Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] стягнення аліментів на утримання повнолітньоїдочки, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи позов тим, що від спільного шлюбу між нею та [PERSON] народилася дитина [PERSON] . Донька навчається в Миколаївському фаховому коледжі культури і мистецтв Миколаївської обласної радина денній формі навчання на ІІІ курсі з 01.09.2019 року по 30.06.2023 рік. Вказує, що оскільки відповідач інших дітей не має, аліментів не сплачує, на даний час знаходиться на військовій службі та щомісячно отримує заробітну плату то на її думку має можливість надавати грошову допомогу в розмірі 1/3 частки від заробітку без погіршення його матеріального стану. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві та просить їх задовольнити, при цьому надала згоду на ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, [INFO] від шлюбу народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 10.11.2020 року (а.с.11). З довідки Миколаївського фахового коледжу культури і мистецтв Миколаївської обласної ради №43 від 20.06.2022 року, встановлено, що [PERSON] навчається в Миколаївському фаховому коледжу культури і мистецтв Миколаївської обласної ради на денному відділенні, бюджетноїформи навчання. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 рік (а.с.15). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено правовий висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі 308/4214/18. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки в період навчання в добровільному порядку не надає та на це можливість. Однак, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують ці обставини викладені, а саме, що донька позивача [PERSON] дійсно перебуває на її утриманні, та має потребу в матеріальній допомозі, що відповідач не утримує дочку, також відсутні належні та допустимі докази того, що він має можливість її утримувати та не має інших утриманців. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд. Так, частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відзначає, що матеріали справи не містять жодних належних доказів щодо працездатності відповідача, його працевлаштування, суми отримуваних доходів у розмірі, що даватиме можливість забезпечувати себе та повнолітню дитину на період її навчання, а надана позивачкою копія посвідчення ветерана війни - учасників бойових дій на ім`я відповідача [PERSON] , сама по собі, також не доводе вказаних вище обставин, окрім того, даний документ самим відповідачем не надавався до суду, та ним не засвідчений, тому суд не визнає цей доказ як допустимий . Також, суд бере до уваги, що відповідно довідки Миколаївського фахового коледжу культури і мистецтв Миколаївської обласної ради №43 від 20.06.2022 року, встановлено, що [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання, тому має отримувати стипендію, але її розмір позивачем не зазначено. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати з відповідача аліменти на підставі статті 199 СК України, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки є необгрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити. В зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволені позову в повному обсязі, витрати зі сплаті судового збору та правничої допомоги залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed