Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову позивач [PERSON] вказувала, що 06 липня 2020 року вона придбала водонапірну башту літ. «А-2», 1949 року побудови, загальною площею 107,90 кв.м., та земельну ділянку, загальною площею 0,0331 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), кадастровий номер 6311200000:31:055:0566, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В подальшому позивач в 2021 році здійснила перебудову вказаної водонапірної башти, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В результаті самочинної реконструкції на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] зараз розташована нежитлова будівля (магазин) літ. «А-6», з підвалом літ. «апд», загальною площею 525,50 кв.м.. Тобто за рахунок самочинної перебудови водонапірної башти позивач побудувала нежитлову будівлю (магазин) та збільшила загальну площу будівлі на 417,60 кв.м.. З метою оформлення права власності на реконструйовану будівлі [PERSON] звернулася до відділу з питань містобудування, архітектури та держархбудконтролю Люботинської міської ради Харківської області, однак, вона отримала відповідь виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області про неможливість здійснення виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області реєстраційних дій щодо надання відповідних дозвільних документів на будівництво нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю спеціаліста з наявним доступом до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Саме тому позивач була змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Так, відповідно до копії договору купівлі-продажу серія НМК №531395, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області 06 липня 2020 року за реєстровим №210, [PERSON] придбала водонапірну башту літ. «А-2» з підвалом літ. «апд», загальною площею 107,90 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та зареєструвала право власності на неї, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №249875444 від 25 березня 2021 року. Також відповідно копії договору купівлі-продажу серія НМК №531392, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області 06 липня 2020 року за реєстровим №209, [PERSON] придбала земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0331 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), кадастровий номер 6311200000:31:055:0566, та зареєструвала право власності на неї, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №249880796 від 25 березня 2021 року. Як вбачається із копії технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ІНФОРМ ГРУП» станом на 10 червня 2022 року на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташована нежитлова будівля літ. «А-6», з підвалом літ. «апд», загальною площею 525,5 кв.м.. Тобто [PERSON] самочинно здійснила реконструкцію водонапірної башти, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та збільшила її площу на 417,60 кв.м.. За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. А відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. З огляду на викладене вище, важливе значення у набутті права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відіграє наявність у користуванні у забудовника земельної ділянки відповідного цільового призначення або можливість отримання такої земельної ділянки під уже збудоване майно. Так, земельна ділянка на якій [PERSON] здійснила самочинну перебудову водонапірної башти належить їй на праві приватної власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку). Таким чином цільове призначення земельної ділянки, що розташована за адресою:\~ [ADDRESS] , та належить на праві приватної власності [PERSON] дає право їй будувати на вказаній земельній ділянці нежитлові будівлі для здійснення підприємницької діяльності з метою отримання прибутку. Згідно із ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені в. ст. 376 ЦК України, яка є спеціальною в врегулюванні спірних правовідносин, оскільки урегульовує правовідносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та нормативно-правових актів при створенні нової речі, тобто самочинному будівництві, були порушені. Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При таких обставинах, виходячи з положення ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне будівництво може бути визнано за особою, яка здійснювала таке будівництво, виключно в судовому порядку шляхом звернення цієї особи з відповідним позовом, та з підстав і в порядку, передбаченому Законом, за умови наявності права власності чи права користування земельною ділянкою, що знаходиться під самочинно зведеною прибудовою, та за відсутності обставин, пов`язаних з істотним відхиленням від проекту чи істотного порушення будівельних норм і правил. Також згідно із звітом про обстеження технічного стану будівельних конструкцій капітального торгового об`єкта завершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , виготовленим в 2022 році кваліфікованим експертом ТОВ «Градсільбудпроект» [PERSON] , стан всіх конструктивних елементів будівлі є задовільний (ІІ категорія) та по сукупності всіх показників відповідають вимогам торгівельного об`єкту (капітальної будівлі), а сама будівля, її оздоблення, інженерні мережі відповідають вимогам капітального торгівельного об`єкту. Отже, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] , а тому визнає за нею право власності, як за власником земельної ділянки, на самочинно перебудоване на ній нерухоме майно, яке не порушує права інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved