Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання зі своїм батьком - [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] за адресою [ADDRESS] та фактично вступила в управління спадковим майном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона разом з відповідачем є єдиними спадкоємцями відносно майна померлого за заповітом, однак після її звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщині їй було відмовлено з посиланням на пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини та неспівпадіння місця реєстрації з зареєстрованим місцем проживання батька, що в свою чергу позбавляє її можливості оформити частину спадщини. Як зазначає в період з 2012 року місце її реєстрації за іншою адресою, відмінною від зареєстрованого місця проживання батька, проте до дня своєї смерті батько позивача проживав з нею та її родиною за адресою його реєстрації : [ADDRESS] . На підставі викладеного, просить суд встановити факт її постійного проживання разом із батьком - [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.06.2022 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засідання позивач та представник - адвокат Новицький В.В. просили задовольнити заявлені вимоги. Позивач суду пояснила, що приблизно з 2010 року вона разом з чоловіком проживали з її батьками за адресою [ADDRESS] , після смерті матері у 2018 році вона продовжила проживати та доглядати за батьком, проживали як одна родина, пізніше у зв`язку з карантином з нею також проживали її діти, та онуки, вона возила онуку до школи. За життя батька вели спільно господарство, також батьком було складено заповіт, що все майно він заповідає їй та відповідачу у справі. До закінчення шестимісячного строку з дня смерті батька до неї приїхала відповідач і повідомила, що вони разом підуть до нотаріуса, усі документи після смерті батька були у відповідача, однак вона самостійно звернулась до нотаріуса, їй не повідомивши. Крім того, обставини проживання у будинку протягом тривалого часу можуть підтвердити сусіди, а також [PERSON] , яку вона впустила після військової агресії РФ проживати у будинку, та яка бачила, що у будинку наявні речі її родини, які вони з чоловіком вивозили під час її проживання. Відповідач у справі рідна сестра, заперечує написати згоду до нотаріуса, оскільки між ними тривалий час існують непорозуміння. Представник третьої особи Чутівської селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду письмову заяво в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Відповідач до суду 30.06.2022 року подав відзив, відповідно до якого заперечує у задоволенні позову, з підстав того що у позивача наявне власне житло та вона там зареєстрована, а у даний спосіб оскільки пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріуса, намагається домогтися прийняття спадщини іншим шляхом. У судовому засіданні відповідач пояснила, і підтвердила що дійсно з 2010 року її рідна сестра позивач у справі проживала разом з батьком за адресою [ADDRESS] до його смерті, коли він помер [PERSON] було викликано працівників поліції, потім приїхала вона та вона підписувала документи, які складали працівники поліції. Вони проживали разом з батьком здійснювали за ним догляд. Проте оскільки між ними склались неприязні стосунки та позивач пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріуса, вона заперечує щодо задоволення позову, вона вважає за необхідне оформити спадщину на себе, після чого продати та віддати половину позивачу, відповідно до волі батька викладеної у заповіті, оскільки позивач і так на себе оформила три спадщини, у тому числі свекрухи. Також вважає, що позивач повинна була бути обізнаною про строки звернення до нотаріуса. Зауважень до показів допитах свідків вона не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у справі є донькою [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.01.1961 року(а.с. 12) Прізвище позивача змінено на [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу 16.12.1978 року, що підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16.12.1978 року (а.с. 12) Батько позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.02.1922 року повторно. (а.с. 14) [PERSON] , [INFO] , за життя складено заповіт на користь доньок [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 16) Відповідно до довідки № 225/01-17 від 15.03.2022 року виданої Чутівською селищною радою Полтавської області [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] . Листом приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, [PERSON] було повідомлено про пропуск строку на подачу заяви про прийняття спадщини. (а.с. 21) Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 04.12.1989 виконавчим комітетом Черняківської селищної ради, будинок за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , суду повідомив, що він є старостою Черняківського старостинского округу, зі слів мешканців територіальної громади йому відомо, що позивач у справі [PERSON] постійно проживала зі своїм батьком [PERSON] [INFO] , до часу смерті до [INFO] за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , суду пояснив що позивач протягом майже 10 років проживала зі своїм батьком [PERSON] [INFO] , до часу смерті до [INFO] за адресою [ADDRESS] . Він також бачив як вона возила на автомобілі до школи кожного дня онуку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою онучки позивача, після агресії РФ, вона через подругу домовилась з позивачем пожити деякий час у будинку за адресою [ADDRESS] . Вона також допомагала позивачу збирати їх речі у будинку, зошити, їй також відомо, що у її подруги помер прадід, [PERSON] , їй також говорили про наявність спору, який вирішується у суді. Ключі для проживання у будинку їй давала [PERSON] , які потім вона їй і повернула. Свідок [PERSON] , суду пояснив, що з 2012 року живе по сусідству з позивачем [PERSON] , яка проживала з батьками, після смерті матері вона доглядала за батьком, виїхали вони з будинку на весні 2022 року. Бачив її за адресою [ADDRESS] кожен день. Свідок [PERSON] , суду пояснила, що живе по сусідству з позивачем [PERSON] , якій допомагала та допомагає іноді по господарству, товаришує з позивачем тривалий час приходила у гості, відповідач у справі також приходила, позивач доглядала батька та вони проживали разом за адресою [ADDRESS] . Щодо характеру відносин між [PERSON] , та [PERSON] , то вказані свідки безсумнівно підтвердили, що ці відносини мали усі ознаки сім`ї, оскільки вони вели спільне господарство, проживали однією родиною. Ці обставини також визнані відповідачем при наданні пояснень. Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219ЦК України (статті 1218, 1231ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у редакції чинній на час правовідносин, передбачалося, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з ЗакономУкраїни «Просвободу пересуваннята вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Так, з досліджених доказів у цивільній справі вбачається, що [PERSON] за життя померлого батька [PERSON] , до дня його смерті проживали разом за адресою [ADDRESS] . Встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що просить позивач необхідно їй для оформлення спадщини у порядку спадкування за заповітом. Оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved