Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

16 серпня 2022 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті громадянина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Сєвєродонецьк Луганської області, Луганської області, за адресою: [ADDRESS] від гострої серцево-судинної недостатності. В обґрунтування вимог зазначає, що [INFO] у м. Сєвєродонецьк Луганської області помер її батько [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що батько помер в той період, коли в місті відбувалися постійні обстріли незаконних формувань та терористичних організацій країни агресора, то вдалося отримати лише лікарське свідоцтво про смерть №402 від 31.03.2022 року, видане лікарем КНП «Сєвєродонецької міської багатопрофільної лікарні» [PERSON] , однак при вимушеній евакуації оригінал лікарського свідоцтва привезти не вдалося, воно залишилось у її сестри у м. Сєвєродонецьку. Зареєструвати факт смерті в передбаченому законодавством України порядку наразі неможливо, оскільки м. Сєвєродонецьк Луганської області є тимчасово окупованою територією України. Сполучення між тимчасово окупованим м. Сєвєродонецьком та підконтрольною територією України на теперішній час немає, що унеможливлює отримання зазначеного документа для надання його до відділу державної реєстрації актів цивільного стану України для здійснення реєстрації смерті відповідно до діючого законодавства. Встановлення зазначеного факту для неї має юридичне значення, оскільки вона отримає можливість зареєструвати смерть батька та отримати відповідне свідоцтво про смерть. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2022 року зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. Ухвалою судді від 23 серпня 2022 року відкрито провадження у справі з призначенням судового засідання. Заявниця у судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За правилами п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. У відповідності до положень ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 13 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи [INFO] у місті Сєвєродонецьк Луганської області помер [PERSON] , [INFO] , який був батьком заявниці у справі [PERSON] . Родинні відносини заявника [PERSON] з [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Сєвєродонецького МУЮ Луганської області 05.07.2022 року, актовий запис №757 від 01.06.1978 року, де в графі «батько» зазначений [PERSON] , а в графі «мати» - [PERSON] , та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , що підтверджує зміну прізвища заявниці з [PERSON] на [PERSON] . Згідно із копії Лікарського свідоцтва про смерть №402, виданого 31.03.2022 року КНП «Сєвєродонецької міської багатопрофільної лікарні» Сєвєродонецької міської ради, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідно до довідки про причину смерті (до форми №106/у) від 31.03.2022 року, виданої КНП «Сєвєродонецької міської багатопрофільної лікарні» Сєвєродонецької міської ради, причиною смерті [PERSON] є Гостра серцево-судинна недостатність. На підтвердження смерті [PERSON] заявником надано фотокартку місця його поховання, де встановлено хрест з табличкою з написом « [PERSON] » (російською мовою). З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.08.2022 року вбачається, що органом досудового розслідування Сєвєродонецьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за заявою 16.06.2022 року зареєстровано кримінальне провадження № 12022131379991963 за ст. 115 ч.1 КК України з обставин того, що в ході розгляду матеріалів ІТС ІПНП № 3527 від 30.03.2022 року до ЧЧ Сєвєродонецького РУП надійшло повідомлення від [PERSON] , [INFO] , про те, що за адресою [ADDRESS] помер її батько [PERSON] , [INFO] , хворів, без ознак насильницької смерті. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України від 01.07.2022 року № 143, оновлено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 червня 2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, зареєстрованим у Міністерстві Юстиції України 01 липня 2022 року за № 725/38061, Сєвєродонецька міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті батька [PERSON] у встановленому чинним законодавством України порядку. Відповідно до ст. З, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996, параграф 45), ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016, §142). Таким чином, названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території істотно обмежені. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при розгляді справи знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Сєвєродонецьк Луганської області, тому заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення і необхідно для реєстрації смерті батька відповідно до норм діючого законодавства щодо реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть на бланку, виготовленому за єдиним зразком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану». На підставі викладеного,

Outcome: approved