Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вищезазначеним позовом\~до відповідача\~ [PERSON] \~та просить\~суд стягнути\~з відповідача\~аліменти на\~її користь\~на утримання\~повнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ј частки\~доходу (заробітку),\~до закінчення\~дитиною навчання, посилаючись на відсутність добровільної допомоги зі сторони відповідача та передбачений сімейним законодавством обов`язок по утриманню їх спільної дитини. В обґрунтування вимог зазначено, що їх спільний син [PERSON] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні, досяг повноліття, однак продовжує навчання у Криворізькому державному педагогічному університеті, строк навчання до 30 червня 2025 року. Тому в зв`язку з необхідністю матеріальної допомоги сину від батька теж, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 25 травня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] . В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримали повністю. Стосовно клопотання представників позивача про відкладення розгляду справи, подане місяць тому, для ознайомлення зі справою, з якою вони були ознайомлені в день подання заяви, то враховуючи категорію та складність справи, суд вважає, що у представників позивача було достатньо часу для підготовки позиції по справі та відповіді на відзив, тому не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Представник відповідача адвокат Вірко В.В. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх з відповідачем відсутності, вимоги позову визнають частково в розмірі 1/10 частки. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що до матеріалів справи не додано доказів проживання [PERSON] з позивачкою [PERSON] , як і не додає контракту або договору з навчальним закладом про надання освітніх послуг, а отже відсутні докази наявності у [PERSON] статусу студента після настання терміну закінчення навчання, тобто період літніх канікул. Коли повнолітня дитина вже не має статусу студента 30 червня 2022 року і до можливого моменту початку нового періоду навчання в навчальному закладі, наприклад з 01 жовтня 2022 року. До суду не надано довідки з навчального закладу про вартість навчання [PERSON] за контрактом, а також період його навчання із зазначенням дати закінчення навчання. Позивач свідомо приховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та його літньої непрацездатної матері, які є пенсіонерами. До того ж приховано наявність права власності, володіння та/або користування іншим рухомим та нерухомим майном повнолітнім [PERSON] , через що у позивача не має підстав для стягнення з відповідача грошових коштів. При цьому він з травня 2022 року є пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Внаслідок багаторічної праці шахтарем на протязі багатьох років він хворіє хронічним бронхітом та постійно перебуває на лікуванні, що підтверджується медичними документами. До того ж на його утриманні перебуває його мати, яка також тривалий час хворіє гіпертонічною хворобою серці та потребує постійного медикаментозного лікування і стороннього догляду. Тому у зв`язку з викладеним та просить взяти до уваги необхідність нести додаткові витрати на своє та матері лікування та сплату комунальних послуг, продуктів харчування, тощо. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7 копія свідоцтва), який проживає з матір`ю, що не спростовано відповідачем по справі. [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання на психолого-педагогічному факультеті Криворізького державного педагогічного університету, денної форми навчання, на контрактній основі, термін навчання до 30 червня 2025 року (а.с. 12 копія довідки). Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні\~розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що повнолітній син сторін перебуває на утриманні матері [PERSON] , а тому відповідно до правової позиції, викладеної неодноразово Верховним Судом, в тому числі й у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18), вимога про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, на користь матері, є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам сімейного законодавства. Стосовно перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері, то відповідачем не надано доказів того, що він є єдиною дитиною у своєї матері, яка несе тягар по утриманню непрацездатної матері, не надано доказів отриманих матір`ю доходів, в тому числі й розміру пенсії, тощо. З наданих до суду довідок встановлено, що мати відповідача має ряд захворювань, однак доказів утримання її відповідачем не надано. Так, Верховний Суд в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц (провадження № 61-12568св18), вирішуючи вимогу про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання зазначив, що «вирішення питання про звільнення особи від сплати аліментів у зв`язку зі скрутним майновим станом зобов`язує особу, яка його ініціювала, довести відсутність можливості брати участь в утриманні дитини та не ставиться в залежність від доходів іншого з батьків, з яким проживає дитина та на утриманні якого знаходиться. Також не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері, оскільки судами встановлено, що вона є пенсіонером за віком та отримує пенсію». Разом з тим, враховуючи перебування відповідача на пенсії за віком, згідно поданих до суду письмових доказів, стан його здоров`я згідно медичних документів, часткове визнання позову, оскільки законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку сина, який продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] на період його навчання, слід стягнути аліменти в розмірі 1/10 частки доходу (заробітку), що буде відповідати інтересам сторін. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 12 травня 2022 року. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial