Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки за первісним позовом Позивачка у жовтні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що сторони з 15.05.2013 проживали у шлюбі, який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2019 було розірвано. Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка за первісним позовом [PERSON] стверджує, що її малолітній син [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] проживав у складі її нової сім`ї у с.Комиші Охтирського району, тобто з її новим чоловіком [PERSON] , з яким вони зареєстрували шлюб 12.02.2020 року, та її свекром [PERSON] . У будинку є необхідна кількість меблів, всі члени сім`ї забезпечені спальними місцями, син [PERSON] забезпечений всім необхідним приладдям та речами для навчання в школі. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, продуктами харчування забезпечені, опалення будинку газове та пічне. Сім`я тримає підсобне господарство, біля будинку знаходиться присадибна ділянка, яка обробляється. З 11.04.2018 року [PERSON] офіційно працює в Приватному сільськогосподарському підприємстві «Комишанське» на посаді конюха та має постійний дохід, її чоловік [PERSON] також працює в цьому ж підприємстві, позитивно характеризується. В середині липня 2021 року з метою проведення частини літніх канікул [PERSON] перебував у баби та діда по батьковій лінії [PERSON] та [PERSON] . Позивачка 14.08.2021 року хотіла забрати дитину, щоб підготувати до навчального року, але дід та баба почали чинити опір, не віддали сина та не дали можливості поговорити з ним. При цьому вона викликала поліцію, яка нічим їй не допомогла. Звернення до служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації результату не принесло, оскільки посадові особи за місцем перебування дитини не виїздили. Син сторін навчається в Опорному заклад Комишанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, проте з початку 2021-2022 року [PERSON] не відвідує заклад через указані вище обставини. [PERSON] 02.09.2021 звернулась з метою вирішення спору з батьком дитини до Служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Охтирської районної державної адміністрації від 16.09.2021 року було рекомендовано батькам [PERSON] вирішити питання про місце проживання дитини мирним шляхом, а у разі не вирішення спору звернутись до суду. Вирішити спір щодо місця проживання дитини за допомогою органу опіки та піклування та за домовленістю з батьком дитини не вдалося. За твердженням [PERSON] батько [PERSON] за допомогою діда і баби утримують його, тому [PERSON] як мати не може виконувати свої батьківські обов`язки, належним чином піклуватись про сина. Посилаючись на указані обставини [PERSON] у первісному позові просить суд визначити місце проживання її дитини [PERSON] , [INFO] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції відповідача [PERSON] за первісним позовом Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник адвокат Сумцов Є.С. в судовому засіданні заперечили проти первісного позову, просили відмовити у його задоволенні. (а.с.86-88 том 1). Стислий виклад зустрічного позову Представник позивача за зустрічним позовом адвокат Сумцов Є.С. подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій посилався на те, що після фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу сторін справи їх син [PERSON] весь час проживав з батьком [PERSON] . З осені 2019 року відповідач та його син переїхали до с.Ницаха, де на сьогоднішній день [PERSON] з батьком зареєстровані за адресою: [ADDRESS] у будинку батьків [PERSON] . У подальшому [PERSON] під розписку придбав, але не оформив право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , в якому на час подання зустрічного позову [PERSON] проживав зі своїм сином [PERSON] , співмешканкою [PERSON] та її сином [PERSON] по [ADDRESS] . У с. Ницаха [PERSON] відвідував дитячий садочок, потім пішов до школи у с.Солдатське, де і продовжує навчатись. Дитина сторін перебуває під наглядом сімейного лікаря с.Люджа, останній раз був обстежений 03.12.2021 року, визнаний здоровим. У зустрічному позові представник відповідача посилається на те, що [PERSON] відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечує сину належне піклування, домашній затишок, виховання, навчання, моральний та фізичний розвиток. Відповідач працює у СТОВ «АФ «Восход» трактористом-машиністом, має стабільний заробіток. Дитина забезпечена всім необхідним для проживання, навчання та відпочинку. Твердження [PERSON] про те, що вона віддала дитину батькам [PERSON] на літні канікули у 2021 році не відповідають дійсності, оскільки після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами [PERSON] постійно проживав з батьком і не проживав з матір`ю окремо від батька. Посилаючись на указані обставини, представник [PERSON] адвокат Сумцов Є.С. просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] заперечила проти зустрічного позову, просили відмовити в його задоволенні, заперечили твердження [PERSON] про те, що їх син після розірвання шлюбу ще з 2018 року проживав окремо від неї, [PERSON] наголошувала на тому, що син з нею проживав до липня 2021 року, а з середини серпня 2021 року [PERSON] проживає у діда і баби (батьків [PERSON] ), які разом з колишнім чоловіком перешкоджають їй виховувати сина. [PERSON] у відзиві на зустрічний позов стверджувала, що [PERSON] взагалі не бере участі у вихованні сина, не піклується про здоров`я дитини його фізичний, духовний та моральний розвиток. Стислий виклад позиції третіх осіб Охтирська районна державна адміністрація Сумської області надіслала заяву, в якій просили розгляд справи провести без участі представника третьої особи з урахуванням вимог чинного законодавства. За висновком Охтирської районної державної адміністрації Сумської області як органу опіки та піклування від 26.01.2022 року № 01-24/6/188 питання визначення місця проживання малолітнього [PERSON] було розглянуто 21.01.2022 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини, за результатами якого орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання дитини як з матір`ю, так і батьком. Представник Виконком Тростянецької міської ради як органу опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини до суду не з`явився. За висновком, який затвердженим рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 02.06.2022 № 128, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] . Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до судового розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, залучено третіх осіб, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року за клопотанням представника відповідача Сумцова Є.С. продовжено строк для подання відзиву та зустрічного позову. Представником відповідача Сумцовим Є.С. 20 грудня 2021 року подано зустрічний позов та відзив на первісний позов. Ухвалою суду від 28.12.2021 року прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] зустрічний позов відповідача Позивачкою за первісним позовом 25.01.2022 року подано відповідь на відзив та відзив на зустрічний позов Протокольною ухвалою суду від 27.01.2022 року було замінено третю особу Виконком Комишанської сільської ради як орган опіки та піклування був замінений на виконком Тростянецької міської ради як на орган опіки та піклування за фактичним місцем проживання дитини разом з батьком на момент вирішення розгляду справи Представником відповідача 21.02.2022 подано заяву про виклик свідків та додаткові письмові докази Ухвалою суду від 21.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У зв`язку із уведенням в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя з об`єктивних причин під час воєнного стану на території м.Тростянець судове засідання, яке призначено на 30.03.2022 року не відбулось. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 22.03.2022 № 13/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Тростянецького районного суду Сумської області на Гадяцький районний суд Полтавської області. З 26 травня 2022 року розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.05.2022 №32/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Тростянецького районного суду Сумської області. Представником позивачки [PERSON] подано заяву про виклик свідка, яке протокольною ухвалою суду від 22.07.2022 року залишено без задоволення Ухвалою суду від 22.07.2022 року заяву представника позивачки [PERSON] про відвід судді залишено без задоволення Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що сторони 15.05.2013 року зареєстрували шлюб, який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2019 року, що набрало законної сили 19.08.2019 року, був розірваний (а.с.7 том 1). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який на час розгляду справи досяг 8 років (а.с.6 том 1). [PERSON] з 29.06.2021 зареєстрована і на момент розгляду справи проживає по [ADDRESS] разом з [PERSON] , з яким 12.02.2020 року зареєструвала шлюб. Також з позивачкою та її другим чоловіком проживає свекор [PERSON] . Відповідно до Актів обстеження житлово-побутових умов станом на 18.08.2021 та від 15.09.2021 на момент перевірки [PERSON] з чоловіком перебували на роботі, був вдома свекор, син [PERSON] був у бабусі та дідуся. У будинку родини по [ADDRESS] є три кімнати, є необхідна кількість меблів, спальних місць, санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, син [PERSON] забезпечений всім необхідним приладдям та речами для навчання у школі (а.с.5, 8, 13, 14, 22 том 1). Відповідно до Акту соціального інспектування сім`ї [PERSON] від 23.06.2021 року по [ADDRESS] , Комісія у складі соціального педагога Охтирського закладу Комишанської ЗОШ [PERSON], начальників відділів апарату Комишанської сільської ради [PERSON], [PERSON] відвідала сім`ю з метою обстеження житлово-побутових умов проживання, морального, психологічного, фізичного стану членів сім`ї, умов виховання дітей. В Акті установлено, що сім`я складається з 4 осіб: матері [PERSON] , вітчима [PERSON] , дитини [PERSON] , діда [PERSON] , який є власником житла, родина утримує підсобне господарство, обробляється земельна ділянка. У будинку по [ADDRESS] зареєстровано 2 осіб, а фактично проживає 4 осіб. Комісією причин складних життєвих обставин не виявлено, умови проживання та виховання [PERSON] задовільні (а.с.16-19 том 1). [PERSON] та її нинішній чоловік працюють у ПСП «Комишанське» конюхами, позитивно характеризуються за місцем роботи (а.с.20, 21, 23 том 1), за місцем проживання скарг від мешканців села до Комишанської сільської ради на поведінку позивачки за первісним позовом не надходило (а.с.22 том 1). Батько [PERSON] - [PERSON] після розірвання шлюбу 19.08.2019 з [PERSON] та припинення проживання у с.Комиші переїхав проживати у с.Ницаха (до 2020 року Тростянецького, а нині Охтирського району Сумської області) за місцем його реєстрації по [ADDRESS] у будинок його батьків [PERSON] , [PERSON] (а.с.89, 92). Син сторін [PERSON] 17.11.2020 був зареєстрований за указаним місцем реєстрації його батька, діда та баби - [ADDRESS] (а.с.91, 92 том 1). На час подання зустрічного позову [PERSON] він фактично проживав з сином [PERSON] , співмешканкою [PERSON] та її сином [PERSON] , 2015 року народження, по [ADDRESS] . Право власності на указаний будинок за [PERSON] не зареєстроване, дозвіл на проживання у вказаному житлі був наданий [PERSON] у розписці про отримання нею від [PERSON] коштів за це господарство (а.с.94, 95, 96 том 1). Відповідно до Акту обстеження матеріально-житлових умов проживання родини [PERSON] по [ADDRESS] від 24.12.2021 року за указаною адресою на момент обстеження вдома знаходились і відповідач із [PERSON] , і їх діти [PERSON] та [PERSON] , зовнішній вигляд яких був задовільним, одяг був чистим, відповідав сезону. Будинок складається з 5 кімнат, його санітарно-гігієнічний стан задовільний, тепло, опалення пічне. Діти мають окремі кімнати, ліжка, постільна білизна чиста, облаштовані місця для гри та занять. Родина забезпечена продуктами харчування та приготованою гарячою їжею. (а.с.169 том 1). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його співмешканка [PERSON] під час судового розгляду справи 29.07.2022 зареєстрували шлюб (а.с.10 том 2). У судовому засіданні 08 липня 2022 року [PERSON] повідомив, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України та активним бойовими діями, які у березні 2022 року проходили на території Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади, до складу якої входить і [ADDRESS] , в якому він проживав з сином [PERSON] на той час, був суттєво пошкоджений, тому він вимушений був придбати у с.Ницаха інше житло за адресою: [ADDRESS] , право власності на яке ще не оформлене, в якому наразі триває ремонт, а син [PERSON] тимчасово проживає по [ADDRESS] у діда і баби, тобто батьків відповідача. Указані обставини підтвердили під час допиту як свідків батьки [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] до 23.11.2020 працював у ПСП «Комишанське» на посаді тракториста-машиніста, звідки звільнений за власним бажанням, а станом на серпень 2021 року і до цього часу працює механізатором у СТОВ «Агрофірма «Восход», позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.103, 105, 170 том 1). Також за місцем проживання у с.Ницаха [PERSON] позитивно характеризується старостою Солдатського старостинського округу, до складу якого входить с.Ницаха (а.с.104 том 1). Син сторін [PERSON] з 01 вересня 2019 року по 01 липня 2020 року був вихованцем дошкільної групи дошкільного закладу Солдатського НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів, а з 01.09.2020 фактично навчається у Солдатському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - ЗДО імені М.Гендіної Тростянецької міської ради, в якому закінчив 1 та 2 клас (а.с.73-75 том 1). Відповідно до характеристики з навчального закладу від 07.09.2021 року [PERSON] на кінець 1 класу показав середній рівень уміння читати, достатній рівень графічних навичок, письма, культури оформлення зошита, демонструє достатній рівень знань з математики, на уроках дизайну і технології виконує завдання відповідно до технологічних карток. [PERSON] дисциплінований, спокійний, неконфліктний, потребує індивідуального підходу, завжди має охайний вигляд, забезпечений всім необхідним для навчання в школі. Батько учня, дідусь з бабусею допомагають в організації ремонтів та трудових акціях, цікавляться навчання дитини, співпрацюють з вчителями. Мати [PERSON] протягом навчального року не цікавилась сином, про неї хлопчик згадує з теплотою. [PERSON] проживає з батьком, відчуває затишок і тепло домашнього вогнища (а.с.76 том 1). [PERSON] за результатами огляду сімейним лікарем у грудні 2021 року визнаний здоровим, на диспансерному обліку за станом здоров`я дитина не стоїть (а.с.102 том 1). Позивачка [PERSON] надала до суду довідку від 02.09.2021 № 128 про те, що її син [PERSON] навчається у другому класі Опорного закладу Комишанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Комишанської сільської ради Охтирського району (а.с.9 том 1). Під час судового розгляду позивачка та її представник [PERSON] пояснили, що [PERSON] фактично у цьому закладі не навчався, [PERSON] подала відповідні документи до закладу, щоб за дитиною було закріплено місце, оскільки позивачка бажає, щоб син проживав з нею і навчався за місцем проживання у с.Комиші. [PERSON] 02.09.2021 зверталась із заявою до Служби у справах дітей Сумської ОДА та Служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації, в якій відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України просила вирішити спір стосовно місця проживання її дитини, посилаючись на те, що хотіла забрати сина 14.08.2021 у дідуся і бабусі, щоб почати підготовку до нового навчального року, але їй почали чинити опір, поліція, яка приїхала на виклик бездіяла, а посадові особи Служби у справах дітей усунулись від виконання обов`язків, не виїздили за місцем перебування дитини, батько [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов`язків (а.с.10 том 1). Службою у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації листом від 09.09.2021 №01-18/1685 було доручено Службам у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації та Комишанської сільської ради перевірити факти викладені у зверненні [PERSON] , провести відповідні бесіди з людьми, причетними до цього, запросити їх на засідання Комісії з питань захисту прав дитини та приймати усі рішення в інтересах дитини (а.с.11 том 1). Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Охтирської районної державної адміністрації від 16.09.2021 року було рекомендовано батькам [PERSON] , 2013 року народження, вирішити питання визначення місця проживання дитини мирним шляхом за домовленістю, враховуючи інтереси та думку малолітнього сина, а у разі не вирішення спору - звернутись до суду (а.с.12 том 1). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Сторони цієї справи [PERSON] та [PERSON] , які після розірвання їх шлюбу у 2019 року стали проживати окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати їх малолітня дитина. Спір між батьками дитини органом опіки та піклування не було вирішено, тому останні звернулись до суду. При вирішенні спору суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (частина 4 статті 29 ЦК України). Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Суд зауважує, що питання про визначення місця проживання дитини вирішується судами з урахуванням всіх фактичних обставин, які майже у кожному спорі є специфічними. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини, правових висновків Верховного Суду щодо застосування указаних норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. У Конвенції про права дитини, яка є частиною національного законодавства, реалізовано примат інтересів дитини понад усім. Конвенція про права дитини у статті 12 визначає, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Аналогічна норма міститься у національному законодавстві України. Зокрема, відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних ради (частина 1 статті 56 ЦК України). Судом як органом опіки та піклування у цій справі, до якого попереднього зверталась [PERSON] за вирішенням спору з батьком дитини, була залучена Охтирська районна державна адміністрація, Комісія з питань захисту прав дитини якої вивчала ситуацію. За висновком Охтирської районної державної адміністрації від 26.01.2022 наданим як органом опіки та піклування за зверненням [PERSON] питання визначення місця проживання малолітнього [PERSON] було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Охтирської РДА 21 січня 2022 року, члени якої вважають можливим проживання дитини як за місцем проживання матері, так і за місцем проживання батька. Тому враховуючи звернення матері, орган опіки та піклування вважає за можливе проживання [PERSON] з матір`ю, яка має належні умови для проживання дитини (а.с. 150, 151 том 1). Як органом опіки та піклування за місцем фактичного проживання на час вирішення судом спору малолітнього [PERSON] протокольною ухвалою суду від 27.01.2022 року був залучений виконком Тростянецької міської ради, що представляє територіальну громаду, до складу якої входить село Ницаха. До суду 21.06.2022 року надійшов Висновок, затверджений виконкомом Тростянецької міської ради рішенням від 02.06.2022 № 128, відповідно до якого орган опіки та піклування Тростянецької міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, проживання [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с.198 том 1). Виходячи з указаних висновків органів опіки та піклування і мати, і батько [PERSON] мають належні матеріально-побутові умови для проживання їх сина. Разом з тим, указана обставина не є вирішальною для вирішення спору і відповідно до вимог статті 161 Сімейного кодексу України судом при вирішенні спору враховуються ставлення [PERSON] та [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність їх дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною). [PERSON] у первісному позові посилалась на те, що її син [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] постійно проживав з нею до липня 2021 року і батько дитини взагалі не бере участі у вихованні сина, не піклується про здоров`я дитини його фізичний, духовний та моральний розвиток, відповідач та його батьки чинять їй перешкоди у спілкуванні з сином. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Викладені у позовній заяві та інших наданих процесуальних заявах по суті спору твердження [PERSON] стосовно місця проживання її сина у період після розірвання шлюбу з [PERSON] та ставлення батька до його виховання нею не доведено достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів. Під час вступного слова [PERSON] пояснила, що перед розірванням шлюбу з [PERSON] за їх спільним рішенням у лютому 2019 році вони відвезли сина [PERSON] з с.Комиші на проживання до батьків [PERSON] по [ADDRESS] . Це також було обумовлено тим, що [PERSON] не хотів ходити в с.Комиші до садочка, оскільки там було багато дітей у групі, він плакав. До цього він починав ходити у дитячий садочок у с.Солдатське, де було мало дітей в групі, йому там більше подобалось, тому під час проживання у с.Ницаха у бабусі і дідуся він продовжив ходити в садочок с.Солдатське. У с.Комиші дитині не подобалось жити, бо і [PERSON] , і [PERSON] треба було дуже рано ходити на роботу, нікому було водити його у садочок. При цьому позивачка та відповідач залишились жити у с.Комишах і до розлучення у липні 2019 року вони разом приїжджали навідувати дитину у с.Ницаха. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] вирішили залишити сина [PERSON] на проживання у с.Ницаха у дідуся і бабусі, щоб не травмувати дитину і на період поки кожен з них не створить відповідні умови за новими місцями їх проживання. [PERSON] залишилась жити у с.Комиші з [PERSON] , з яким у 2020 році зареєструвала шлюб. Позивачка під час судового розгляду стверджувала, що після розірвання шлюбу з [PERSON] через зайнятість на роботі у ПСП «Комишанське» не могла приїздити у с.Ницаха більше ніж раз на місяць, коли він почав ходити у школу позивачка забирала сина на канікули на 5-10 днів до себе, також спілкувалась по телефону. Тривалість проживання сина у с.Комиші позивачка визначала сама, з урахуванням її зайнятості на роботі та узгоджувала з колишнім свекром [PERSON] періоди, коли забиратиме сина у с.Комиші. Проте з осені 2020 року за твердженням [PERSON] батьки колишнього чоловіка та він сам почали перешкоджати їй у спілкуванні з дитиною, тому вона вирішила, що буде домагатись, щоб син проживав з нею у с.Комиші. Режим роботи позивачки з її слів на цей час дозволяє приділяти увагу дитині, займатись його вихованням. Отже, [PERSON] на відміну від її тверджень у позовній заяві, під час вступного слова в судовому засіданні визнала, що з лютого 2019 року і після розірвання шлюбу у липні 2019 року з [PERSON] , у тому числі за її рішенням син [PERSON] постійно проживав і до цього часу проживає у с.Ницаха, а не у с.Комиші разом з нею та її нинішнім чоловіком до липня 2021 року як позивачка стверджує у позовній заяві. [PERSON] визнала, що її син звик проживати у с.Ницаха, де відвідував і дитячий садочок, і школу. Позивачка також повідомила, що спілкувалась з сином з приводу переїзду до с.Комиші, він говорить, що хоче у неї гостювати, проте вона вважає, що на думку дитини впливають дідусь та бабуся, він в їх присутності на думку [PERSON] боїться говорити, що хоче поїхати з мамою. Відповідач [PERSON] також під час вступного слова визнав, що після розірвання шлюбу з [PERSON] він деякий час залишався проживати у с.Комиші, оскільки працював там, а син [PERSON] жив з 2019 року у бабусі і дідуся у с.Ницаха, куди він згодом переїхав жити з сином у своїх батьків, а у 2021 році із співмешканкою, її та своїм сином перейщли жити окремо у будинок по [ADDRESS] . Показання свідків сторони відповідача за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також вказують на те, що малолітній [PERSON] з 2019 року постійно проживає окремо від матері [PERSON] у родині батька [PERSON] і що мати у період проживання сина у с.Ницаха нечасто відвідувала сина, не цікавилась його навчання, і що позивачці ніхто не перешкоджає у спілкуванні з сином, а у серпні 2021 року коли вона приїхала [PERSON] забрати у с.Комиші саме дитина відмовилась їхати жити до матері. Так, допитана як свідок [PERSON] суду показала, що проживає останні 2 з половиною роки однією сім`єю з [PERSON] . Спочатку вони проживали у [ADDRESS] , а потім переїхали до батьків [PERSON] у с.Ницаха, де всі разом та його сином [PERSON] проживали по [ADDRESS] . В цей період мати до [PERSON] приїздила три рази протягом 2020 року. Потім [PERSON] з [PERSON] придбали будинок по [ADDRESS] і у квітні 2021 року з [PERSON] стали проживати у в цьому помешканні, де фактично проживали доки 13 березня 2022 року під час війни не розбомбили це житло. У зв`язку з цим ними придбане нове житло по [ADDRESS] , але там на цей час відбуваються ремонтні роботи, а [PERSON] через ці обставини тимчасово проживає у діда і баби на [ADDRESS] , але щодня [PERSON] спілкується з сином. [PERSON] повідомила, що у неї з [PERSON] склались добрі взаємовідносини, вона має також сина [PERSON] , з яким [PERSON] добре товаришує. [PERSON] не працює, поки [PERSON] на роботі вона з дітьми вдома. Під час навчання [PERSON] батько допомагає виконувати йому домашні завдання, відвідував батьківські збори. Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] у влітку 2021 року разом із представника Служби у справах дітей Тростянецької міської рали приїздили забрати [PERSON] у с.Комиші. На той момент були канікули і [PERSON] перебував у будинку діда і баби по [ADDRESS] . Представники служби у справах дітей сказали, що дитина має поїхати до матері, [PERSON] відмовлявся їхати, ховався під простирадло, потім погодився їхати, бабуся зібрала його речі і він поїхав у с.Комиші. Після цього через деякий час [PERSON] з батьками за погодженням органу опіки забрали [PERSON] у с.Ницаха. Потім у серпні 2021 року приїздила на [ADDRESS] забирати сина у с.Комиші, при цьому [PERSON] викликала поліцію, проте [PERSON] в їх присутності відмовлявся їхати з матір`ю, повідомляв, що хоче жити з батьком і це його власна позиція, він її не пояснює, оскільки скритний за характером. [PERSON] стверджувала, що [PERSON] ніхто не перешкоджає спілкуватись з дитиною. Свідок [PERSON] суду показав, що є сусідом батьків відповідача [PERSON] , живе 13 років по сусідству по [ADDRESS] , знає, що [PERSON] останні 3 років проживає у с.Ницаха. Коли він ходив у садочок, то жив у будинку діда і баби (батьків відповідача), де після переїзду з с.Комиші також з сином проживав [PERSON] разом із співмешканкою [PERSON]. У садочок [PERSON] водив дід переважно, оскільки [PERSON] на роботу ходив. А коли [PERSON] купив будинок на [ADDRESS] , він з сином та співмешканкою [PERSON] перейшли жити в указаний будинок. При цьому свідок [PERSON] бачив двічі приїзд матері [PERSON] [PERSON] до с.Ницаха до її знайомих, при цьому не бачив її приїзд саме до дитини. Також свідок [PERSON] підтвердив, що у зв`язку із пошкодженням будинку, в якому проживав [PERSON] з сином внаслідок збройної агресії рф проти України, [PERSON] перейшов жити до діда баби по [ADDRESS] . При цьому за твердженням свідка не проходить і дня, щоб батько не відвідував [PERSON] у дідуся з бабусею, гуляє з ним, навчав їздити на велосипеді, [PERSON] зараз зайнятий ремонтом нового придбаного помешкання. У [PERSON] багато друзів на вулиці, там є дитячий майданчик, він має позитивний емоційний стан. Фактів перебування [PERSON] у стані сп`яніння свідку не відомо, а [PERSON] не вживає алкогольні напої. Свідок [PERSON] суду показала, що матір`ю [PERSON] . З моменту народження [PERSON] [PERSON] з [PERSON] проживали у будинку свідка та її чоловіка у с.Ницаха. Потім невістка з сином та онуком свідка вирішили жити окремо, але продовжили жити у цьому ж селі. [PERSON] зазначила, невістка почала залишати сина без нагляду, по тижню не бувала вдома, гуляла, вживала алкоголь, забирали її з м.Тростянця, інших сел, у подруг у стані сп`яніння. Онук більше був зі свідком [PERSON] та її чоловіком. Через деякий час невістка [PERSON] , з сином свідка та онуком виїхали у с.Комиші, [PERSON] почав працювати, а [PERSON] була вдома з сином. Проте і у с.Комиші мати продовжила залишати сина, свідок приїздила у с.Комиші доглядати онука, вела розмови з невісткою, закликала не вживати спиртні напої, син на дружину не міг вплинути. У 2019 році ще до розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] привезла сина [PERSON] у с.Ницаха і залишила на проживання у [PERSON] та її чоловіка по [ADDRESS] , де дитина почала ходити у дитячий садочок, а потім до школи. Батько [PERSON] також залишився на деякий час у с.Комиші, щоб рік доробити. Потім син свідка приїхав із цивільною дружиною [PERSON] у с.Ницаха до них у будинок по [ADDRESS] , де відповідач [PERSON] з сином [PERSON] близько року проживав, поки не придбав собі окреме житло. У період коли [PERSON] жив з батьком по [ADDRESS] він перебував лише на вихідних та канікулах у свідка та її чоловіка. Після того як у березні 2022 року зруйнований був цей будинок, син свідка з родиною перейшли жити до неї до будинку по [ADDRESS] . Стосовно відвідування [PERSON] сина у с.Ницаха свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] рік проходив до дитячого садочка, але мати жодного разу не приїжджала до сина. Потім коли [PERSON] пішов до першого класу у школу с.Солдатське мати до дитини не приїжджала ні на свято Першого дзвоника, ні потім. Всього [PERSON] приїжджала один раз на день народження дитини, одного разу приїжджала о 12 год. ночі побачитись з дитиною, що о такій годині не могло бути. Потім був випадок коли [PERSON] у 2021 році на зимових канікулах забрала сина у с.Комиші, потім сама через 3-4 дні зателефонувала, щоб дідусь забрав його у с.Ницаха, оскільки син не хоче бути у неї. [PERSON] не цікавилась навчанням сином, не спілкувалась із класним керівником. Свідок [PERSON] стверджувала, що [PERSON] матері ніхто не перешкоджає спілкуватись, вона його сама покинула і не виховувала. Натомість батько [PERSON] піклується за сином, забезпечує його всім необхідним. Перед зверненням до суду влітку 2021 року [PERSON] разом з представниками органів опіки приїжджала у с.Ницаха і забрала сина у с.Комиші у гості на деякий час, оскільки [PERSON] не хотів ніколи жити у с.Комиші, казав, що йому там йому не подобається. Пробувши тиждень, свідок з дідусем та відповідачем вирішили забрати [PERSON] з с.Комиші, щоб він побув до школи у с.Ницаха, проти чого [PERSON] не заперечила. А у серпні 2021 року коли вона приїхала знову забрати сина у с.Комиші [PERSON] відмовився їхати з матір`ю. Допитаний як свідок [PERSON] суду показав, що є батьком відповідача [PERSON] . Після розірвання шлюбу сина з невісткою [PERSON] поки син залишався проживати у [ADDRESS] у будинку свідка та його дружини. Коли [PERSON] переїхав у с.Ницаха, то він став жити також по [ADDRESS] з сином [PERSON] , а у 2021 році відповідач придбав будинок по [ADDRESS] і перейшов туди з сином і цивільною дружиною [PERSON] жити окремо. У цей період [PERSON] жив постійно з батьком, а на вихідних та канікулах був у свідка та його дружини [PERSON] - бабусі [PERSON] . Свідок [PERSON] також підтвердив, що після початку війни у березні 2022 року будинок сина по [ADDRESS] зазнав пошкоджень внаслідок обстрілу і син з онуком та співмешканою перейшли жити до свідка у будинок по [ADDRESS] . Оскільки сильно пошкоджене житло сина, вони придбали будинок по [ADDRESS] , де наразі здійснюється ремонт, тому [PERSON] живе тимчасово у будинку дідуся і бабусі. Свідок [PERSON] повідомив, що його син займається з сином, допомагає йому разом із співмешканкою [PERSON] у навчанні, після роботи проводить з ним дозвіллям. Свідок [PERSON] також повідомив, що мати [PERSON] [PERSON] у період шлюбу допускала випадки перебування у стані алкогольного сп`яніння. Після розірвання шлюбу [PERSON] приїздила до с.Ницаха до сина - раз на день народження сина, потім ще декілька раз приїжджала. Також [PERSON] забирала [PERSON] у с.Комиші. Зокрема, одного разу позивачка забрала сина, через декілька днів [PERSON] зателефонував свідку і зі сльозами просив його забрати до с.Ницахи, скаржився на те, що у нього живіт болить, він голодний, мами немає вдома, а дід, що живе у мами в будинку (її свекор) займається своїми справами. [PERSON] зателефонував матері з цього приводу, вона привезла сина до м.Охтирка і дід [PERSON] забрав [PERSON] до с.Ницахи. Потім влітку 2021 року [PERSON] без попередження приїхала до с.Ницахи із соцслужбами та представником поліції забрати сина у с.Комиші. Представники служб роз`яснили, що дитина має бути з матір`ю. [PERSON] висловив бажання поїхати в гості до матері тимчасово. У період перебування [PERSON] у матері він зателефонував свідку [PERSON] питав чого не їдуть до нього. Свідок зателефонував [PERSON] і домовився, що приїде і забере [PERSON] знову до с.Ницаха, вона не заперечила. Коли свідок з дружиною приїхали у с.Комиші, то запитали у [PERSON] чи буде їхати до с.Ницаха, він виявив бажання повернутись. [PERSON] стверджував, що домовленості із [PERSON] про те, що [PERSON] вони знову привезуть у с.Комиші у серпні 2021 року з позивачкою не було. Зі слів дружини [PERSON] свідок [PERSON] знає, що [PERSON] з поліцією приїздила у будинок відповідача по [ADDRESS] у серпні 2021 року забирати [PERSON] у с.Комиші, але він не захотів їхати з матір`ю. Допитані за клопотанням [PERSON] свідки [PERSON] та [PERSON] не підтвердили обставин, викладених нею у первісній позовній заяві (про те, що її син [PERSON] постійно проживав з нею у с.Комиші до липня 2021 року і що [PERSON] взагалі не бере участі у вихованні сина, утримує за допомогою бабусі і дідуся сина, і що син не відвідує школу). Так, [PERSON] повідомив, що проживає у с.Комиші та працює разом з [PERSON] , переважно спілкується з нею на роботі, у стані алкогольного сп`яніння її не бачив, а [PERSON] у поза робочий час бачив. Після розірвання шлюбу позивачки та відповідача свідок приходив додому до [PERSON] в момент коли у неї був син [PERSON] , налаштовувати ноутбук йому. Також [PERSON] повідомив, що зі слів [PERSON] , знає, що вона у 2021 році домовилась з родиною відповідача, що забере сина на проживання з нею з с.Ницаха, домовилась про влаштування його в Комишанську школу, але коли [PERSON] знову перед школою поїхав у с.Ницаха, зі слів позивачки їй сина вже не віддали. [PERSON] возив позивачку до с.Ницаха на автомобілі, але з нею не заходив до домогосподарства, чув, що скандалили мати [PERSON] і [PERSON] , потім позивачка повернулась без дитини. Свідок [PERSON] повідомив, що позивач і відповідач у період проживання у с.Комиші з дитиною жили як звичайна родина, він бачив їх разом, випадків неналежного виконання батьківських обов`язків не знає. Після розірвання шлюбу сторін справи [PERSON] відомо, що їх син переважно проживав у батьків [PERSON] . Після його переїзду з с.Комиші свідок з [PERSON] не спілкувався, знає зі слів [PERSON] , що вона забирала сина до себе. [PERSON] зазначив, що коли [PERSON] проживав у с.Комиші йому відомо про випадки вживання ним алкогольних напоїв, на роботі його п`яним не бачив. Отже, з пояснень [PERSON] та [PERSON] , показань допитаних свідків судом установлено, що постійним місцем проживання малолітнього [PERSON] після розлучення батьків з 2019 року було с.Ницаха, де він протягом близько року проживав у діда і баби [PERSON] та [PERSON] окремо від батьків за їх рішенням, які працювали і жили у с.Комиші, а протягом 2020-2021 року син сторін справи проживав постійно з батьком окремо від матері [PERSON] . Твердження [PERSON] у позовній заяві про те, що вона в середині липня 2021 року привезла сина на частину літніх канікул до діда і баби у с.Ницаха, після чого у серпні 2021 року відповідач з батьками дитину не віддали, через що син [PERSON] не відвідує школу не доведено нею належними доказами. З пояснень [PERSON] , відповідача [PERSON] та допитаних свідків було установлено, що [PERSON] у липні 2021 року не із с.Комиші приїхав до с.Ницаха на канікули до діда і баби, а навпаки поїхав до матері у с.Комиші з с.Ницаха, звідки через деякий час за погодженням з матір`ю повернувся до с.Ницаха, де він постійно понад два роки проживав, а 14 серпня 2021 року коли [PERSON] мала намір забрати сина на постійне місце проживання до с.Комиші і викликала поліцію, саме [PERSON] не захотів їхати з матір`ю, що він повідомив у присутності працівників поліції. Невідвідування дитиною сторін Опорного закладу Комишанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Охтирського району, до якого [PERSON] подала документи для навчання сина, не свідчить про невідвідування сином навчання взагалі з початку 2021-2022 навчального року, про що йдеться у позовній заяві (а.с.9 том 1). Як установлено судом [PERSON] з вересня 2021 року продовжив навчання у Солдатському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - ЗДО імені М.Гендіної Тростянецької міської ради, який він відвідував з 1 го класу, постійно проживаючи у с.Ницаха. При цьому наданими відповідачем довідками з указаного закладу освіти підтверджується, що батько дитини [PERSON] , дідусь з бабусею співпрацюють з вчителями, а мати не цікавилась навчанням сина (а.с. 76, 168 том 1). Служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації та Охтирської районної державної адміністрації за результатами розгляду звернення [PERSON] щодо вирішення спору про місце проживання її сина установили за результатами обстеження 09.09.2021 умов проживання дитини, що [PERSON] проживає у родині свого батька по [ADDRESS] , разом із співмешканкою батька [PERSON] та її сином від першого шлюбу [PERSON] , 2015 року народження. [PERSON] має свою окрему кімнату, всім забезпечений, навчається у 2 класі Солдатського закладу ЗЗСО. Батько [PERSON] допомагає закладу у проведенні ремонтних робіт, співпрацює з учителями, цікавиться розвитком і здобутками сина. У ході бесіди з [PERSON] членами Комісії з`ясовано, що хлопчик бажає проживати разом з батьком, товаришує з [PERSON] . У селі [PERSON] має багато друзів, йому подобається навчатись у навчальному закладі, який він відвідує, де він знає однокласників та вчителів. Вихідні дні [PERSON] любить проводити у бабусі і дідуся, які проживають у цьому селі (а.с.24, 25 том 1). Аналогічна бесіда була проведена з дитиною 24.12.2021 при обстеженні умов проживання дитини Комісією у складі фахівця із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» ТМР [PERSON] , голови вуличного комітету [PERSON], старости солдатського старостинського округу Тростянецької міської ради [PERSON] В ході розмови дитини із членами Комісії щодо постійного його місця проживання [PERSON] повідомив, що він любить обох батьків, але проживати бажає з батьком [PERSON] , оскільки він приділяє йому увагу, заохочує, купує різноманітні солодощі, а у матері [PERSON] він бажає гостювати (а.с.169 том 1). Судом сторонам справи було роз`яснено право подати клопотання про призначення судової психологічної експертизи малолітнього сина сторін з метою з`ясування його особистої прихильності до батьків, визначення впливу батьків, їх виховної поведінки, сімейної ситуації на емоційний стан, розвиток та відчуття благополуччя дитини та інших питань, які відповідно до статті 161 СК України враховуються судом . Ні [PERSON] , ні [PERSON] не подали до суду такого клопотання. Судом відповідно до статті 171 СК України з метою з`ясування думки малолітнього [PERSON] , який досяг 8 років, і має право бути заслуханим судом щодо місця його проживання у судовому засіданні 30.08.2022 було проведено бесіду з дитиною без участі його батьків відповідно до вимог статті 232 ЦПК України у присутності начальника Відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради [PERSON] та в.о. директора КЗ «Центр професійного розвитку педагогічних працівників» [PERSON] , яка має освіту практичного психолога. Під час бесіди [PERSON] повідомив, що проживає у с.Ницаха з батьком і надалі бажає проживати у с.Ницаха з батьком, до мами не бажає переїжджати жити. У мами у с.Комиші йому не подобається те, що він залишався довго один вдома, оскільки мати була на роботі, при цьому у мами вдома живе дідусь, який дуже злий (має на увазі нового свекра матері), оскільки він забирав у нього яблука. Також йому не подобалось те, що він був голодний, оскільки мати готувала для нього те, що він не любить, про що він їй повідомляв. Через те, що [PERSON] був голодний у матері, він телефонував дідусю у с.Ницаха і просив його забрати. У с.Комиші у нього немає друзів, а у с.Ницаха є. [PERSON] повідомив, що у нього добрі стосунки з новою дружиною батька [PERSON] та її сином [PERSON] . Після бесіди з дитиною психолог [PERSON] зазначила, що відповіді дитини на різнопланові питання вважає такими, що здійснені ним без впливу та без орієнтування на думку когось із членів родини. Психолог зазначила, що на [PERSON] очевидно вливає сімейна ситуація в родині, що склалась після розлучення батьків, вона є травмуючою для дитини, він є невпевненим, схвильованим і потребує психологічної допомоги, а головне проявів любові до нього, озвучення батьками слів підтримки та любові. Ураховуючи відповіді дитини, його описування емоцій від перебування у матері, на думку психолога [PERSON] зміна його місця проживання наперекір думці дитини може травмувати його. Начальник Відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради [PERSON] після бесіди з дитиною також суду повідомила, що здійснювала виїзд за місцем проживання [PERSON] у с.Ницаха у липні 2021 року, коли мати його забирала до с.Комиші. По дорозі [PERSON] в автомобілі дитині в агресивній формі негативно відгукувались про бабусю та батька, у зв`язку з чим [PERSON] вимушена була зробити зауваження через таку форму спілкування з дитиною. На відміну від грубуватої матері батько [PERSON] більш пасивний, вихованням та опікуванням за дитиною більше займаються дідусь і бабуся. Отже, на підставі досліджених судом доказів установлено, що матеріально-побутове забезпечення обох батьків свідчить, що кожен із них здатний створити належні умови для проживання та розвитку дитини. Негативних моральних якостей сторін, які б могли впливати на виховання дитини, та фактів жорсткого поводження з сином не установлено. Звинувачення сторін справи один одного у зловживанні алкогольними напоями стосуються періоду їх спільного проживання до 2019 року, такі обставини не є актуальними на цей час і не підтверджуються належними доказами. Представниками соціальних служб, які перевіряли умови проживання дитини, а також в ході бесіди з дитиною в суді у присутності психолога, встановлено більшу прихильність [PERSON] до батька, з ким він проживає останні понад два роки, у тому числі в оточенні рідних людей - діда і баби, які забезпечують належний догляд за хлопчиком, його виховання та задоволення її потреб. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неналежне виконання [PERSON] або його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, про що вказувала [PERSON] у відзиві на зустрічний позов, доказів негативного впливу його на виховання дитини або обставини, які б давали підстави стверджувати, що проживання дитини з батьком суперечить його інтересам, натомість проживання дитини з матір`ю буде для неї кращим з тих чи інших підстав. Визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення найкращим інтересам малолітнього [PERSON] , який досить тривалий час проживає разом із батьком в атмосфері турботи і виявив бажання залишитись і надалі з батьком. У [PERSON] склались гарні взаємовідносини з новою дружиною батька [PERSON] та її сином [PERSON] . Відомостей про взаємовідносини [PERSON] з новим чоловіком позивачки [PERSON] судом не установлені, при цьому дитина висловила негативне ставлення до нового свекра матері, який проживає разом з нею у с.Комиші. Органи опіки та піклування, які надали висновки по суті спору визначили можливість і доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком. Висновок Охтирської районної державної адміністрації від 26.01.2022 про можливість визначення місця проживання дитини з матір`ю ґрунтується виключно на наявності у неї належних матеріально-побутових проживання, не враховує інші обставини та думку дитини. Виходячи з об`єктивних обставин спору, які характеризують тривалість, умови проживання дитини разом з батьком, прихильність дитини до нього, соціальні зв`язки, що вже сформувались у дитини, на переконання суду переїзді малолітнього сина сторін до іншого населеного пункту може призвести до негативних і непередбачуваних наслідків для нього, який потребує емоційно стабільної атмосфери. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Думка дитини сторін, яка була з`ясована в ході розгляду справи, з огляду на установлені судом обставини спору, відповідає її якнайкращим інтересам, які перевищують права її батьків. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з його батьком [PERSON] . Визначення проживання дитини з батьком не може розцінюватися як його розлучення з матір`ю, яка має такі ж права що і батько, а відтак, мати не тільки має право, а і повинна займатися вихованням та розвитком дитини незалежно від місця її проживання на рівні з батьком, що вона протягом 2019-2020 року належно не здійснювала, і що призвело до виникнення у сина до неї відчуття образи, невиправданого очікування. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року, на яку посилається [PERSON] не є міжнародним договором та не є частиною національного законодавства України. При цьому суд вважає необхідним зауважити, що [PERSON] не може бути обмежена у своєму праві на спілкування з сином, у турботі за ним та участі у його вихованні та може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. При цьому відповідач [PERSON] та його батьки повинні сприяти [PERSON] у налагодженні відносин дитини з матір`ю, зміцненні їх емоційному зв`язку та регулярному спілкуванні. Посилання представник позивачки [PERSON] на те, що відповідач [PERSON] не підтвердив наявності у нього належних умов для проживання сина на цей час після пошкодження будинку по [ADDRESS] , не спростовує підстав для визначення місця проживання дитини з батьком. У цьому контексті суд вважає необхідним зауважити про таке. І у первісній, і у зустрічній позовній заяві сторони просили суд визначити місце проживання їх сина за конкретними адресами. Згідно із частиною 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Проте відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Отже при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини за Сімейним кодексом України та ЦК України поняття місця проживання має інший зміст. Це - не конкретна адреса і не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, а саме особа, з якою має проживати дитина. Відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України це може бути один із батьків, баба, дід або інші родичі дитини, а також орган опіки та піклування. На переконання суду визначення місця проживання дитини за конкретною адресою суперечитиме статті 33 Конституції України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території. Отже, задовольняючи зустрічний позов [PERSON] суд, ураховуючи указані приписи СК і ЦК України не має підстав вказувати конкретну адресу проживання дитини з батьком. На час звернення сторін до суду відповідачем [PERSON] були створені належні матеріально-побутові умови для проживання сина у будинку по [ADDRESS] , що підтверджено висновками органів опіки та піклування, проте внаслідок збройної агресії рф проти України указане житло суттєво пошкоджене і не придатне для проживання, тому, як підтвердили допитані свідки, [PERSON] тимчасово перебуває у будинку діда і баби по [ADDRESS] , поки не буде завершено ремонт у будинку по [ADDRESS] , який був придбаний родиною відповідача у зв`язку з пошкодженням їх попереднього житла. Указані обставини є об`єктивними, непереборними і не залежали від дій відповідача. З огляду на викладене, первісний позов [PERSON] слід залишити без задоволення, а зустрічний позов [PERSON] є обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved