Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

25.07.2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14 березня 2018 року, актовий запис № 17. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що з липня 2021 року сторони проживають окремо. Відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою судді\~від 02.08.2022\~року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку письмового\~спрощеного позовного\~провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Відповідачем отримано\~ухвалу про відкриття провадження та позов із додатками, 03.08.2022 року, що підтверджено особистим підписом на супровідному листі. До суду подав заяву, в якій не заперечував проти\~розгляду справи\~в спрощеному\~провадженні, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден, просив розглянути справу за його відсутності. Позивачем ухвалу від 02.08.2022 року отримано 11.08.2022 року, що підтверджено особистим підписом на зворотньому поштовому повідомленні. Разом з позовом позивач подала заяву, в якій вона просила слухати справу без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч.5 ст.\~279\~ЦПК України і ч.13 ст.7 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 14 березня 2018 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області копія якого долучена до справи, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] 14 березня 2018 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис за № 17. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. На час розгляду справи спірні питання про поділ майна сторони не мають. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу розподілу спільного майна на час розгляду даної справи у суді відсутні. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач в позовній заяві зазначила, що бажає залишити прізвище, то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач [PERSON] , має інвалідність першої групи та звільнена від сплати судового збору на підставі п.9\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~« Про\~судовий збір», а її позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved