Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки: орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області, служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , а також просила стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позов мотивований тим, що у шлюбі між сторонами [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . 23.03.2021 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю. На сьогоднішній день [PERSON] не спілкується ні з дитиною, ні з [PERSON] . Також ухиляється від надання письмової згоди на виїзд дитини за кордон для туристичного відпочинку. Оскільки вирішення питання визначення місця проживання дитини надасть можливість позивачці здійснювати виїзд з дитиною за кордон на строк до одного місяця без надання нотаріально посвідченої згоди на те батька, то [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте останній подав до суду заяву, згідно з якою просив провести розгляд справи без участі сторони позивачки (а.п.59). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Відзив та своїх заперечень стосовно позову до суду не подав. У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Разом з тим, представник служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області подав заяву, згідно з якою просив провести розгляд без його участі (а.п.57). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 03.07.2021 року (а.п.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.2018 року [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.п.9). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.03.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.п.10-12). Судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] (а.п.13). З копії акта оцінки потреб сім`ї/особи №381 від 15.12.2021 року та копії висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] забезпечує умови для всебічного розвитку дитини - [PERSON] (а.п.31-35, 36). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради №02-16/185 від 11.01.2022 року, орган опіки та піклування Прилуцької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , саме з матір`ю [PERSON] , при цьому матері дитини не чинити жодних перешкод стосовно спілкування доньки з батьком (а.п.30). Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з частиною 4 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 Сімейного кодексу України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, суд, враховуючи перш за все інтереси дитини, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, подані докази в їх сукупності, висновок органу опіки та піклування, беручи до уваги всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовний та фізичний розвиток, вважає необхідним визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені нею витрати на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та ст.29 ЦК України, ст.19,141,160,161 СК України,

Outcome: approved