Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

22 лютого 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] ; третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, у якому просила стягнути з відповідача на її користь 150 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 березня 2021 року о 18-50 годині на проїзній частині по вул. Кропивницького з боку вул. Ватутіна в напрямку вул. Уфимська, в м. Кривому Розі сталася дорожи транспортна пригода, в якій її неповнолітній син [PERSON] , 2005 року народження зазнав тілесних ушкоджень. За кермом автомобіля «Volkswagen Golf», номерний знак [NUMBER] Республіки Польща, перебував підсудний [PERSON] , який скоїв наїзд пішохода. Після наїзду на [PERSON] . Відповідач на вказаному автомобілі зник з місця аварії. Внаслідок ДТП її син отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до «Криворізька міська клінічна лікарня N№ 8». За даним фактом були внесені відомості до ЄРДР за № 1202 1041230000108 за ознака кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. Згідно висновку судово-медичної експертизи N 519 від 23.04. 2021 року, внаслідок ДТП [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, закрита травма грудної клітини, перелом лівої лопатки, перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, пневмоторакс праворуч і ліворуч, садна обличчя і верхніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки. Внаслідок ДТП син позивача перебував на лікуванні до 10 квітня 2021 року, на його лікування нею були придбані ліки, вартість яких Відповідач в добровільному порядку компенсував. Також Відповідачем було компенсовано збитки за пошкоджений одяг та мобільний телефон сина. Тому вимог матеріального характеру до відповідача [PERSON] позивач не має. Проте внаслідок неправомірних дій Відповідача [PERSON] , завдяки \~ \~ \~ \~яким сталося ДТП та було тяжко травмовано її сина [PERSON] , позивачу та її синові була спричинена моральна шкода. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує фізичним болем та стражданнями, яких зазнав її син у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Сильний удар в грудну клітину спричинив тривале порушення дихання, перелом лопатки та ключиці - сильний фізичний біль. Наданий момент він ще не одужав повністю і перебуває під наглядом лікаря. Душевними стражданнями пережитими нею, як матір`ю дитини, у зв`язку із самим фактом, що сином отримано травми, які можуть мати тяжкі наслідки і дитина залишиться інвалідом. Тривалий час вона не могла спати, плакала, знаходилася у стані постійного хвилювання та напруженості. Дана пригода порушила її звичний ритм життя адже протягом місяця двічі на день відвідувала сина в лікарні, готувала йому їжу, купувала ліки. При цьому їй потрібно було ходити на роботу та приділяти увагу молодшій дитині. Душевними стражданнями сина [PERSON] , який є студентом 1 курсу КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж». Дана подія вплинула на навчання, адже тривалий час пропускав заняття. Син важко переживає те, що з ним сталося, боїться перетинати дорогу, відчуває тривогу при наближенні до нього будь якого транспортного засобу, погано спить, став нервовий. Все це позначилося на його душевному стані. Моральну шкоду позивач оцінює в 150 00 грн. та просить її стягнути з відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2022 року відкрито провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання в якому просить суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання в якому просить суд розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 141 00 грн.. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Неповнолітній [PERSON] народився [INFO] , батьками в свідоцтві записані батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . 19 березня 2021 року приблизно о 18 годині 50 хвилин в темний час доби, при увімкненому зовнішньому вуличному освітленні, водій [PERSON] , керуючі технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF 1.9 SDI», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , слідував по проїзній частині дороги вул.\~Кропивницького з боку вул. Ватутіна в напрямку вул.\~Уфимська в Покровському районі м. Кривий Ріг, наближаючись до нерегульованого перехрестя дороги вул. Кропивницького з дорогою без назви, розташованого біля буд. 49 по вул. Кропивницького, на якому водій [PERSON] мав намір повернути праворуч. При цьому, з правого боку перехрестя, по ходу руху [PERSON] , через проїзну частину дороги без назви знаходився нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України, крім того, на вказаних проїзних частинах з усіх боків від перехрестя встановлені пристрої примусового зниження швидкості транспортних засобів, про наявність яких водій [PERSON] був попереджений дорожніми знаками 1.11 «Пагорб» та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 30 км/год». Видимість вказаних дорожніх знаків, а також дорожньої розмітки, при наближенні до перехрестя, водієві [PERSON] нічим не обмежувалися. Під час наближення автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF 1.9 SDI», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] до вказаного нерегульованого перехрестя, на нерегульований пішохідний перехід проїзної частини без назви, розташований з правого боку перехрестя, вийшов пішохід неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та почав перетинати проїзну частину дороги без назви справа наліво по ходу руху маневру повороту праворуч, який мав намір виконати водій [PERSON] . При цьому, водій [PERSON] , мав об`єктивну можливість своєчасно виявити як вихід пішохода [PERSON] на проїзну частину, так і його рух по проїзній частині, та в свою чергу повинен був дати дорогу пішоходу [PERSON] , що рухався по пішохідному переходу проїзної частини, на яку повертав [PERSON] , але проявив неуважність до дорожньої обстановки та почав виконувати поворот в напрямку пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід [PERSON] , чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5., 1.7., 2.3. б), 10.1. та 16.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких: - «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку … для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; - «1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як …пішоходи.»; - «10.1. Перед … будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; - «16.2. На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає…». В даній дорожній обстановці, в результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, водій [PERSON] , виконуючи поворот праворуч на нерегульованому перехресті дороги вул.\~Кропивницького та дороги без назви, який розташований поблизу буд. 49 по вул. Кропивницького в Покровському районі м.\~Кривий Ріг, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України, що розташований з правого боку перехрестя та вчинив наїзд керованого ним автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF 1.9 SDI», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній був травмований. Згідно висновку судово-медичної експертизи №519 від 23.04.2021 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітини, перелом тіла лівої лопатки, перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, пневмоторакс праворуч і ліворуч, садна обличчя і верхніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Таким чином, між порушенням водієм [PERSON] правил безпеки дорожнього руху, в частині невиконання вимог п.п. 1.5., 1.7., 2.3. б), 10.1. та 16.2. Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - спричинення потерпілому [PERSON] тяжкого тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок. Крім того, 19 березня 2021 року приблизно о 18 годині 50 хвилин [PERSON] , в темний час доби, керуючі автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF 1.9 SDI», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , знаходячись на проїзній частині дороги без назви біля нерегульованого перехрестя з дорогою вул.\~Кропивницького, що розташоване поблизу буд. 49 вказаної вулиці в Покровському районі м.\~Кривий Ріг, одразу після вчинення наїзду на пішохода [PERSON] , який внаслідок дій [PERSON] був травмований, не зупиняючись, поїхав на керованому ним автомобілі у бік вул.\~Грибоєдова, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, [PERSON] діючи умисно, розуміючи, що він сам своїми діями поставив потерпілого [PERSON] , в небезпечний для життя стан, усвідомлюючи, що потерпілий знаходиться у безпорадному стані з явними ознаками значних тілесних ушкоджень, маючи можливість надати необхідну допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, покладеного на нього законом, і проігнорував загальні норми моралі та умисно залишив у небезпеці потерпілого [PERSON] , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження. Діяння обвинуваченого [PERSON] кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та за ч.1 ст.135 КК України за ознаками завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. Вказані обставини вчинення кримінального правопорушення відносно неповнолітнього [PERSON] встановлені вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 вересня 2021 року, який набрав законної сили 06 вересня 2021 року, справа № 212/3793/21. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вирішуючи вимогу щодо моральної шкоди та її розміру, суд враховує характер вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. Внаслідок вчинення протиправних дій відповідача неповнолітньому та його матері, беззаперечно завдані душевні страждання, обумовлені стійким внутрішнім напруженням, почуттям болю, що призвело до погіршення соціального благополуччя, нормального життєвого циклу. Враховуючи вказане, та те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача суму завданої моральної шкоди у розмірі\~\~150 000 гривень,\~що відповідає перенесеним як неповнолітнім так і позивачем моральним стражданням. Також суд вважає, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved