Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на своє, [PERSON] утримання до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - до [INFO] включно, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову. А також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 14.07.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] . Під час шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON] . Позивач не має змоги самостійно утримувати дочку та забезпечувати для неї належний матеріальний рівень проживання, так як не працює, займається доглядом за дитиною до досягнення донькою трирічного віку. Інших доходів, окрім виплати допомоги при народженні першої дитини та по догляду за нею, позивач не має. Зазначає, що відповідач має постійне місце роботи, є військовослужбовцем за контрактом отримує постійні та достатні заробітки, інших осіб, окрім їх дочки, на своєму утриманні не має. Вважає, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання дочки в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач не працює, займається доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує допомоги від чоловіка, який має можливість її утримувати після народження дитини, до досягнення нею трьох років. Вказує, що має проблеми зі здоров`ям. Вважає, що чоловік має можливість сплачувати аліменти на її утримання після народження дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення новонародженою дитиною трьох років. Ухвалою суду від 09.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 31 серпня 2022 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій позов підтримала, в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню частково,\~виходячи з\~наступних підстав. 14 липня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) , про що складено актовий запис № 1166, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 14.07.2020 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.2020 року. Згідно довідки № М5-160366/ф/л від 11.08.2020 Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Малолітня [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів на малолітню [PERSON] між сторонами у справі не досягнуто. Позивач зазначає, що не має змоги самостійно утримувати дочку та забезпечувати для неї належний матеріальний рівень проживання. Інших доходів, окрім виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за нею, вона не має. Доказів на підтвердження матеріального стану сторін суду не надано. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 3 ст.\~181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Доказів того, що відповідач в добровільному порядку надає позивачу фінансову допомогу на утримання дитини суду не надано. Враховуючи викладене вище, суд вбачає наявність законних підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме її потребам. Положеннями ст.\~75\~СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини на утримання чоловіком під час вагітності незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80\~СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів того, що стан його здоров`я та матеріальний стан не дозволяють йому сплачувати аліменти, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Враховуючи той факт, що з відповідача будуть стягуватися аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини в розмірі 1/5 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову Позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів не сплачувала судовий збір в сумі 992,40 грн., так як звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 496,20 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачкою при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору 496,20 грн. компенсувати за рахунок держави. Матеріалами справи підтверджується, що 20.04.2022 року позивач та адвокат Чорнуцький В.П. уклали договір про надання правової допомоги розмір якої, відповідно до акту прийому-передачі виконаних послуг склав 2000,00 гривень. Вищевикладене дає суду підстави вважати, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень.

Outcome: partial