Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

04.07.2022 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] з наступними позовними вимогами: позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] аліменти на його користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначив, що з 23.09.2017 перебуває у шлюбі з відповідачкою. [INFO] від шлюбу народилася дочка [PERSON] . З серпня 2021 року з відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дочка проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. 28.06.2022 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Відповідачка не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, про що надала нотаріально засвідчену згоду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.07.2022 відкрито провадження у справі, справу призначено у підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Учасники справи у судове засдіання не з`явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач [PERSON] надала заяву про визнання позову, просила розгляд справи проводити за її відсутноті. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На час розгляду справи, такий висновок в матеріалах справи відсутній, що позбавляє суд можливості вирішити питання в частині позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітньої дитини. Враховуючи, що відповідачка позовні вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання дитини визнала, суд дійшов висновку про можливість ухвалення часткового рішення про стягнення аліментів та продовження провадження в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. 03.09.2017 Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 150 (а.с. 6) Від шлюбу народилася [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) 12.01.2022 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. посвідчено заяву [PERSON] , якою не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 9) За результатами обстеження умов проживання, складеного 26.08.2021 головними спеціалістами служби у справах дітей [PERSON] та [PERSON] , батько [PERSON] спроможний виховувати дитину на належному рівні (а.с. 10) З витягу № 3701 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 11) З довідки за місцем вимоги та характеристики вбачається, що [PERSON] працює в корпорації "Елкор" з 17.10.2017 на посаді укладальника - пакувальника, за суміщенням стропальника (а.с. 15, 16) Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаною нормою не передбачено звільнення від такого обов`язку в разі неможливості його виконання. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування уплатника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яки перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved