Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, вказавши, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , у останніх [INFO] народилася дитина [PERSON] 28.09.2017 року їх шлюб було розірвано та з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] матір дитини [PERSON] , [PERSON] , померла, тому дитина залишилася на утриманні своєї бабусі [PERSON] та батька [PERSON] , який веде безвідповідальний та аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, має купу боргових зобов`язань, не працює, вихованням та утриманням сина не займається, допомогу на дитину в зв`язку з втратою матері, використовує не за призначенням. Він є рідним дядьком малолітньому [PERSON] та після смерті своєї сестри [PERSON] , він систематично надавав матеріальну допомогу дитині, а саме купував одяг, речі, надавав грошові кошти та сплачував орендоване житло де мешкала дитина з бабусею, проте відповідач [PERSON] приходив до їх помешкання, мешкав разом із ними, при цьому постійно пиячив та вчиняв неправомірні діяння відносно свого малолітнього сина. У зв`язку з негативною поведінкою [PERSON] , малолітній [PERSON] вимушений був йти з дому, аби уникнути знущання свого батька. Наразі дитина за своїм бажанням мешкає з дідусем [PERSON] у с. Вереміївка Полтавської області, де малолітній отримує належне утримання та виховання, а також забезпечений всім необхідним для навчання та розвитку. Між ним та малолітнім підтримуються нормальні відносини та взаєморозуміння. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина. Він за станом свого здоров`я є здоровим, має власне житло у м. Полтава, до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується позитивно, тому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та призначити його опікуном над малолітнім [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали покладаючись на обставини викладені у позовній заяві просили позовні вимоги задовольнити. В подальшому представник [PERSON] звернувся з заявою про завершення розгляду справи без участі сторони позивача. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України. Від ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло пояснення відповідача [PERSON] , у якому останній зазначає, що має малолітнього сина [PERSON] , 2009 року народження, з яким в останнє спілкувався весною 2021 року та йому відомо що дитина перебуває у [PERSON] в с. Вереміївка Полтавської області. Не заперечує про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Займукова І.А. у судовому засіданні вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , проте в частині задоволення позовних вимог щодо призначення опікуна просила відмовити посилаючись на положення п. 35 Постанови КМУ України від 24.09.2008 року № 866, а саме опіка встановлюється після встановлення статусу дитини - сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з`явився, у справі є заява про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Подільської районної у м. Полтаві ради у судове засідання не з`явився, звернулися з заявою про розгляд справи за відсутності їхнього представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду враховуючи інтереси дитини. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті ради у судове засідання не з`явився, раніше зверталися до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Вислухавши позивача та його представника, представника служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Займукову І.А., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] матір малолітнього [PERSON] , [PERSON] , померла. Позивач [PERSON] є дядьком малолітнього [PERSON] , стверджує, що [PERSON] , є хронічним алкоголіком, не працює, вихованням та утриманням сина не займається, допомогу на дитину в зв`язку з втратою матері, використовує не за призначенням. Наразі дитина мешкає з дідусем [PERSON] в с. Вереміївка, Семенівського району Полтавської області, при цьому [PERSON] взагалі сином не цікавиться, протягом тривалого часу не проявляє щодо дитини батьківської турботи та піклування, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, що виявляється у тому що він проживає окремо від дитини, взагалі не спілкується з сином, не здійснює належного догляду, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, освіту, здоров`я та побут, підготовку до самостійного життя, що і підтвердив сам відповідач [PERSON] у своєму письмовому поясненні. Вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. За змістом п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини виконавчий орган міської, районної у місті ради подає до суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесід з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються зазначеної справи. Так згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 23.06.2022 року № 8/22-941 виконком в інтересах дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При підготуванні даного висновку виконкомом було встановлено, що відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 14.02.2022 року № 57/01-08 фахівцем із соціальної роботи здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] . В ході відвідування було з`ясовано, що [PERSON] за вище вказаною адресою не проживає. В помешканні проживають чоловіки, які повідомили, що винаймають житло. Зі слів сусідів з`ясовано, що [PERSON] мешкав в найманому житлі до 2019 року. На даний час місце знаходження його не відомо. Згідно з інформацією управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 11.12.2022 №13/15-2 [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на обліку в управлінні не перебуває, державні соціальні допомоги на дитину не отримує, пільгами не користується. [PERSON] , отримує пенсію в разі втрати годувальника на сина [PERSON] в Пенсійному фонді в сумі 2200,00 гри. щомісяця. Згідно з повідомленням головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Криворізького відділу поліції Довгинцівського відділення поліції №1 від 28.03.2022 №45.1/2-1440 при неодноразовому відвідуванні за адресою: [ADDRESS] двері співробітникам поліції ніхто не відчинив. З сусідами поспілкуватися також не вдалося. Протягом 2021 року відповідач по справі до адміністративної відповідальності притягувався за наступними статтями: 02.04.2021 року ст.173-2 ч.1 КУпАП;12.08.2021 року ст. 175-1 ч.І КУпАП; 19.09.2021 року ст. 130 ч.І КУпАП; 20.09.2021 року ст. 178 ч. 1 КУпАП. Відповідно до інформації КП «Послуга» від 10.01.2022 №3 [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований, дані про проживання відсутні, тому надати побутову характеристику не має можливості. Згідно з повідомленням головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Криворізького відділу поліції Довгинцівського відділення поліції №1 від 01.04.2022 № 45.1/2-2486 місце знаходження [PERSON] , [INFO] , встановлено за адресою: [ADDRESS] . Останній дав письмове пояснення в якому зазначив, що останнього разу спілкувався з сином весною 2021 року. Отже є встановленим той факт, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, не піклується про нього, не займається його фізичним та духовним розвитком, не цікавиться життям та здоров`ям сина. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, враховуючи письмові докази по справі, суд вважає, що є підстави для позбавлення відповідача [PERSON] , батьківських прав відносно сина [PERSON] . Щодо призначення позивача опікуном над малолітнім [PERSON] , суд вважає необхідним зазначити наступне, так відповідно до статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Частиною 1 статті 55,58 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини врегульовані Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 (надалі - Порядок). Так, згідно п.п.22-25 Порядку, рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям, батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду. Відповідно до п.35 Порядку, після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині призначення позивача опікуном малолітньої дитини [PERSON] є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки вирішення даного питання повинно вирішуватись відповідним органом опіки та піклування після встановлення дитині статусу «дитини позбавленої батьківського піклування» на підставі рішення суду про позбавлення батьківських прав батька дитини, яке набрало законної сили. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

Outcome: partial