Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та процентів річних за борговим документом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 15000,00 доларів США, що підтверджується власноруч написаною відповідачем у присутності свідків розпискою від 31.08.2019, оригінал якої перебуває у позивача. З розписки вбачається, що відповідач зобов`язався повернути позивачу 15000,00 доларів США у строк до 01.09.2019. Але відповідач борг в розмірі 15000,00 доларів США не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення боргу і 3% річних, нарахувавши їх за період з 03.09.2019 до 14.12.2021 в розмірі 1026,98 доларів США. Позивач також просив стягнути судові витрати. Ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасникам роз`яснено права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явився. Разом з тим від його представника адвоката Дороганя А.М. надійшла заява про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без участі сторони позивача. Позивачем на адресу суду направлено оригінал розписки від 31.08.2019 для огляду, яку він просив повернути йому після набрання судовим рішенням у справі законної сили. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву до суду не надав, у судове засідання не з`явився. Проте 06.04.2022 та 17.08.2022 звернувся до суду з заявами про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану. Перша заява судом була задоволена, однак справа пізніше була призначена до слухання з метою дотримання розумних строків розгляду справи. Друга заява відповідача не містить жодного обґрунтування неможливості його явки до суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Крім того, наявність цих заяв беззаперечно свідчать про те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.08.2022 постановлено здійснювати розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ураховуючи зазначені вище положення, а також те, що учасники справи не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд дійшов наступного. Згідно з оригіналом розписки, яка була надана позивачем суду для огляду та копія якої наявна в матеріалах справи, [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області 16.12.2004, прописаний за адресою [ADDRESS] , отримав від [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Врадіївським РВ УМВС України в Миколаївській області 09.07.1998, кошти в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, зобов`язався повернути їх в повному обсязі до 01.09.2019. Розписка містить підписи свідків [PERSON] та [PERSON] . Також ця розписка підписами відповідачем [PERSON] з зазначенням дати «31.08.2019». До позовної заяви додано також повідомлення позивача від 13.12.2021, адресоване відповідачу, у якому позивач повідомляє відповідача про те, що сума неповернутого йому [PERSON] боргу за розпискою від 31.08.2019 становить 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. Жодних коштів [PERSON] йому за вказаною розпискою не повертав. Також у повідомленні вказується про наявність у позивача оригіналу розписки [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій ст.\~627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, від 13.12.2017 у справі № 6-996цс17, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як укладення такого договору, так і його умови, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора грошових коштів у певному розмірі. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошових коштів, з вказівкою дати їх отримання та зобов`язанням їх повернення. Досліджена судом розписка відповідача вказує, що останній отримав від позивача кошти на певний період до настання конкретної дати до 01.09.2019. Отже після настання вказаної дати відповідач зобов`язаний був повернути позивачу отримані кошти. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній відомостей про повернення позики, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. За таких обставин суд дійшов висновку, що розписка відповідача підтверджує умови отримання позичальником в борг грошових коштів з вказівкою дати їх отримання та зобов`язанням їх повернення. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.\~ Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується стягнення суми позики в іноземній валюті доларах США, суд зазначає наступне. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Щодо можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 14-134цс18 вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. З огляду на викладене судом не визначається еквівалентна сума боргу в національній валюті. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за позикою в розмірі 15\~000,00 доларів США. Крім того, суд погоджується з розрахунком 3% річних, наведених позивачем у його позовній заяві і стягує з відповідача 3% річних від простроченої суми позики за період з 03.09.2019 до 14.12.2021 у розмірі 1026,98 доларів США. Щодо стягнення судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу були подані стороною позивача в межах строків, передбачених положеннями ст. 141 ЦПК України, разом з позовною заявою. При розподілі судових витрат між сторонами суд керується приписами ст. 133 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано суду договір № 30/04/2021 від 13.12.2021 про надання правничої (правової) допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Дороганем О.М. (а.с. 18-20), акт про надання правничої (правової) допомоги від 14.12.2021 на суму 4625,00 грн, копію квитанції від 14.12.2021 на суму 4625.00 грн. Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5275, виданого 28.09.2012 Київською міською КДКА, [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 23). Від відповідача не надходило до суду заяви в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Ураховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України слід дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат судового збору в розмірі 4308,78 грн. та витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 4625,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved