Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

У лютому 2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (далі по тексту - ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції в загальному розмірі 16 827,15 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Позивач здійснює обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.05.2008 року, відповідач є власником квартири [ADDRESS] . 13.07.2010 між сторонами було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання обслуговувати та проводити поточний ремонт будинку та прибудинкової території, а відповідач, як власник квартири і споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язаний брати участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території та в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] єві. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з січня 2018 по січень 2022 у відповідача утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 14 139 грн 40 коп. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003р., статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 1 939 грн 49 коп. та трьох відсотків річних в сумі 748 грн 26 коп. Ухвалою від 05.05.2022 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Отже ураховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є юридичною особою, основним видом діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів. Відповідно до розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації № 1014 від 28.09.2007 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , був переданий в обслуговування та експлуатацію ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», а також надає його мешканцям житлово-комунальні послуги (а.с. 5-8). Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 14.05.2008 року право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (а.с. 9). 13.07.2010 між позивачем та відповідачем було укладено комплексний договір про участь у витратах на у тримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг (а.с. 10-12). Згідно з п. 1 договору відповідач зобов`язаний забезпечити своєчасну оплату послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.2.4 договору передбачено, що співвласник зобов`язаний не пізніше першого числа наступного місяця вносити плату на рахунок підприємства, пропорційно до його частин власності в будинку в розмірах визначених чинним законодавством, за надані послуги. Відповідно до п. 5 .1 договору, договір укладається на три роки і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Відповідно до п. 5.2 договору, договір вважається продовженим на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до закінчення його дії. Позивачем житлово-комунальні послуги надавались відповідачу безперебійно та належним чином, а відповідач протягом тривалого часу не сплачував за спожиті послуги. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на січень 2022 у відповідачів виникла заборгованість за надані їм житлово-комунальні послуги, в загальному розмірі 14 139 грн 40 коп. (а.с. 13-14). За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статтею 7 якого вказано, що співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина 2 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1875-IV дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тарифи на житлового-комунальні послуги, які надаються (надавались) позивачем для будинку [ADDRESS] , формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових визначено механізм формування тарифів з урахуванням типового переліку послуг. Тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території розраховані на 1 кв.м. загальної площі квартири в залежності від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинку. Розпорядженням КМДА № 1444 від 15.11.2017 встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , який є обов`язковим для сплати відповідачем у розмірі 7,24 грн за 1 кв.м загальної площі квартири за місяць з ПДВ. З листопада 2019 зі складу витрат на утримання будинку виключена складова: вивезення тердих побутових відходів. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Аналізуючи вищенаведені положення закону та нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг в сукупності з загальними засадами цивільного законодавства та положеннями ЦК України про договір, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості спожитих житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак той факт, що строк дії укладеного сторонами договору закінчився, на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати після вказаної дати. Така правова позиція ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та у постановах Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надав. Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже він відповідно до положень статті 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з січня 2018 р. по січень 2022 р. його втрати від інфляції склали 1 939,49 грн та три відсотки річних за вказаний період прострочення - 748,26 грн. Наданий позивачем розрахунок здійснений за вірною методикою, з урахуванням оприлюднених у встановленому законом порядку індексів інфляції і жодних доказів, які б його спростовували, стороною відповідача не надано, а тому суд покладає його в обґрунтування свого рішення. Отже на підставі наведених позивачем доводів і аргументів та оцінки наданих ним доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги, які він сплачував в неповному розмірі з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних в загальному розмірі 16 827,15 грн. Таким чином позовні вимоги до відповідача підлягають задоволенню. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved