Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення виконкому Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області від 26.02.1993 року № 16 [PERSON] відведено земельну ділянку загальною площею 10,4 га, яка розташована на території Дружбівської сільської ради, Криничанського району, Дніпропетровської області для організації фермерського господарства в довічне успадковуване володіння. На підставі вищезазначеного рішення від 26.02.1993 року № 16 [PERSON] було видано державний акт на право довічного успадкованого володіння землею, який зареєстровано 26.02.1993 року в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №104. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.03.2005 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: - житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці по фактичному користуванню, що належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20.12.2002 року Дружківською сільською радою та зареєстрованого в Криничанському інвентар бюро 20.12.2002 року за № 23 та який знаходиться за адресою [ADDRESS] ; - земельної ділянки розміром 5,5864 га, кадастровий номер 1222082300:01:001:5105, реєстраційний номер майна 516985212220; -\~земельної ділянки\~загальною площею\~10,4000\~га для\~ведення фермерського\~господарства,\~яка розташована\~території Криничанської\~селищної ради\~(колишня\~назва Дружбівська\~сільська рада)\~Кам`янського (колишній\~Криничанський)\~ району\~Дніпропетровської області\~згідно державного\~акту на\~право довічного\~успадковуваного володіння\~землею від\~26.02.1993\~року, який зареєстровано 26.02.1993 року в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №104. Померлим [PERSON] не було складено заповіту, у зв`язку з чим спадщина успадковується за законом. Спадкування за\~законом здійснюється\~почергово. У даному випадку у першу чергу право на спадкування нерухомого майна за законом, належить дітям спадкодавця та його дружині, тобто дітям - [PERSON] , 1996 р.н., [PERSON] , 1991 р.н. та дружині [PERSON] , 1971 р.н. Так, відповідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію їх обтяжень, на земельну ділянку розміром 5,5864 га кадастровий номер 1222082300:01:001:5105 зареєстровано приватної спільної часткової власності у розмірі 1/3 частини за дружиною, [PERSON] , номер про права власності 7911770 від 29.11.2014; 1/3 частину за донькою, [PERSON] номер про права власності 7911791 від 29.11.2014. та [PERSON] номер права власності 7911811 від 29.11.2014. Також відповідно до даних державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Криничанською державною конторою серія ВСО №465935 р/н 59 від 18.01.2006р. за [PERSON] , 1971 р.н. зареєстровано будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 12375777 від 28.02.2006 р. На інше майно спадкоємцями за законом жодних прав не зареєстровано. Померлий [PERSON] був засновником та головою Селянського (Фермерського) господарства «Шумик і КО», у зв`язку з чим йому і було виділено зазначену земельну ділянку, так як згідно вимог Закону України\~«Про селянське\~(фермерське)\~господарство» необхідною умовою для створення і функціонування селянського (фермерського) господарства була земельна ділянка, яка мала перебувати або у власності, або у постійному користуванні осіб, які виявили бажання створити фермерське господарство. Криничанською державною нотаріальною конторою 18.01.2006 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , яка знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] відповідно протоколу загальних зборів СФГ «Шумик і КО» від 07.02.2006, головою господарства призначено його дружину - [PERSON] , яка згідно із наказом про прийняття на роботу від 07.02.2006 року № 1 приступила до виконання обов`язків голови господарства. З метою приведення у відповідність документації та оформлення земельної ділянки у спадщину, яка належала померлому [PERSON] , [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори Парусникової В.О. Постановою державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори Парусниковою В.О. від 25.08.2021 року відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 10,4 га, що розташована на території Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Земельна ділянка площею 10,4 га, що розташована на території Криничанської селищної ради (колишня назва Дружбівська сільська рада) Кам`янського (колишній Криничанський) району Дніпропетровської області перебуває у комунальній власності Криничанської селищної ради. Відповідачі згідно заяв просять слухати справу без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Дослідивши докази по справі суд встановив, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.03.2005 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: - житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці по фактичному користуванню, що належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20.12.2002 року Дружківською сільською радою та зареєстрованого в Криничанському інвентар бюро 20.12.2002 року за № 23 та який знаходиться за адресою [ADDRESS] ; - земельної ділянки розміром 5,5864 га, кадастровий номер 1222082300:01:001:5105, реєстраційний номер майна 516985212220; -\~земельної ділянки\~загальною площею\~10,4000\~га для\~ведення фермерського\~господарства,\~яка розташована\~території Криничанської\~селищної ради\~(колишня\~назва Дружбівська\~сільська рада)\~Кам`янського (колишній\~Криничанський)\~ району\~Дніпропетровської області\~згідно державного\~акту на\~право довічного\~успадковуваного володіння\~землею від\~26.02.1993\~року, який зареєстровано 26.02.1993 року в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №104. Відповідно до рішення виконкому Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області від 26.02.1993 року № 16 [PERSON] відведено земельну ділянку загальною площею 10,4 га, яка розташована на території Дружбівської сільської ради, Криничанського району, Дніпропетровської області для організації фермерського господарства в довічне успадковуване володіння. На підставі вищезазначеного рішення від 26.02.1993 року № 16 [PERSON] було видано державний акт на право довічного успадкованого володіння землею, який зареєстровано 26.02.1993 року в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №104. Померлим [PERSON] не було складено заповіту, у зв`язку з чим спадщина успадковується за законом. Спадкування за\~законом здійснюється\~почергово. У даному випадку у першу чергу право на спадкування нерухомого майна за законом, належить дітям спадкодавця та його дружині, тобто дітям - [PERSON] , 1996 р.н., [PERSON] , 1991 р.н. та дружині [PERSON] , 1971 р.н. Так, відповідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію їх обтяжень, на земельну ділянку розміром 5,5864 га кадастровий номер 1222082300:01:001:5105 зареєстровано приватної спільної часткової власності у розмірі 1/3 частини за дружиною, [PERSON] , номер про права власності 7911770 від 29.11.2014; 1/3 частину за донькою, [PERSON] номер про права власності 7911791 від 29.11.2014. та [PERSON] номер права власності 7911811 від 29.11.2014. Також відповідно до даних державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Криничанською державною конторою серія ВСО №465935 р/н 59 від 18.01.2006р. за [PERSON] , 1971 р.н. зареєстровано будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 12375777 від 28.02.2006 р. На інше майно спадкоємцями за законом жодних прав не зареєстровано. Померлий [PERSON] був засновником та головою Селянського (Фермерського) господарства «Шумик і КО», у зв`язку з чим йому і було виділено зазначену земельну ділянку, так як згідно вимог Закону України\~«Про селянське\~(фермерське)\~господарство» необхідною умовою для створення і функціонування селянського (фермерського) господарства була земельна ділянка, яка мала перебувати або у власності, або у постійному користуванні осіб, які виявили бажання створити фермерське господарство. Криничанською державною нотаріальною конторою 18.01.2006 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , яка знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] відповідно протоколу загальних зборів СФГ «Шумик і КО» від 07.02.2006, головою господарства призначено його дружину - [PERSON] , яка згідно із наказом про прийняття на роботу від 07.02.2006 року № 1 приступила до виконання обов`язків голови господарства. З метою приведення у відповідність документації та оформлення земельної ділянки у спадщину, яка належала померлому [PERSON] , [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори Парусникової В.О. Постановою державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори Парусниковою В.О. від 25.08.2021 року відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 10,4 га, що розташована на території Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 20 листопада 2019 року справі № 368/54/17 (провадження № 14-487цс19), визначено, що користувачі земельних ділянок, право яких посвідчено Державним актом на право довічного успадкованого володіння землею, не можуть бути позбавлені права користування, а їх спадкоємці позбавлені права бути учасником правовідношення з довічного успадкованого володіння. З чого можливо прийти до висновку що право довічного успадкованого володіння землею є об`єктом спадкування. Окрім того, згідно правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №188/1124/15-ц (провадження №61-24785св18) суд касаційної інстанції зазначив, що враховуючи очевидну необхідність дотримання балансу індивідуального та публічного інтересу у вирішенні вказаного питання, право постійного користування земельною ділянкою може бути визнано таким, що успадковане позивачем, оскільки право постійного користування земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані. З огляду на вище зазначене, позивач, вважав за можливе звернутися до суду з позовом про визнання цього права, так як у позасудовому порядку (зокрема нотаріальному) реалізація цього права не є можливою внаслідок відсутності чіткого правового механізму його реалізації. Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Стаття 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Статтею 31\~ЗК України\~передбачено,\~що землі\~фермерського господарства\~можуть складатися\~із:\~земельної ділянки,\~що належить\~на праві\~власності фермерському\~господарству,\~як юридичній\~особі;\~земельних ділянок,\~що належать\~громадянам -\~членам фермерського\~господарства на\~праві приватної\~власності;\~земельної ділянки,\~що використовується\~фермерським господарством\~на умовах\~оренди. Згідно з частиною першою статті 92 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою визначалося як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України та частини другої статті 102 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). За змістом статей 6, 50 ЗК України (у редакції, чинній на час його прийняття) у довічне успадковане володіння земля надається громадянам Української PCP для ведення селянського (фермерського господарства). Громадянам Української PCP, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, що ґрунтується переважно на особистій праці та праці членів їх сімей, надаються за їх бажанням у довічне успадковане володіння , або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ. Постановою Верховної Ради Української PCP від 27 березня 1991 року, яка втратила чинність на підставі Постанови Верховної Ради України N 2201-XII від 13 березня 1992 року, затверджено форми державних актів: на право довічного успадкованого володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею. Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: - пункту 6 розділу X "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; - пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-XII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, особа, яка користується земельною ділянкою на праві постійного, довічного користування за Законом не може бути позбавлена права на таке володіння. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України. Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України, спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадкованого володіння. При цьому згідно із частиною 2 статті 395 ЦК України законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Крім того, відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що право довічного користування земельною ділянкою може бути визнано таким, що успадковане позивачем, оскільки право постійного користування земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані.

Outcome: approved