Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та просить: скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно нього, яке встановлено постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 20.03.2018 року старшого державного виконавця Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Петрусенко О.М. Свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2002 року, з нього, на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дане рішення суду набрало законної сили, був виданий виконавчий лист №2-436 від 02.08.2002 року, на підставі якого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження яке зараз знаходиться на виконанні в Корюківському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 20.03.2018 року старшого державного виконавця Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (на той час) [PERSON] йому було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному розмірі згідно виконавчого листа №2-436 від 02.08.2002 року виданим Корюківським районним судом Чернігівської області. Згідно довідки Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ВП №1760673 він має перед стягувачем [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів 90240,45 грн., яка накопичилась за період з 2005 року по 2018 рік. З 2018 року аліменти не нараховуються, бо їхня із стягувачем спільна дитина досягла повноліття, сама себе забезпечує, син уклав контракт із ЗСУ і проходить військову службу. Він по можливості виплачує стягувачеві заборгованість зі сплати аліментів. Зараз він працює буфетником харчокомплексу Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г.Шевченка, що підтверджується перепусткою, отримує заробітну плату, з якої має намір виплачувати стягувачеві заборгованість по аліментам. Артисти театру збираються за кордон на гастролі для збирання коштів ВСУ, йому також необхідно їхати для обслуговування групи артистів, але встановлене йому державним виконавцем тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не дає можливості виїхати за кордон, тому він звертаюсь до суду з даною заявою про скасування даного обмеження. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Від представників інших осіб в судове засідання надано заяви про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2002 року, з нього, на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дане рішення суду набрало законної сили, був виданий виконавчий лист №2-436 від 02.08.2002 року, на підставі якого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження яке зараз знаходиться на виконанні в Корюківському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 20.03.2018 року старшого державного виконавця Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (на той час) [PERSON] йому було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному розмірі згідно виконавчого листа №2-436 від 02.08.2002 року виданим Корюківським районним судом Чернігівської області. Згідно довідки Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ВП №1760673 він має перед стягувачем [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів 90240,45 грн., яка накопичилась за період з 2005 року по 2018 рік. З 2018 року аліменти не нараховуються, бо їхня із стягувачем спільна дитина досягла повноліття, сама себе забезпечує, син уклав контракт із ЗСУ і проходить військову службу. Він по можливості виплачує стягувачеві заборгованість зі сплати аліментів. Зараз він працює буфетником харчокомплексу Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г.Шевченка, що підтверджується перепусткою, отримує заробітну плату, з якої має намір виплачувати стягувачеві заборгованість по аліментам. Артисти театру збираються за кордон на гастролі для збирання коштів ВСУ, йому також необхідно їхати для обслуговування групи артистів, але встановлене йому державним виконавцем тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не дає можливості виїхати за кордон, тому він звертаюсь до суду з даною заявою про скасування даного обмеження. Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та Інтересу. Одним із способів захисту - відновлення становища, яке існувало до порушення. Частинами 5-8 ст.441 ЦПК України передбачено право боржника звернутися до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження, Отже, положеннями цивільного процесуального законодавства передбачено право боржника звернутися до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження. Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України встановлювалось заявнику державним виконавцем у період, коли їхня із стягувачем спільна дитина, на утримання якої стягуються аліменти, ще не досягла повноліття. У 2018 році дитина досягла повноліття, тому з нього було припинено нарахування аліментів на користь стягувача на утримання дитини, але виконавче провадження не закрито, бо у нього є заборгованість зі сплати аліментів яку він помалу виплачує. Так як стягнення аліментів з нього припинено, то встановлене обмеження порушує його права та інтереси, оскільки таким встановленим тимчасовим обмеженням він позбавлений можливості у реалізації права виїзду за кордон. Верховний суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 року, виклав правову позицію, яка полягає у наступному, "тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії», скарга № 66485/01, §§ 78-82). Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії », рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини», рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії»). Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості. Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу Аналіз норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Враховуючи вищевказане, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що є підстави для скасування даного тимчасового обмеження. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved