Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду 22.02.2022 з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь: аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на її утримання як матері [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову вказує, що з жовтня 2019 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі, а з 26.02.2020 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . З моменту свого народження донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. В грудні 2020 року відповідач виїхав за межі України на заробітки до Польщі, покинувши сім`ю, перестав надавати сім`ї будь-яку допомогу на утримання та забезпечення як дитини, так і дружини. У зв`язку з тим, що донка не досягла віку 3 років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе та доньку. Відповідач на її звернення та прохання здійснювати грошові перекази на утримання родини, не реагує, хоча працює та отримує дохід, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву на адресу суду від нього не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] \~26.02.2020 укладено шлюб, зареєстрований Довгинцевським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №50, після укладення якого позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.08.2020 (а.с. 5). Відповідно до акту від 14.02.2022, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , малолітня [PERSON] та позивачка по справі проживають за адресою: [ADDRESS] ,\~без реєстрації (а.с. 6). Згідно з ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивачка самостійно утримує малолітню дитину, а тому коштів на утримання доньки та на її утримання, як дружини, не вистачає. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.02.2022 і до досягнення донькою повноліття, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 22.02.2022 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] . Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved