Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. \~ \~ \~ \~03.06.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Чернігівський молокозавод`про стягнення заборгованості по заробітній платі за жовтень-листопад 2021 року в сумі 11491 грн.99 коп; середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 33655,26 грн; кошти за 176 днів невикористаної відпустки та за 5 днів лікарняних в розмірі 39673,89 грн, а також 70\~000 грн. моральної шкоди. Крім того, просить зобов`язати відповідача сплатити за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інші податки та збори за період з квітня по листопад 2021 року. \~ \~ \~ \~06.07.2022 року представник позивача подала заяву про збільшення розміру позовних вимог і просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за жовтень - листопад 2021 року в сумі 12575,24 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 123 робочих дні у розмірі 36827,43 грн. (а.с. 46-47) В обґрунтування позову зазначив, що з 11.06.1999 року до 01.12.2021 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 01 грудня 2021 року він був звільнений з роботи за угодою сторін . \~ \~ \~ \~Позивачеві була нарахована, але не виплачена заробітна плата за жовтень та листопад 2021 року,а також кошти за невикористану відпустку та лікарняні. Крім того, за період з квітня 2021 року по листопад 2021 року відповідачем не було сплачено за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому відповідно не було зараховано страховий стаж за вказаний період . В день звільнення з роботи відповідач не провів з ним повного розрахунку по заробітній платі, внаслідок чого виникла заборгованість.В зв`язку з невиплатою заробітної плати відповідачем, йому заподіяно моральні страждання: він втратив нормальні життєві зв`язки , економив на продуктах харчування. Влаштувавшись на більш низькооплачувану роботу, змушений був позичати кошти у борг у друзів та сусідів. Вказані обставини негативно вплинули на відносини в родині. Відповідач відзив на позовну заяву не надсилав. ІІ. Заяви ( клопотання) та пояснення учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.55 ). Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності всіх учасників справи не здійснювалося. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 07.06.2022 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху, надано строк для усунення недоліків, які позивач виправив 10.06.2022 року. Ухвалою судді від 10.06.2022 року відкрито провадження в цивільній справі № 751/1712/22, яку призначено до розгляду в підготовче судове засідання (а.с.34). 06.07.2022 року представник позивача подала заяву про збільшення розміру позовних вимог і просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за жовтень - листопад 2021 року в сумі 12575,24 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 123 робочих дні у розмірі 36827,43 грн., решту позовних вимог просить залишити незмінними (а.с.46-47). Оскільки відповідач, з огляду на положення ст.128 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було ухвалено заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ ст.ст.280-281 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Як вбачається з записів трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] перебував у\~трудових відносинах\~з відповідачем\~ Публічне\~ акціонерне\~ товариство\~«Чернігівський молокозавод»\~ з 11.06.1999 року (а.с.11-13) Звільнений 01 грудня 2021 року за угодою сторін , згідно наказу № 183-к від 30.11.2021 року. (а.с.13) Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Чернігівський молокозавод», йому нараховувалась заробітна плата, у тому числі, за жовтень 2021 року - 7679,42 грн; за листопад 7942, 00 грн; за грудень 2021 року нараховано - 47938, 69 грн. За період з квітня 2021 року по листопад 2021 року позивачеві не зараховано страховий стаж та не сплачено страхові внески (а.с.16, 26) Відповідно до розрахункового листка за період з 01.10.2021 року по 31.10.2021 року [PERSON] нараховано оплату по годинному тарифу за 159 годин - 5851, 20 грн., вихідні та святкові дні - за 11 днів - 404, 80 грн; оплата за нічні години за 49 годин - 721, 28 грн, доплата за шкідливі умови праці - 702,14 грн, всього нараховано 7679,42 грн. Утримано - прибутковий податок - 1382,30 грн; військовий збір -115,19 грн., разом утримано 1497, 49 грн. Відповідно до розрахункового листка за період з 01.11.2021 року по 30.11.2021 року [PERSON] нараховано оплату по годинному тарифу за 140 годин - 5153,40 грн., оплата за нічний час за 56 годин - 824,54 грн, доплата за шкідливі умови праці 618,41 грн, всього нараховано 6596,35 грн. Утримано - прибутковий податок 1187,34 грн; військовий збір - 98,95 грн., разом утримано - 1286,29 грн. Відповідно до розрахункового листка за період з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року [PERSON] нараховано компенсацію за 176 днів невикористаної відпустки в сумі 47938,69 грн, а також компенсацію за 5 днів лікарняних в сумі 1345,65 грн, а всього нараховано 49284,34 грн. Утримано прибутковий податок 8871,18 грн; військовий збір - 739,27 грн., разом утримано - 9610,45 грн. ( а.с.20) Згідно довідки ТОВ «ТорнадоРе» № 21 від 25.05.2022 року [PERSON] працює на посаді охоронника з 02 грудня 2021 року( а.с.21). \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку позивача, заборгованість по заробітній платі за жовтень листопад 2021 складає 12575,24 грн.; заборгованість за 176 днів невикористаної відпустки та 5 днів лікарняних становить 39673, 89 грн. (з урахуванням утриманого податку та військового збору). Середньоденна заробітна плата становить 299,41 грн. Станом на день звернення до суду, розрахунок при звільненні затримано відповідачем на 123 робочих дні, середній заробіток за час затримки розрахунку становить 36827,43 грн. (а.с.47). V. Оцінка Суду. Частина перша ст.47 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Наявність невиплаченої заборгованості по заробітній платі за статтею 117 Кодексу є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Факт порушення права позивача на розрахунок при звільненні знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Матеріали справи не містять доказів про сплату позивачу заборгованості по заробітній платі. Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як роз`яснено в п.6 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. При визначенні суми середнього заробітку, що підлягає стягненню, суд враховує, що середньоденний розмір заробітної плати становить 366 грн 04 коп (7679,42 + 6596,35= 14275,77 (заробітна плата за останні два місяці роботи позивача); 23 дн. + 16 дн. = 39дн. (кількість відпрацьованих робочих днів за останні два місяці роботи позивача); 14275,77 /39 дн. = 366 грн 04коп), що відповідає правилам Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». Згідно п.8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» «нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів». Оскільки позивач був звільнений з роботи 01.12.2021р., тому з 02.12.2021 і до 03.06.2022 року минуло 6 місяців, тобто, 123 робочих дні (згідно вимог позивача), у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 45022,92грн=(123 *366.04) Відповідач, всупереч процесуального обов`язку, не надав суду належних і допустимих доказів, які б вказували на виплату всіх сум, що належать позивачу від підприємства в день звільнення позивача. Тому з відповідача на користь позивача на підставіст.117 КЗпП України слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у визначеній судом сумі за період зі звільнення по день звернення до суду, як просить позивач, а не по день ухвалення рішення, оскільки згідно з ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Крім того,з індивідуальних відомостей про застраховану особу, вбачається, що за період з квітня 2021 року по листопад 2021 року відповідачем не було сплачено відповідні податки та нарахування по заробітній платі , отже, [PERSON] не було нараховано страховий стаж за вказаний період . Відповідно до\~ст.14\~ЗУ «Про\~загальнообов`язкове державне\~пенсійне страхування»\~(далі\~-\~Закону)\~страхувальниками відповідно\~до цього\~Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством. Відповідно до\~ст.15 Закону, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону. Статтею 7 п.1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, щона суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами нараховується єдиний внесок, який перераховується страхувальником, відповідно до ч.5 ст.9 вказаного Закону, шляхом внесення відповідних коштів на рахунок Державної фіскальної служби України . \~ \~ \~ \~Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції. Цим законом\~визначено,\~що Єдиний\~соціальний внесок\~підлягає сплаті\~незалежно від\~фінансового стану\~ платника,\~але за\~наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами, зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати Оскільки з вини відповідача індивідуальні відомості про позивача, як застраховану особу не відображали страхового періоду та сплати єдиного соціального внеску за період часу з квітня 2021 року по листопад 2021 року, отже, права позивача в цій частині підлягають поновленню судом, шляхом зобов`язання відповідача нарахувати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в порядку ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», сплативши суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку відповідача та подати звітність до пенсійного фонду та податкового органу за місцем обліку відповідача. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 70000 грн., суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, невиплати належних йому грошових сум, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Беручи до уваги, що через невиплату належних грошових сум, відповідачем було порушено гарантоване законом право позивача на отримання заробітної плати, що призвело до моральних страждань та порушення його нормальних життєвих зв`язків, однак, на думку суду, розмір моральної шкоди позивачем значно завищений. Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди - в розмірі 2000 грн. VІ. Розподіл судових витрат. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем понесені\~та документально\~підтверджені витрати\~по сплаті\~судового збору\~ розмірі 2977, 20 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, а тому з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial