Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

14 червня 2022 року адвокат Капля Аліна Степанівна, яка представляє інтереси ФОП [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 9430,68 грн. за шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також сплачений судовий збір та 3000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 01.04.2019 між ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та ПП ДС Біла Церква було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого у формі полісу № АО/0683751, забезпечений транспорт «Daimler Chrysler», д.н.з. [NUMBER] . 25.08.2019 року о 11 год. 34 хв. у м. Львові по вулиці Липинського, 28, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daimler Chrysler», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 визнано [PERSON] , який керував автомобілем марки «Daimler Chrysler», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2019. Згідно з умовами полісу № АО/0683751, на підставі страхового акта №19.59.0683751-7877 від 22.10.2019, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб марки «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] складає суму у розмірі 9430,68 грн., яка була відшкодована власнику транспортного засобу марки «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] . Крім того, зазначає, що 14 травня 2021 між ФОП [PERSON] та ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . 01.12.2021 між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги №1/1/АК від 01.12.2021, на підставі якого ФОП [PERSON] відступив ФОП [PERSON] права вимоги до боржника за укладеним договором страхування, який перейшов до первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021. Таким чином, позивач відповідно до договору про відступлення права вимоги набув право первісного кредитора у зобов`язанні, таким чином у нього виникло право регресної вимоги з моменту виплати страхового відшкодування, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. У судове засідання позивач ФОП [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, у матеріалах справи адвокат Капля А.С. просила суд здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормою ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 25.08.2019 року о 11 год. 34 хв. у м. Львові по вулиці Липинського, 28, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Daimler Chrysler д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не встежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу при зміні руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями [PERSON] порушив п. 2.3б, 10.1 ПДР України. Крім того, 25.08.2019 року о 11 год. 34 хв. у м. Львові по вулиці Липинського, 28, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Daimler Chrysler д.н.з. [NUMBER] будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди не повідомивши органи чи підрозділи поліції. Такими діями [PERSON] порушив п. 2.10А ПДР України Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2019 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП та оштрафовано його на 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави. Дана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У позовній заяві позивач зазначив, що 01.04.2019 між ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та ПП ДС Біла Церква було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0683751, забезпечений транспорт «Daimler Chrysler», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до якого ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Daimler Chrysler», д.н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до акту огляду транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] від 30.09.2019 були виявлені пошкодження вказаного автомобіля, внаслідок ДТП: вм`ятина з лівого боку капота з пошкодженням лакофарбового покриття, переднє ліве крило деформоване та пошкоджено лакофарбове покриття, передня ліва фара - потертість зовнішнього скла, тріщина рефлектора. Згідно ремонтної калькуляції № 19-7877 від 02.10.2019 року вартість ремонту транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] становить 9430 грн., 68 коп. На підставі страхового акту №19.59.0683751-7877 від 22.10.2019 року та розрахунку суми страхового відшкодування, володільцю автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ), ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 9430,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 08.11.2019. Отже ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 9430,68 грн., заподіяну відповідачем [PERSON] внаслідок ДТП 25 серпня 2019 р., Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9430,68 грн. Крім того, 14 травня 2021 між ФОП [PERSON] та ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . 01.12.2021 між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги №1/1/АК від 01.12.2021, на підставі якого ФОП [PERSON] відступив ФОП [PERSON] права вимоги до боржника за укладеним договором страхування, який перейшов до первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021. Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, таким чином до ФОП [PERSON] перейшло право первісного кредитора щодо зобов`язання за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0683751 від 01.04.2019. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна особа (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.1, 38.1.1. «в» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути на користь позивача з відповідача 9430,68 грн. за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, оскільки відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 992 грн., 40 коп. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то у таких на думку суду слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані договір про надання правничої (правової) допомоги №2 від 01.12.2021 між ФОП [PERSON] та адвокатом Капля А.С., акт приймання - передачі наданих послуг від 08.06.2022 за договором про надання правової допомоги №2 від 01.12.2021 на суму 3000 грн. Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 3000,00 грн. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ФОП [PERSON] дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. слід відмовити.

Outcome: approved