Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою серії БАА № 906229 від 03.08.2021 року, складеною поліцейським ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Костиря С.А., його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20.08.2021 року за його позовом, постанову серії БАА № 906229 від 03.08.2021 року скасовано, а провадження у справі закрито; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп. Внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у приниженні його честі та гідності як водія зі стажем більше 32 років, який завжди дотримується Правил дорожнього руху. Одразу після складання вищевказаної постанови, а також незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, яке супроводжувалось зухвалою, зверхньою поведінкою поліцейських, які по при все насміхалися над ним, у нього різко змінився настрій, його супроводжувало почуття обурення, відчаю, гніву, невпевненості в майбутньому. Поліцейський своєю поведінкою явно підірвав довіру та авторитет органів поліції в його очах, що викликає у нього душевні хвилювання з цього приводу. Будучі інвалідом третьої групи з 01.09.2014 року, він, відклавши на другий план визначені йому медичні процедури, вимушений був змінити сталий спосіб та ритм життя, почав шукати адвоката чи юриста для оскарження постанови, після чого був вимушений підлаштовувати особистий час для зустрічей з останнім, подання позову до суду, який знаходиться за 50 км від його місця мешкання, також у свій вільний час та за свої кошти, які були витрачені на паливо для власного авто. Крім того, за подання позову ним було сплачено судовий збір у сумі 454 грн., який станом на день подання позову не повернутий йому ГУНП в Донецькій області, що також спричинило погіршення фінансового становища його сім`ї та відповідно зміни в привичному способі життя. Також, у спричиненні моральних переживань, зумовлених страхом бути повторно зупиненим працівниками поліції з тих самих підстав, а також необхідністю доводити спочатку працівнику поліції свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, а потім у судових засіданнях доводити протиправність рішення про притягнення його до адміністративного правопорушення. Розмір моральної шкоди він оцінює у 2000 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з Держави України через Головне управління Державної казначейської служби у Донецькій області за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь грошові кошти в розмірі 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.09.2021 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Головного управління Національної поліції в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, наддав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності; надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач своє право на відшкодування шкоди обгрунтовує незаконністю дій інспектора при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Проте, відповідне рішення про визнання протиправними дій інспектора щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення компетентними органами не приймалось. Сам фат закриття Селидівським міським судом Донецької області провадження по адміністративним матеріалам не свідчить про завдання позивачу шкоди та наявність підстав для її відшкодування, оскільки питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаними нормами є компетенцією суду. Крім цього, позивачем не надано належних доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також позивач не довів та не підтвердив негативні явища, які сталися, на його думку, внаслідок незаконних дій посадової особи Національної поліції, а також наявності причинного зв`язку між діями заподіювача та спричиненою шкодою(майновою та немайновою). Зі змісту позовної заяви також не вбачається в чому саме полягає спричинення позивачу моральної шкоди з боку ГУНП в Донецькій області, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи її розмір та якими доказами це підтверджується. Доказів, які б свідчили про незаконність чи протиправність дій інспектора при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача(відповідних висновків службової перевірки, притягнення до дисциплінарної відповідальності, рішення(обвинувального вироку суду, тощо), від яких настали наслідки, на які посилається позивач, з приводу спричинення йому моральної шкоди і причинного зв`язку між дією та наслідками, позивачем не надано. На підставі викладеного, вважають, що позивач не обґрунтував належним чином заподіяну йому моральну шкоду, не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області в сумі, яка становить саме 2000,00 грн. Також позивач взагалі не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, передбаченої ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». У зв`язку з чим, просять у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі; розгляд справи провести у відсутності представника Головного управління. Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області не вчиняло будь-яких дій щодо позивача, не приймало будь-яких рішень по відношенню до конституційних прав позивача, а отже не вчиняло дій, що були наслідком порушення прав позивача. Крім того, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області не є розпорядником єдиного казначейського рахунку Державного бюджету щодо відшкодування шкоди на державному рівні. У даній справі позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП щодо цього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру та не може бути доказом, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. У зв`язку з чим просять у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20 серпня 2021 року адміністративний позов [PERSON] до Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 906229 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] на підставі ч.6 статті 121 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито. Стягнуто з Головного управління національної поліції в Донецькій області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 215/7147/20. Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20 серпня 2021 року у справі № 242/4246/21 (№ 2-а/242/57/21) адміністративний позов [PERSON] до Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 03.08.2021 року серії БАА № 906229 відносно [PERSON] про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. Провадження у адміністративній справі у відношенні [PERSON] в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП закрито. Рішення набрало законної сили 31.08.2021 року. Отже, рішенням суду в адміністративній справі фактично встановлено незаконність відповідних дій та рішень працівника патрульної поліції щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, протиправність відповідної постанови поліцейського ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Костиря С.А.та безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу моральної шкоди. Посилання представників відповідачів про не надання доказів щодо підтвердження заподіяння моральної шкоди позивачу, а також на те, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не породжує обов`язку відшкодування шкоди, не заслуговують на увагу. Сам по собі факт неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні норм ст. 1174 Цивільного кодексу України є підставою для відшкодування, заподіяної шкоди та свідчить про безумовні душевні страждання та моральні переживання фізичної особи внаслідок таких дій посадової особи державного органу. Також, не заслуговує на увагу посилання Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області у відзиві на те, що Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області не вчиняло будь-яких дій щодо позивача, не приймало будь-яких рішень по відношенню до конституційних прав позивача, а отже не вчиняло дій, що були наслідком порушення прав позивача та не є розпорядником єдиного казначейського рахунку Державного бюджету щодо відшкодування шкоди на державному рівні, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачеві незаконними діями працівника поліції, суд врахував конкретні обставини адміністративної справи, характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірного притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме: приниженні честі та гідності позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та доведеності своєї невинуватості, та виходячи із засад розумності, виваженості, дійшов правильного висновку про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. Враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду України, сума в розмірі 1000 грн. підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку. Позивач при зверненні до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial