Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

08.06.2022\~року до\~суду звернувся\~представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25310,76 грн. В позовній заяві посилався на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 25 лютого 2011 року було укладено кредитний договір про надання банківських послуг б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит, а відповідач взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач своїх зобов`язань не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25310,76 грн., з яких 25302,48 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8,28 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 червня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.74). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 67). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідмоленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.76, 81). Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. На електронну адресу суду надав довідку про розмір заборгованості станом на 11.08.2022 року (а.с.87). Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 25 лютого 2011 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.19). Своїм підписом у заяві [PERSON] підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг. 24.05.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.20). У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 13 березня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 25310,76 грн., з яких 25302,48 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8,28 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частини 1\~статті 76 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України)доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1\~статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,\~якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а\~позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти\~(частина 1\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.\~Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі\~або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,\~що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною 1\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд зазначає, що наявність підписів [PERSON] на заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.19) та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.20) підтверджують факт укладення кредитного договору безпосередньо між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Також свідченням визнання [PERSON] договірних відносин з АТ КБ «ПриватБанк» є наявність факту виконання ним кредитного договору, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку (а.с.54-63), з якої вбачається активне користування [PERSON] кредитними коштами, отриманими від АТ КБ «ПриватБанк», зокрема шляхом зняття готівки в банкоматах відділень банку, перерахування коштів на інші рахунки, повернення кредитних коштів позивачу. Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №153/1334/16-ц та від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18. У анкеті-заяві позичальника від 25 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена (а.с. 19). Проте у довідці про умови кредитування від 24 травня 2011 року\~зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3,0%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а.с.20). Зазначена довідка підписана від імені [PERSON] . Так, згідно\~\~з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором від 25.02.2011 року станом на 13 березня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 25310,76 грн., з яких: 25302,48 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8,28 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач, не заперечуючи факту укладення договору та наявності заборгованості за ним, надав до суду довідку (а.с.87) щодо меншого розміру заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк», яка станом на 11.08.2022 року за спірним договором, складає 21645,76 грн. Вказавши при цьому, що він щомісячно двома платежами погашає борг. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 25.02.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті в повному обсязі, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, оскільки відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів та сплати відсотків за їх користування належним чином не виконав, з нього підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту, яка станом на 11.08.2022 року складає 21645,76 грн. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~З відповідача\~на користь\~банку підлягає\~стягненню 21645,76 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів\~справи\~вбачається,\~що\~при\~зверненні до\~суду\~позивачем\~був сплачений\~судовий\~збір\~у сумі\~2481\~грн.\~З\~відповідача\~на користь\~позивача\~слід\~стягнути судові\~витрати\~по\~сплаті судового\~збору\~пропорційно\~до розміру\~задоволених\~позовних\~вимог (позовні\~вимоги\~підлягають\~задоволенню на\~85,52\~%\~з\~розрахунку:\~21645,76 грн.\~(сума\~задоволених\~позовних\~вимог)\~х\~100%\~:\~25310,76 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 85,52\~% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 2121,75 грн. з розрахунку: 2481 грн. (сума сплаченого судового збору) х 85,52\~% (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial