Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Представник позивача адвокат Юрченко С.Л. звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше гарантованого розміру ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Вказує, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі від якого вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . 02.04.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. З моменту коли сторони перестали проживати разом, тобто з кінця травня 2009 року, відповідач вихованням та утриманням дитини не займається з сім`єю не проживав. Зазначає, що син [PERSON] постійно проживає з позивачем і весь цей час перебуває на її повному утриманні. Батько відповідач [PERSON] ніяких дій на утримання та виховання дитини не приймає, грошей на потреби сина не надає. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати сина до досягнення ним повноліття не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на його виховання. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов`язків йому ніхто, в тому числі і позивач не чинила. Зокрема, неодноразово позивач пропонувала йому спілкуватися з сином, купувати одяг і харчі, брати іншу участь у його вихованні та утриманні. Але цього робити він не бажав, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина, який є інвалідом, не дбає про його інтереси. Позивач матеріально забезпечена, має задовільний стан здоров`я, проживає в шлюбі [PERSON] , який добре ставиться до її сина, досяг з ним злагоди та порозуміння, займається його вихованням та утриманням спільно з позивачкою, до кримінальної та адміністративної відповідальності позивач не притягувалась, позитивно характеризується по місцю проживання, утримує сина, створюючи для нього всі необхідні умови для всебічного розвитку та відпочинку. Так як відповідач свідомо тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків, позивач вимушена звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з нього аліментів на користь дитини. Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 04.07.2022 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою, підготовче засідання призначено на 27.07.2022 на 11 год. 30 хв. року з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с.28-30). В підготовчому засіданні 27.07.2022 року представником позивача адвокатом Юрченко С.Л. заявлено клопотання про заміну третьої особи - Управління освіти, молоді та спорту Хмільницької міської ради Вінницької області на належну - Службу у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області, в звязку з тим, що повноваження Управління освіти, молоді та спорту Хмільницької міської ради Вінницької області не поширюються на прийняття участі у розгляді питань щодо дітей, в той час як, справами, пов`язаними з дотриманням прав дітей займається - Служба у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області. Представник Органу опіки та піклування Гребінківської міської ради - Макогон І.П. доводи заявленого клопотання підтвердила та не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Управління освіти, молоді та спорту Хмільницької міської ради Вінницької області, в підготовче засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заяв чи клопотань від них не надходило. 27.07.2022 ухвалою суду замінено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління освіти, молоді та спорту Хмільницької міської ради Вінницької області на належну - Службу у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області. Підготовче засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 29 серпня 2022 року. 29.08.2022 року в підготовче засідання представник позивача адвокат Юрченко С.Л. не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд справи провести без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити (а.с.55). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, натомість 18.08.2022 року через канцелярію суду подав заяву про повне визнання позовних вимог, просить розгляд справи провести без його участі (а.с.53). Представник служби у справах дітей Гребінківської міської ради - Макогон І.П. в підготовче засідання не з`явилася, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с.56). Представник служби у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області - Тишкевич Ю., в підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, повного визнання позовних вимог відповідачем, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №22, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.08). За час шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , місце реєстрації: виконком Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, актовий запис №11 від 25.07.2007 року (а.с.5). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2607 ЦПМСД за місцем проживання, виданої Полтавська обласна клінічна лікарня Полтавської обласної ради від 26.11.2021 року №178, [PERSON] , [INFO] , має ускладнення основного захворювання: Серцева недостатність І ступеня (а.с.7). Із матеріалів справи вбачається посвідчення дитини-інваліда [PERSON] (а.с.6). Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.01.2012 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, підтверджено, що 05.01.2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №1 (а.с.9). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області від 19.05.2022 року №03-16/78, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] - власник, [PERSON] , [INFO] - чоловік, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - дочка (а.с.10). Із довідки №7 від 25.04.2022 року, що видана Лазірківським закладом дошкільної освіти «Ромашка» про те, що син [PERSON] . [PERSON] відвідував заклад з березня 2010 року по червень 2013 року. За весь період відвідування дошкільного закладу батько [PERSON] , жодного разу не з`являвся, участі у піклуванні про сина не приймав, зв`язків з колективом закладу не підтримував. Всі організаційні питання, спілкування з вихователями та батьківським колективом, відвідування свят, відкритих занять здійснювала мама [PERSON] (а.с.11). З характеристики учня 9 класу Лазірківської ЗОШ І-ІІ ступенів ім. В.О. Підпалого Новооржицької селищної ради Лубенського району, Полтавської області [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] навчається в начальному закладі з першого класу. Старанний та дисциплінований, відповідальний учень. Добре товаришує з учнями, є спокійним та позитивним. Конфліктів з однокласниками та вчителями не мав. Мати і вітчим приділяють належну увагу у навчанні і вихованні [PERSON] . Сім`я бере активну участь у шкільному та особистому житті учня, постійно підтримують зв`язок із вчителями, класним керівником, однокласниками, товаришами хлопця. Регулярно відвідують загальношкільні та класні батьківські збори. Мати є членом батьківського комітету класу. Мати з вітчимом допомагають дитині морально та фізично. [PERSON] забезпечений всіма необхідними умовами для навчання та відпочинку. Дитина відповідає взаємністю, допомагає в господарських справах та бере участь в особистих справах сім`ї. Рідний батько [PERSON] жодного разу не виявляв інтерес до шкільного життя [PERSON] (а.с.12). 19.05.2022 року за вих. №03-16/79 виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області надано характеристику на позивача [PERSON] , [INFO] , з якої вбачається, що вона є мешканкою об`єднаної територіальної громади проживає за адресою: [ADDRESS] Письмових скарг і заяв від жителів громади не надходило, іншою інформацією міська рада не володіє (а.с.13). Позивач [PERSON] , має дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.05.2010 року, виданим Олександрівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис №3 (а.с.14). Відповідно до протоколу засідання ЛКК №11 від 21.04.2021 року КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», [PERSON] , [INFO] , має діагноз та потребує оформлення інвалідності (а.с.15). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 11.08.2022 року затвердженого начальником служби у справах дітей Гребінківської міської ради Жолобецькою В., слідує, що [PERSON] - домогосподарка, виховує двох дітей-інвалідів, чоловік [PERSON] перебуває в АТО з 2009 року. Родина виховує сина [PERSON] - [PERSON] від першого шлюбу. [PERSON] періодично спілкувався з батьком по телефону, декілька разів їздив до бабусі. Останнім часом грошей на утримання та лікування сина [PERSON] не дає. Зі слів [PERSON] , він ображається на батька за те, що батько не цікавиться його життям, не вітає із святами, ігнорує його. В родині створені належні матеріально-побутові умови для виховання та розвитку дитини (а.с.57). Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходить з наступного. Одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприймання. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За нормами ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04) Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (Заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За нормами ч.ч.1, 5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.ч.2,3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених п.2, 4 і 5 ч.1 цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 СК України врегульовано, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст.12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд враховує й роз`яснення, наведені у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків у цій справі знайшло своє підтвердження, адже відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: ухиляється від сплати аліментів, тим самим не забезпечує необхідного харчування, розвитку, медичного догляду, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, що є свідомим нехтування батьківськими обов`язками. Таким чином, матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують доводи позивача про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. З огляду на вищевикладене, враховуючи інтереси малолітньої дитини [PERSON] , який проживає окремо від батька, докази участі батька у вихованні дитини [PERSON] у матеріалах справи відсутні, беручи до уваги всі докази, наявні у справі, зокрема, характеристики, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, повне визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне задовольнити позов у повному обсязі, позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , оскільки це рішення в повній мірі відповідає інтересам дитини, а також встановлено законні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , враховуючи тривале невиконання ним своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку, навчанню, забезпеченню сина. Крім того, згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст.166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, серед іншого, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батька утримувати свою дитину. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку сина не утримує, кошти на його утримання не надає. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача у розмірі, визначеному позивачем, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 20.05.2022, саме з цієї дати суд і присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту частини 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову, як законний представник дітей з інвалідністю, на підставі ч.1 п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1984,80 грн.

Outcome: approved