Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

14 лютого 2021 року адвокат АБ « Калінін і Партнери» - Калінін С.К. діючий в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ " Фінансова компанія « Еліт Фінанс», треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 103961 від 07.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ФК « Еліт Фінанс» заборгованість в розмірі 35300,77 грн. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 401374697 від 10.01.2013 року укладеним із АТ « Альфа Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ « ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ « ЕЛІТ ФІНАНС». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року. Сума заборгованості за кредитним договором складає 35250,77 грн. За вчинення виконавчого напису 50,00 грн. Вважає, що виконавчий напис № 103961 від 07.06.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича про стягнення заборгованості є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Нормативне-правове обґрунтування та засоби доказування щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню полягають у наступному. Верховний суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору ( договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 07.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17. На підставі спірного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим Олександром Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66673852 від 01.09.2021 року. Поняття « місце знаходження приватного виконавця» не є тотожним до поняття « місця виконання виконавчого напису». Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников О.В. має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України « Про виконавче провадження» місцем виконання буде вважатися або місце знаходження боржника або місце знаходження майна. Так, як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, позивач є боржником у виконавчому провадженні та зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву ТОВ « Фінансова компанія « Еліт Фінанс» в якому вони просять відмовити в повному обсязі у задоволенні позову [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що станом на дату написання відзиву у позивача наявна непогашена заборгованість за кредитним договором № 401374697 від 10.01.2013 року у розмірі 33750,77 грн. Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін; незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахуванням недійсним. Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно цього, заява про здійснення зарахування - є одностороннім правочином. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається від однієї сторони. Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Отже, позивачу було надано заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв`язку з чим вимоги по сплаті правової допомоги можна вважати виконаними 27 січня 2022 року. За таких обставин просимо суд відмовити позивачу в частині стягнення правової допомоги у зв`язку з відсутністю предмету спору. Щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 10.01.2013 року між [PERSON] та АТ « Альфа Банк» був укладений кредитний договір № 401374697. Між АТ « Альфа Банк» був укладений договір факторингу згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими договором № 401374697 від 10.01.2013 року перейшло до ТОВ « ДАТА МАЙНІНГ ГРУП». Враховуючи той факт, що на момент укладення вищезазначеного договору факторингу, ТОВ « Фінансова компанія « Еліт Фінанс» не був строною договору, тому це унеможливлює у наданні відомостей щодо номеру та дати підписання договору факторингу, який був укладений між АТ « Альфа Банк» та ТОВ « ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» 10.10.2016 року між ТОВ « ДАТА МАЙНІНГ ГРУП», код ЄДРПОУ 35945570 та ТОВ « ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» ТА ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35625014 був укладений договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими договором № 401374697 від 10.01.2013 року перейшло до ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів». 20.01.2020 року між ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35625014 та між « Фінансова компанія управління активами», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877 БУВ УКЛАДЕНИЙ ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 20/01/20-1/2 згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими договором № 401374697 від 10.01.2013 року перейшло до « Фінансова компанія управління активами». 09.07.2020 року між « Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877 та « Фінпром Маркет», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 43311346 був укладений договір факторингу № 20/ФК, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими договором № 401374697 від 10.01.2013 року перейшло до ТОВ « Фінпром Маркет» 25.05.2021 року між ТОВ «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346 та ТОВ « ФК « ЕЛІТ ФІНАНС», код ЄДРОУ 40340222, укладено договір Факторингу № 250521-ФК, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими договором № 401374697 від 10.01.2013 року перейшло до ТОВ « ФК « Еліт ФІНАНС». Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у їх відсутність, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ ФК "Еліт Фінанс" в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від них надійшла заява, з якої вбачається, що відповідач визнає позов у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, зазначили, що відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином у суду є всі підстави для повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, від відповідача ТОВ ФК "Еліт Фінанс" надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, клопотання мотивоване тим, що у позовній заяві зазначено, що позивач здійснив витрати на професійну ( правничу) допомогу адвоката згідно з договором про надання правової допомоги, а також указано, що розмір таких витрат може бути збільшено у зв`язку з подальшим розглядом справи. При цьому хотілося б зауважити, що розмір витрат на оплату адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт( надання послу), обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони у тому чіслі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи серед іншого належать і витрати на професійну правничу допомогу. Водночас вважають, що такі витрати, визначені позивачем є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг. Також просить суд урахувати ту обставину, що позивач не звертався до відповідача із пропозицією мирного врегулювання спору, а також врахувати, що за позивачем наявна заборгованість за кредитним зобов`язанням перед відповідачем. Крім того, просять врахувати поведінку відповідача у справі, який позов визнає та не здійснює будь-яких дій, направлених на витрачення додаткових ресурсів для постановленя рішення у справі, а також не вчиняє дій, направлених на затягування розгляду справи, чим сприяє пришвидшенню розгляду справи. З огляду на все викладене вище вважаємо, що покладення судових витрат на відповідача в розмірі заявленому позивачем є неправильним і несправедливим.Вважають, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 1000,00 грн. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м. Київ) в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявні пояснення відповідно до яких управління здійснює загальну організацію роботи установ нотаріату та не виконує функціональні обов`язки нотаріусів. Відповідачем у справах щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів є особа на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.» Як вбачається з предмету спору в даній справі, рішення у ній не впливає на права, свободи, інтереси або обов`язки управління. Отже, головний спеціаліст відділу судової работи у м. Києві Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) має право брати участь у справах в судах України, де стороною є Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м. Київ) та його посадові особи з усіма правами, що надані процесуальним законодавством стороні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета позову приватний виконавець виконавчого округу Одеської області - Хлєбников О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис від 07.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №103961 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК« Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі - 35300,77 грн. На підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області - Хлєбниковим Олександром Володимировичем було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису, ВП №66673852. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Також Постановою КМ України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, оскільки ні позивачем, ні третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем не надано документів на підставі яких вчинявся виконавчий напис, у суду в даному випадку відсутня інформація про те, чи було з`ясовано нотаріусом питання щодо строку давності, перед вчиненням виконавчого напису та на підставі яких саме документів вчинявся нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис, що унеможливлює перевірку дій нотаріуса. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, відповідачем ТОВ ФК «Еліт Фінанс» та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень). За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Крім того суд враховує те, що відповідач надав до суду заяву, в якій визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича 07 червня 2021 року за реєстровим № 103961 щодо стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Еліт Фінанс» з [PERSON] загальної суми заборгованості - 35300,77 грн. таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. представником позивача адвокатом Калініним С.К. А. надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІІІ № 2212, ордер №1068435 від 08.12.2021 року, договір про надання професійної правничої допомоги № б/н/21 від 03.11.2021, акт виконаних робіт ( наданих послуг) від 08.12.2021 року, меморіальний ордер № @2PL402560 від 09.11.2021 року. Отже, такі витрати позивача пов`язані з розглядом справи і повинні бути стягненні з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до квитанції № 0.0.2362430795.1 від 01.12.2021 р., які містяться у матеріалах справи, позивачем при зверненні з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн. Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст. 142 ЦПК України та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, поверненню з державного бюджету підлягає 454,00 грн. судового збору за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved