за адресою [ADDRESS] дійсно працював на Бердичівському шкірвзуттєвому комбінаті з 20.12.1965 по 11.01.1989. У заяві від 29.08.2022 Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Бофіка" вказано, що на виконання вимог ухвали від 14.07.2022 товариством було досліджено наявні у його архіві документи, в результаті якого жодних документів, які підтверджують або спростовують той факт, що у 1977 році [PERSON] надавалась позичка для будівництва, капітального ремонту і купівлю житлового будинку або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також інформації про погашення/непогашення позички [PERSON] перед ТОВ "Бофіка" відсутні. Вказаною заявою відповідач також не заперечує проти зняття заборони зі спірного майна. Оскільки заборона накладена саме за повідомленням Бердичівського кожобувного к-ту, правонаступником якого є ТОВ "Бофіка", наявність боргових зобов`язань як [PERSON] , так і [PERSON] перед товариством відсутня, внаслідок накладеного обтяження позивач не має можливості розпоряджатись своїм майном, що перешкоджає позивачеві як власникові майна здійснювати всі повноваження власника, тому суд приходить до переконання про підставність вимог позивача до ТОВ "Бофіка". Порядок та підстави зняття заборони з майна регулюються, зокрема положеннями статті 74 Закону N 3425-XI, з якої вбачається, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Оскільки вищезазначеного повідомлення від товариства до нотаріуса не надходило, тому державний нотаріус не має правових підстав для зняття заборони з будинку. Відтак, судом встановлені підстави для задоволення позовних вимог. Разом з тим, відповідачем в цивільній справі виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна або права позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майно, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. При розгляді справи суд має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У даній справі позов подано до товариства та нотаріальної контори, при цьому остання не може бути відповідачем, оскільки цивільна відповідальність за зняття арешту з майна покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталась із клопотанням про накладення заборони на відчуження майна. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Отже, заявлені позовні вимоги до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори не підлягають задоволенню, оскільки вона не є належним відповідачем у цій справі, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial