Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

27 липня 2022 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення судових витрат, а саме: стягнути із позивача [PERSON] на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн 00 коп. В обґрунтування заяви відповідач вказує, що 25 липня 2022 року суд ухвалив рішення у даній справі. При цьому, у судовому засіданні, що відбулося 25 липня 2022 року, її представник до закінчення судових дебатів заявила про намір подати суду докази про понесені витрати на правову допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження витрат на правову допомогу відповідач надає: Додаток 1 до Договору про надання правової допомоги від 30 травня 2019 року; квитанцію № 027696 від 30 грудня 2020 року на суму 4 500 грн 00 коп.; квитанцію від 07 грудня 2021 року на суму 4 500 грн 00 коп.; квитанцію № 128852 від 25 липня 2022 року на суму 6 000 грн 00 коп.; Акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 25 липня 2022 року. З огляду на вищевикладене, відповідач стверджує, що у зв`язку із розглядом справи вона понесла витрати на професійну правову допомогу на загальну суму 15 000 грн 00 коп., які, зважаючи на відмову у задоволенні позову, просить стягнути з позивача [PERSON] на її користь. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 28 липня 2022 року заяву відповідача [PERSON] призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 годину 30 хвилин 04 серпня 2022 року. Учасники справи у судове засідання не викликались. Відповідно до частини 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали заяви та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд вважає необхідним зазначити наступне. Судом установлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 липня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON] ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: державний реєстратор Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Гнатик Артем Ігорович та [PERSON] ; про визнання протиправним та скасування рішення Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Після ухвалення судом рішення у справі відповідач [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь 15 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, у судовому засіданні, що відбулося 25 липня 2022 року, представник відповідача [PERSON] адвокат Гриценко Л.О., у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів, заявила про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду стороною відповідача будуть подані до суду докази розміру судових витрат, понесених її довірителькою [PERSON] . За змістом статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно із статтею 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Згідно з частиною 8 статтею 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до пункту 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат на підставі наданих стороною доказів. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. Згідно частин 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказала, що «…скористалася правом на правову допомогу та уклала відповідний договір з адвокатом. Документи, які підтверджують обсяг наданої правової допомоги та вартість послуг, будуть надані суду ближче до закінчення розгляду справи. Попередній розмір витрат на правову допомогу становить близько 20\~000 грн 00 коп.» /т. 2 а.с. 89, зворот/. Оскільки відповідачем на підтвердження суми понесених судових витрат на правничу допомогу, у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, надано суду: - копію Витягу з Договору про надання правової допомоги від 30 травня 2019 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Гриценко Л.А. /т. 1 а.с. 127/; - Додаток 1 до Договору про надання правової допомоги від 30 травня 2019 року, відповідно до якого адвокат Гриценко Л.О., яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 303 від 09 червня 2008 року, з одного боку, та [PERSON] , з іншого боку, домовилися про наступний порядок оплати роботи адвоката: участь у судовому засіданні: повноцінне засідання (1) вартість послуги 1 000 грн 00 коп.; коротке засідання (1) вартість послуги 500 грн 00 коп.; складення відзиву, заперечення (кожен документ) (1) вартість послуги 3 000 грн 00 коп.; консультації (зустрічі-консультації, погодження/уточнення правової позиції) (1) 1\~000 грн 00 коп.; складення клопотання з процесуальних питань (1) 500 грн 00 коп.; - Акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 25 липня 2022 року, згідно з яким відповідачу були надані наступні юридичні послуги у справі: 1) участь у судових засіданнях: 07 жовтня 2020 року, 11 листопада 2020 року, 25 березня 2021 року, 05 травня 2021 року, 09 червня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 07 грудня 2021 року, 27 січня 2022 року, 07 квітня 2022 року, 03 травня 2022 року, 25 липня 2022 року; 2) відзив на заяву про зміну підстав позовної заяви 19 листопада 2020 року; 3) клопотання про приєднання доказів 02 листопада 2021 року; 4) зустріч, уточнення правової позиції, підготовка до засідання 26 січня 2022 року; 5) консультація, підготовка до засідання 22 липня 2022 року; на \~загальну \~суму \~15\~000\~грн 00 коп.; - квитанцію серії 10-СВК № 027696 від 30 грудня 2020 року на суму 4 500 грн 00 коп.; - квитанцію до прибуткового касового ордера № 0712/21 від 07 грудня 2021 року на суму 4\~500 грн 00 коп.; - квитанцію серії ААС № 128852 від 25 липня 2022 року на суму 6 000 грн 00 коп.; суд вважає, що вимога про стягнення із позивача на\~користь відповідача\~судових витрат\~в частині\~витрат на\~надання правничої\~допомогиє обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, співмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а, отже, є такою, що підлягає до задоволення. Підстав для застосування вимог частини 5 статті 141 ЦПК України суд не вбачає та наголошує на тому, що відмова у відшкодуванні судових витрат на підставі положень частини 5 статті 141 ЦПК України є правом, а не обов`язком суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved