Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми - [PERSON] та [PERSON] з визначенням такого способу участі батька у вихованні дітей (без супроводу матері): - щосуботи та щонеділі з 09:00 год. до 18:00 год. щомісячно, за його місцем проживання та проживання батьків; - протягом 1 (одного) тижня у період літніх шкільних канікул щорічно. Зобов`язати [PERSON] напередодні зустрічей надавати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей. У разі настання таких змін, повідомити про це особисто [PERSON] на наступний день з дня настання таких обставин. Свої вимоги мотивує тим, що 05 грудня 2009 року було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітнфх дітей - [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] - 2012 року народження. Спільне життя не склалося через спір у вихованні дітей та різні погляди на сімейне життя. На початку липня 2020 року дружина зібрала свої та дітей речі і переїхала проживати до своїх батьків. Відносини склалися таким чином, що дружина не спілкується та забороняє у спілкуванні дітям. На неодноразові прохання, коли приходив за їх місцем проживання, дружина викликала поліцію і до дітей не допускала. Вважає, що він, як батько, має рівні права на побачення зі своїми дітьми, а також зобов`язаний брати участь у їх вихованні. Він постійно піклується про дітей, підтримує матеріально, передає продукти харчування, однак побачити дітей перешкоджає відповідач, яка налаштовує дітей проти батька. Процесуальні дії вчинені судом наступні. 20 жовтня 2020 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. До суду зі сторони позивача надійшли клопотання про витребування доказів, а саме витребування матеріалів щодо умов проживання малолітніх дітей та матеріали перевірки заяви [PERSON] . Клопотання мотивовані тим, що вказані вище докази підтвердять або спростують обставини насильницьких дій позивача відносно відповідача та дітей, на які посилається [PERSON] , а також містять дані щодо умов проживання дітей, їх стан здоров`я. 25 січня 2021 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва постановлено витребувати у Броварського відділу НП ГУНП в Київській області матеріали перевірки, проведеної на підставі заяви [PERSON] , а також витребувано в Деснянського районного в м. Києві центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді матеріали обстеження місця та умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . До суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що на даний час у провадженні Броварського відділу ГУ Національної поліції в Київській області перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України. Оскільки в межах кримінального провадження розглядаються факти фізичного та психологічного насильства щодо дітей, здійснено судово - психологічну експертизу, опитано дітей, при цьому за наслідками кримінального провадження можливий вирок суду. Вважає, що до розгляду кримінального провадження, є неможливим вирішити справу щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. 25 травня 2021 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання про зупинення провадження відмовлено, оскільки справа перебуває на досудовому розслідуванні, до суду не передавалася, що не унеможливлює розгляд даної цивільної справи щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми і таким чином не створює для суду обов`язок зупинити провадження по справі, що передбачене п.6 ч. 1 ст.251 ЦПК України. В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] подано клопотання про витребування в Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області належним чином засвідченої копії висновку судово-психологічної експертизи, здійсненої в межах кримінального провадження №12020110130002560, яке мотивовано тим, що при особистому зверненні, усно відмовлено у наданні документу та при письмовому запиті, відповіді не надано. 14 червня 2021 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва витребувано в Броварському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Київській області належним чином завірену копію висновку судово-психологічної експертизи дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , здійсненої в межах кримінального провадження №12020110130002560 за постановою слідчого Манік Ю. А. від 12.01.2021. Станом на 27 вересня 2021 року Органом опіки та піклування Деснянської РДА не надано суду висновок щодо визначення способів виховання та спілкування з дітьми в рамках даної цивільної справи, також в матеріалах справи відсутні письмові пояснення третьої особи із зазначенням причин неможливості подання такого висновку до суду. Зважаючи на складність та категорію справи, тривалий час перебування справи в провадженні суду, з метою незатягування розгляду, всебічного, неупередженого та об`єктивного вирішення спору, 27 вересня 2021 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва зобов`язано Орган опіки та піклування Деснянської районної державної адміністрації надати суду висновок щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми в рамках цивільної справи 29 жовтня 2021 року у відповідності до листа Служби в справах дітей Деснянської районної у м Києві державної адміністрації зазначено, що від [PERSON] 03 вересня 2021 року надійшов лист, у відповідності до якого зазначено, що діти проживають у с. Погреби Київської обоасті, тому надання висновку до суду по суті спору в даній справі не належить до компетенції органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації З урахуванням зазначеного, просили залучити в якості третьої особи орган місцевого самоврядування - Службу у справах дітей та сімї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області. 08 листопада 2021 року протокольною ухвалою Деснянського районного суду м.Києва залучено в якості третьої особи - Службу у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області. Відповідач скористалася правом надання відзиву, у якому зазначила, що займалась вихованням дітей, а утриманням сімї займався чоловік - як моряк, він працював на морських суднах за кордоном, перебуваючи в плаваннях по 4-6 місяців, однак чоловік обмежував в засобах до існування та почав зловживати алкоголем. В листопаді 2018 року придбав квартиру, яку оформив на свою маму. В період 2014 року по липень 2020 року вона та діти погано харчувалися і їм допомагали її родичі та небайдужі люди з громадської організації «Свідки Єгови». З 2017 року щодо дітей та неї чоловік почав застосовувати фізичне та психологічне насильство (словесні образи, приниження, ляпаси, стусани, штовхання, навмисно почав навчати дочку красти та брехати, відмова у наданні коштів на лікування,сексуальне насилля щодо доньки, а саме батько знімав з еї нижню білизну, стянував рушник, щоб побачити її оголене тіло, ставив її у нерручне становище, на її неодноразові зауваження, не реагував або вчиняв насильницькі дії щодо неї, діти просять захистити їх), що призвело до розладів та емоційної залежності усіх від зміни настрою чоловіка. У 2020 році Деснянським районним у м. Києві центром соціальних служб для сімї, дітей та молодді її було постановлено на облік якжертву домашнього насильства (т.1 а.с.37-45). У відповіді на відзив позивач зазначив про те, що відзив побудований на вигадках та домислах, які нічим не підтверджені, а побудовані на словах. Зазначає, що дружина є членом громадської організації «Свідки Єгови», він не заперечував щодо обрання віросповідування, але заперечував щодо того, щоб діти приймали участь у цій організації. Діти є розумними, їм необхідна увага та достойне виховання. Дружина і йому пропонувала, а потім і вимагала щодо вступу в дану організацію і подальшому на цьому грунті дружина почала вигадувати всіляки причини, щоб розійтися і налаштовувала проти нього дітей і вигадала, що він нібито сексуально домагався дочки та розбещував сина. Це все брехня, оскільки має виховання нормальної і порядної людини. Дійсно працював поваром 11 років на круїзному лайнері далекогплавання і не бував вдома по 6 місяців. По приїзду додому гроші були у вільному доступі і дружини, при цьому будувався будинок самостійно, наймалися будівельники, а також допомагав батько. Сімя забезпечувалася всім необхідним. Відносно того, що зловживав алкоголем, також є вигадка, оскільки першніж допустити на корабель, повинен пройти медичний огляд, на підтвердження чого є медичні сертифікати. Будь - якого насильства щодо сім`ї ніколи не застосовував. Дійсно, батьки у 2018 році придбали квартиру, однак відношення до неї не має, оскільки всі зароблені кошти вкладав у будівництво будинку, в якому вони проживали в с. Княжичі Броварського району. [PERSON] умисно налаштовує дітей проти нього і йому не зрозуміла позиція, замість того, щоб зберегти сім"ю та виховати нормально дітей, відповідач робить все навпаки, вигадуючи всялякі причини розрушити сім`ю, позбавити дітей батька і все заради того, щоб догодии організації « [INFO] ». Де ж здоровий глузд матері, яка піклується за благополуччя своїх дітей. Вчителі дітей здивовані поведінкою дружини, яка забрала дітей зі школи. Звернення, яке ніби то написане до суду дочкою, вважає написане під диктовку та під тиском матері чи ще когось. (т.1 а.с.67-69). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги позову підтримали у повному обсязі, посилаючись викладене. Позивач зазначив, що ним неодноразово вживались законні заходи для побачень з дітьми, проте відповідач не надавала жодних можливостей. Вважає, що своїми діями відповідач ігнорує бажання дітей, завдає їм психоемоційної травми, позбавляє дітей не тільки права на спілкування, любов та турботу із сторони батька, але й спілкування із його родичами по лінії батька, тобто дідусем, бабусею тощо. Дружина відключила всі засоби зв`язку, переховує дітей. Це все одно, що боротись зі стихією. У спільному будинку змінила замки, фактично викинувши його на вулицю. Він був ініціатором розірвання шлюбу, оскільки поважає себе, знає цінність сім`ї, перебуваючи за кордоном, працював і будував будинок сімї (для комфорту і достатку), а з також людиною, яка ініцією «бруд і брехню» сім`ю зберегти неможливо. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, зазначивши, що будь - яких перешкод у спілкуванні батька з дітьми не вчиняються, однак діти не бажають бачити батька. Можливість побачення лише за умови представника уповноваженої особи. Представник третьої особи - Служба в справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності. Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області просили розглядати справу за відсутності їх представника, рішення прийняти у відповідності до чинного законодавства з урахуванням інтересів дитини. Висновок підтримують у повному обсязі. Враховуючи обставини справи, з урахуванням положень ст.19 СК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини. З урахуванням вимог ст.ст. 158, 159 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров"я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Як встановлено в судовому засіданні, 05 грудня 2009 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Станом на день розгляду справ, [PERSON] та [PERSON] є малолітніми дітьми, яким виповнилося повних 11 років та, відповідно, 10 років. Між батьками (сторонами по справі) виникають непорозуміннія стосовно спілкування дітей з батьком та у їх вихованні. Як встановлено судом, і даний факт визнано позивачем та відповідачем, після припинення відносин між сторонами діти проживають разом з матір`ю [PERSON] . З наданих сторонами доказів та їх пояснень вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення позивача до суду з цього приводу. За висновком Органу опіки та піклування Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 09 лютого 2022 року прийнято рішення про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей, а саме: І та ІІІ суботу місяця з 09.00 год. до 18.00 год. щомісяця. Орган опіки і піклування вважає, що батько дітей має право на безперешкодне спілкування з дітьми, враховуючи думку та бажання дітей, та пропонує для налагодження емоційного контакту з дітьми і встановлення довірливих відносин визначити на початковий період вищезазначений режим відвідування дітей. Зокрема, на засіданні комісії батько дітей повідомив, що бажає брати участь у вихованні дітей, однак мати всіляко перешкоджає вільному спілкуванню (діти постійно вдомва, нікуди не виходять, не спілкуються з однолітками); мати на засіданнф комісії повідомила, що діти не бажають спілкуватися з батьком, оскільки він застосовував насилля (доказів не надала), при цьому зазначила, що діти навчаються дистанційно, відвідують гуртки он-лайн, відвідують збори «Свідки Єгови» (т.2 а.с.50-51). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 15 вищезазначеного закону передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Тобто, в процесі судового розгляду встановлено, що малолітні «люблять обох батьків і бажають спілкуватися». Зокрема, судом витребувано в Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області належним чином засвідчену копію висновку судово-психологічної експертизи від 15 квітня 2021 року Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, здійсненої в межах кримінального провадження №12020110130002560 (на експертизу надано матеріали кримінального провадження, диск з аудизаписом, проведення психодіагностичного дослідження малолітніх дітей), де зазначено при психодіагостичному дослідженні малолітньої [PERSON] про те, що при розповіді про батька з"являлись сльози, дуже хвилювалась, щоб мама не дізналась про деякі фрагменти розповіді під час дослідження, а саме, що вона бажає бачити батька та спілкуватись з ним, дідусем, бабусею (по лінії батька), що бажає спілкування з однолітками, бажає відвідувати школу. Розповіла, що зовсім не має друзів, не спілкується з татом 7 місяців, причиною називає заперечення матері. Про батька каже, що він любить її, але проживає в селі, дуже хоче побачити батька та спілкуватись, він хороший. Вважає, що причиною чому батько [PERSON] є мама, тому що вона часто кричить і влаштовує конфлікти. …»Дитина жаліє батька, пояснюючи, що на нього всі давлять, наприклад мама - каже, що він поганий». Зазначає, що дуже сумує за батьком. «…На момент бесіди виявляє бажання жити з батьком, якщо він того хоче, але при цьому дитина виявляє страх, що про це може дізнатися матір. Вказує на те, що давно хотіла побачити батька, тому що сумує…»…..»дитині сумно, що вона не побачить батька, собаку та бабусю з дідусем (батьки батька). Бачитись не дозволяє мати, вважає, що вони будуть переконувати перейти на сторону батька. У висловлюваннях дитини наявні деякі ознаки навіювання з боку релевантного оточення, що відображається у амбівалентності висловлювань позиції дитини. «Також у процесі дослідження дитини, було виявлено, що умови, в яких вона зараз проживає, містять у собі ознаки фізичного та психологічного насильства: мати постійно свариться з бабусею та дідусем; бабуся використовує фізичні покарання; небажання дитини проживати в цих умовах». « страх дитини виражати власну думку перед матірю». Таким чином, за результатами дослідження було виявлено наявність у дитини комплексу ознак мультитравми. Щодо [PERSON] були виявлені ознаки навіювання зі сторони дорослого, стосовно дідуся та бабусі по лінії батька, намагання змусити дитину прийняти свою сторону в конфлікиі. Констатується наявність негативного сприйняття дитиною поведінки з боку батька, як на особистісному, так і на емоційних рівнях. (т.1-2 а.с.240-250,1-15) За пропозицією обох сторін, малолітні діти в судове засідання не викликалися, враховуючи той факт, що з 2020 року з дітьми неодноразово проводилися спілкування, в 2021 році було проведено щодо дітей психологічне дослідження, в 2022 році Органом опіки та піклування діти викликалися на комісію, тому в подальшому, при розгляді справи в суді, батьки не бажали останніх травмувати. Висновок органу опіки та піклування, зокрема, також зазначив, що мати на засіданні комісії повідомила, що діти не бажають спілкуватися з батьком, що він (зі слів матері) застосовував фізичне, психологічне, економічне та сексуальне насилля (доказів не надала) спілкування дітей з батьком, на думку матері, призведе до травмування психіки дітей. При цьому орган опіки та піклування вважає, що батько дітей має право на безперешкодне спілкування з дітьми, враховуючи думку та бажання дітей, та пропонує для налагодження емоційного контакту з дітьми і встановлення довірливих стосунків визначити на початковий період режим відвідування дітей: 1 і 3 субота кожного місяця з 09:00 год до 18:00 год. Без присутності матері. Тобто, кримінальне провадження було порушено по факту, а не щодо особи, яке в подальшому було закрито за відсутності доказів. В межах кримінального провадження були проведено у 2021 році психологічне обстеження дітей, у відповідності до якого діти люблять батька і бажають з ним бачитись, а в 2022 році було на засіданні комісі було враховано думку та бажання дітей та запропоновано безперешкодне побачення батька з дітьми без присутності матері. В судовому засіданні допитувалися в якості свідка [PERSON] пояснив, що приятелюють тривалий час, в дружніх відносинах, гарна сім`я, [PERSON] стриманий, освідчений, комунікабельний, займається дітьми. Зустрічалися часто, однак релігійні переконання [PERSON] змінили відношення до всього, як до зустрічей, так і до чоловіка. Пояснив, що в шоковому стані від ситуації і зазначає про наклеп на [PERSON] . Свідок [PERSON] також пояснив, що є сусідом, спілкувалися не частно, однак [PERSON] ввічливий, стриманий, урівноважений і спокійний, як батько займається з дітьми. Про що також підтвердила допитана в якості свідка матір позивача - [PERSON] , яка зазначила, що не розуміє поведінку [PERSON] і небажання дітей бачити як їх, дідуся та бабусю, так і батька дітей. Натомість, свідки підтвердили, що [PERSON] протягом тривалого часу вчиняє спроби побачення з дітьми, однак [PERSON] чинить перешкоди у побаченнях. Свідок [PERSON] судовому засіданні пояснив, що відвідують разом з [PERSON] релігійну організацію «Свідки [PERSON] ». Зазначає, що зі слів [PERSON] знають, що їй складно виховувати дітей, існують матеріальні труднощі, оскільки [PERSON] передавав недостатньо коштів. Допомагали, щоб діти не голодували. Відношення дітей до батька не бачив. Свідок [PERSON] , яка є матірю [PERSON] , пояснила, що сімейні відносини були гарні, однак в подальшому погіршились і діти не бажають бачити батька. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Єдиною обставиною, яку законодавець визначив як перепону для спілкування батьків зі своїми неповнолітніми дітьми, є таке спілкування, що перешкоджає нормальному розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ст. 155 ч.1,2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Генеральною Асамблеєю проголошено Декларацію прав дитини з метою забезпечити дітям щасливе дитинство і користування для їх власного блага і блага суспільства, правами і свободами і закликає батьків, щоб вони визначили і намагалися дотримуватися цих прав. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено ст.ст.150, 151 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Разом з тим, відповідно до ст. 155 ч.1,2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Генеральною Асамблеєю проголошено Декларацію прав дитини з метою забезпечити дітям щасливе дитинство і користування для їх власного блага і блага суспільства, правами і свободами і закликає батьків, щоб вони визначили і намагалися дотримуватися цих прав. У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідного сина, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Суд, враховуючи пояснення сторін та визначений спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, інтереси дітей, бажання батька спілкуватися з дітьми, дійшов висновку, що зустрічі позивача з дітьми мають відбуватися. Виходячи з наведеного, суд дотримується розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт. Суд також ураховує вік дітей, ставлення батька до дітей, можливість батька відвідувати дітей та вважає за доцільне усунути перешкоди батьку у спілкуванні з дітьми. Дитина повинна розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням вищенаведених норм, суд приходить до висновку про те, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, а тому, враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку, а наявні перешкоди, що виникають внаслідок відсутності такої згоди підлягають усуненню. Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить також з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відтак, з урахуванням змісту позовних вимог, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, наданий на виконання ст.19 СК України, суд вважає можливим визначити наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] у І та ІІІ суботу місяця з 09.00 год. до 18.00 год. неділі без присутності матері. Встановлюючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дитини, суд керується виключно інтересами дитини. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме зобов`язанням [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Визначити [PERSON] такий спосіб участі у вихованні дітей - [PERSON] та [PERSON] без участі матері [PERSON] : першу та третю суботу з 09:00 год. до 18:00 год. щомісячно, за місцем проживання батька; протягом 1 (одного) тижня у період літніх шкільних канікул щорічно. Зобов`язати [PERSON] напередодні зустрічей надавати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей. У разі настання таких змін, повідомити про це особисто [PERSON] на наступний день з дня настання таких обставин. При цьому, задовольняючи вимоги позивача частково, суд вважає необхідним зауважити, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дітей з урахуванням її віку, стану здоров`я, зміни ставлення дітей до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору на користь позивача в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved