Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що з 08.06.1973 року [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , 1951 р.н. Останній у період з 14.02.1984 року по 31.08.2008 року працював на посаді котельника у АТ «Сумське НВО». 31.08.2008 року [PERSON] було звільнено з роботи, у зв`язку з переведенням до ТОВ «Фрунзе-Електрод», на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. За життя чоловіку позивача було встановлено професійне захворювання, що підтверджується актом причин виникнення хронічного професійного захворювання № 33 від 15.04.2010 року. [INFO] [PERSON] помер від ускладнень, спричинених професійним захворюванням. Причинний зв`язок між смертю чоловіка та професійним захворюванням був встановлений 29.03.2022 року Сумською обласною МСЕК № 1 загального профілю. Оскільки [PERSON] отримав ряд професійних захворювань, які стали причиною смерті, під час виконання трудових обов`язків в АТ «Сумське НВО», що спричинило значні моральні страждання його дружині, яка після сорока чотирьох річного шлюбу залишилася самотньою, втратила рідну людину, опору, залишилася без підтримки чоловіка, внаслідок чого постійно відчуває слабкість, безпорадність і душевні страждання, що супроводжується втратою нормальних життєвих зв`язків, тому позивач просить суд стягнути із АТ «Сумське НВО» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн. Ухвалою суду від 30.05.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник АТ «Сумське НВО» Литвиненко А.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог та в обґрунтування своєї позиції зазначила, що дійсно [PERSON] працював на підприємстві, має трудовий стаж 40 років, 24 із яких в шкідливих умовах. Товариство на виконання вимог ст. 29 КЗпП України забезпечувало працівника засобами індивідуального захисту, спецодягом, проінформувало його про недосконалість технологій та наявність у зв`язку з цим шкідливих виробничих факторів на робочому місці, а також про його права та пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах. Погоджуючись на запропоновані умови, [PERSON] продовжував працювати у шкідливих умовах, за що отримував додаткову щомісячну виплату, додаткову відпустку, право на отримання молока, право на вихід на пенсію за списком № 2 за рахунок Товариства. Тобто, АТ «Сумське НВО» повністю виконало передбачені трудовим законодавством вимоги щодо забезпечення працівника належними умовами праці під час виконання робіт, що негативно впливають на здоров`я останнього. Також зауважує, що стороною позивача не надано доказів, які б підтверджували факт спричинення [PERSON] моральної шкоди або факт того, що його дружина не може реалізувати певні життєві намагання. Розмір моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, не відповідає принципам розумності та справедливості. Суд, заслухавши думку учасників провадження, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що, починаючи з 08.06.1973 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 08.06.1973 року (а.с.7). З 14.02.1984 року по 31.08.2008 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а саме працював на посаді котельника (а.с.9-10). 31.08.2008 року [PERSON] було звільнено з роботи, у зв`язку з переведенням до ТОВ «Фрунзе-Електрод», на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с.10). Згідно Акту № 33 розслідування хронічного професійного захворювання від 15.04.2010 року, [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: - хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ст. токсико-пилової етіології у фазі загострення. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. НК (недостатність кровообігу) ІІ ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість зі значним зниженням ступеня слуху (четверта ст.) професійного характеру (Основний діагноз); - ІХС (ішемічна хвороба серця). Атеросклеротичний аортокардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН ІІ ст. Язвенна хвороба 12-типерстної кишки, неактивна фаза. Розповсюджений остеохондроз позвоночника з переважним враженням пояснично-кречтцового відділу. ДЕП (Дисциркуляторна енцефалопатія) першої-другої ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з вестебуло-атактичним та астенічним синдромами. Пресбіопія (Супутній діагноз) (а.с.11). У відповідності до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серія ПЗ № 006215 від 30.06.2010 року та Довідки до Акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 209480 від 30.06.2010 року, [PERSON] , [INFO] , безстроково встановлено третю групу інвалідності на підставі професійного захворювання та визначено шістдесяти відсоткову втрату професійної працездатності (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер (а.с.13). 29.03.2022 року Сумською обласною МСЕК № 1 загального профілю, на підставі Акту огляду МСЕК №89 від 29.03.2022 року, встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням, що підтверджується довідкою серія 10 ААА № 001049 від 29.03.2022 року (а.с.18,24). Так, за змістом ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи. Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом, на підставі наявних у справі доказів, з`ясовано, що 15.04.2010 року [PERSON] було встановлено ряд хронічних професійних захворювань, які останній отримав під час виконання робочих обов`язків у шкідливих умовах праці в АТ «Сумське НВО», а 29.03.2022 року встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із професійним захворюванням. Позивач втратила рідну людину, яку вона дуже любила і поважала, у [PERSON] порушено звичайний для неї спосіб життя, а втрата близької людини, вимагає додаткових зусиль для організації буття, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, моральною та матеріальною підтримкою, і вона змушений переносити нервові потрясіння та душевні страждання у досить поважному віці. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доводів у їх сукупності, зважаючи на встановлений причинний зв`язок між професійним захворюванням та смертю [PERSON] , вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач дійсно зазнала душевних страждань, у зв`язку зі смертю чоловіка, який був для неї моральною і матеріальною підтримкою та опорою, вона зобов`язана докладати додаткових зусиль для організації свого життя, втратила нормальні життєві зв`язки, відновити попередній стан буття позивача неможливо, тому, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 100000 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: partial