Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу у період з 14.06.2003 року по 08.09.2005 року. У період шлюбу, [INFO] народився син [PERSON] . Син проживає разом із позивачкою та перебуває на повному її утриманні. 19.03.2018 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 2-3278/2005, на підставі якого стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі ј частини з усіх доходів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, починаючи з 30.03.2005 року і до повноліття сина. 14.01.2022 року стягнення аліментів припинено через досягнення повноліття сином. Проте, [PERSON] перебуває на 1 курсі денної форми навчання в Київському міському медичному фаховому коледжі, у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Термін закінчення навчання - 30.06.2024 року. На підставі викладеного, просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі ј частки з усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до припинення навчання або досягнення 23 років. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач на адресу Деснянського районного суду м. Києва направив відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до припинення [PERSON] навчання. Вказав, що на його утриманні перебуває сім`я в складі його дружини та двох доньок. Крім того, мати відповідача є пенсіонеркою, яка проживає одна, отримує невелике пенсійне забезпечення та потребує постійного амбулаторного лікування, у зв`язку із чим надає їй постійну матеріальну допомогу. Одночасно повідомив, що відповідач є учасником бойових дій та просить звільнити його від сплати судового збору. Позивачка в судовому засіданні подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав. Вказала, що на її утриманні перебувають батьки пенсійного віку та повнолітній син, який навчається на денній формі навчання та не має змоги працювати. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові матеріали справи містять клопотання від 04.08.2022 року про розгляд справи у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи, з урахуванням заперечень, викладених у відзиві. Вислухавши вступне слово позивачки, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 14.06.2003 року по 08.09.2005 року (а.с.7, 8). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с 9). Як вбачається з письмових матеріалів справи та не заперечується відповідачем, [PERSON] проживає із позивачкою за адресою [ADDRESS] (а.с.13). З копії довідки від 24.01.2022 року № 28 вбачається, що [PERSON] є студентом ІІ курсу денної форми навчання групи 21 МС відділення Сестринська справа за спеціальністю 223 Медсестринство ЗФПО «Київський міський медичний фаховий коледж» І рівня акредитації. Форма навчання бюджетна. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ч.1 ст. 198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу. Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у відзиві на позовну заяву в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина не заперечував, проте не погоджується із вказаним позивачкою розміром аліментів. Просив ухвалити рішення про стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про шлюбу, 24.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Відповідно до наданої копії трудової книжки на ім`я [PERSON] з 05.12.2019 року не працює. [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є відповідач [PERSON] та [PERSON] . Доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває двоє дітей суд приймає критично з урахуванням наступного. З копії свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] , вбачається, що остання народилася [INFO] , батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії довідки від 17.05.2022 року, [PERSON] є студенткою 32 ПО (а) групи ІІІ курсу спеціальності «Початкова освіта (англійська мова) Комунального закладу Київської обласної ради «Білоцерківській гуманітарно - педагогічний фаховий коледж». Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України письмові матеріали справи не містять доказів перебування [PERSON] на утриманні відповідача, враховуючи копію свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] та копії довідки від 17.05.2022 року. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не було надано належних, достовірних та достатніх доказів надання відповідачем постійної матеріальної допомоги [PERSON] . Таким чином, повнолітній син сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, проте позивачка всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала доказів розміру витрат, що нею здійснюються щомісячно на утримання повнолітнього сина, а також перебування на її утримання батьків пенсійного віку. Відповідач в свою чергу не заперечує щодо сплати ним аліментів на сина, проте на своєму утриманні має дружину та доньку [PERSON] . Відповідно до положення ст.. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня становить - 2744,00 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідним, позов задовольнити частково та стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання в розмірі 2744,00 грн. щомісячно на весь період його навчання, але не більш як до досягнення сином двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітнього та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 15.02.2022 року, таким чином, аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина у зв`язку з навчанням з 15.02.2022 року. Відповідачем, на підтвердження звільнення його від сплати судового збору, до відзиву долучено копію посвідчення серії [NUMBER] - учасник бойових дій. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Враховуючи те, що [PERSON] не є позивачем, який звертався до суду за захистом порушених своїх прав, суд приходить до висновку, що останній не підлягає звільненню від сплати судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial