Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, та просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №009360, від 28 липня 1998 року виданий [PERSON] на підставі рішення 12\~сесії 21\~ скликання\~Квасівської сільської\~ради від\~29\~грудня 1993\~року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №141. Свої позовні вимоги обгрутовує тим, що 05 серпня 2019 року адвокат Мензак Ю.Ю. в інтересах [PERSON] звернувся із позовною заявою до Берегівського районного суду про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІ-ЗК № 023285 від 26.05.2000 року виданий на ім`я [PERSON] та скасування його державної реєстрації. При цьому в основу звернення до суду із позовом лягло те, що нібито у площу земельної ділянки яка належить на праві приватної власності [PERSON] безпідставно включено площу земельної ділянки під будинковолодінням яке належить [PERSON] , дві ці земельні ділянки є суміжними. При цьому, земельна ділянка під будинковолодінням, яке належить [PERSON] належить на праві приватної власності попередньому власнику - [PERSON] на підставі акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 009360 від 28 липня 1998 року. В доданих до позовної заяви [PERSON] документах міститься копія рішення № РВ-2100346352019 від 10.07.2019 року де зазначено, що площа земельних ділянок співпадають на 0,0911%, а також у державному акті на право приватної власності на землю виданого на ім`я [PERSON] наявний заступ на земельну ділянку [PERSON] . Проте, візуально вищезгаданий виступ у державному акті на право приватної власності на землю виданого на ім`я [PERSON] домальований в ручну. Тобто державний акт на право приватної власності землю Серії І-ЗК № 009360 від 28 липня 1998 року на ім`я [PERSON] виданий без відведення земельної ділянки в натурі, а також без прийняття відповідного рішення Квасівською сільською радою Берегівського району. У оспорюваному державному акті на право приватної власності на землю Серії І-ЗК № 009360 від 28 липня 1998 року на ім`я [PERSON] зазначено, що акт виданий на підставі рішення Квасівської сільської ради 12 сесії 21 скликання від 29 грудня 1993 року. 29 грудня 1993 року Квасівською сільською радою було прийняте рішення № 53 у якому вирішено пропонувати районній конкурсній комісії розглянути заяви громадян с. Квасово по створенню селянського (фермерського) господарства із наданням [PERSON] і [PERSON] - 02,5 га земельної ділянки. При цьому, також вказує, що 03 березня 1993 року рішенням № 53 Квасівської сільської ради «Про надання земель громадянам для ведення селянського господарства», було передано у постійне користування [PERSON] 4,0 га в тому числі за рахунок ріллі 3,48 га та присадибних ділянок площею - 0,52 га для створення селянського фермерського господарства. Однак, знову ж таки земельна ділянка у власність не передавалась. Даний факт підтверджується відповіддю із архівного відділу Берегівської районної державної адміністрації від 07.10.2019 року № 1591/02-20. При цьому відсутні будь які відомості з приводу виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , даний факт підтверджується відповіддю Квасівської сільської ради № 86 від 26.09.2019 року. Відсутність проекту землеустрою на земельну ділянку на ім`я [PERSON] та відсутність рішення про передачу йому земельної ділянки пояснює накладки із земельною ділянкою яка належить [PERSON] .. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її представника за наявними матеріалами справи. Відповідачі в судове засідання не зявилисьсь, про причини своєї неявки не повідомили. Перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що відсутність проекту землеустрою на земельну ділянку на ім`я [PERSON] та відсутність рішення про передачу йому земельної ділянки пояснює накладки із земельною ділянкою яка належить [PERSON] .. У відповідності до ч. 1 ст. 22 Земельного Кодексу України (діючого на момент видачі державного акту на земельну ділянку позивача): право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Крім того, на державному акті на землю позивача чітко видно виправлення на схемі розміщення земельної ділянки № [NUMBER] , що дає підстави вважати що даний акт є підроблений. Статтею 9 Земельного кодексу України (діючого на момент видачі державного акту на земельну ділянку) зазначено що, до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: 1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу; 2) реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі; 3) вилучення (викуп) земель відповідно до статті 31 цього Кодексу; 4) справляння плати за землю; 5) ведення земельно-кадастрової документації; 6) погодження проектів землеустрою. Приписами статті 17 Земельного кодексу України (діючого\~на момент\~видачі державного\~акту на\~земельну ділянку), визначено порядок передачі земельних ділянок: громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Згідно статті 102 Земельного кодексу України (діючого на момент видачі державного акту на земельну ділянку), визначено, що розгляд і затвердження землевпорядних проектів провадиться в такому порядку: 1) прогнозні матеріали, техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель і схема землеустрою після погодження у порядку, встановленому у завданнях на їх розробку, розглядаються і затверджуються відповідними Радами народних депутатів; 2) проекти утворення нових землеволодінь і землекористувань після погодження із заінтересованими власниками землі та землекористувачами розглядаються і затверджуються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів; 3) проекти відведення земельних ділянок у власність або користування затверджуються Радами народних депутатів, які надають і вилучають земельні ділянки. Отже,\~виходячи із\~вищенаведених положень\~Земельного кодексу\~України (діючого\~на той\~момент)\~ то 29 грудня 1993 року Квасівською сільською радою повинно було б прийнятись рішення про погодження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, однак цього зроблено не було. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі\~№ 362/884/16-ц зроблено висновок, що «визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку». Частина 1 ст.15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 152 Земельного кодексу України визначено: власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Від так, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved