Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

03.05.2022 р. до суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги позивачем обгрунтовані тим, що до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшло усне повідомлення від сектору ювенальної превенції відділу превенції Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві про те, що під час відпрацювання матеріалів за адресою: [ADDRESS] виявлено багатодітну родину, яка проживає в антисанітарних умовах. З метою обстеження умов проживання дітей та проведення профілактичної роботи з батьками працівники служби відвідали помешкання за адресою: [ADDRESS] (акт від 30.06.2021). З помешкання доносилися дитячі голоси, проте двері ніхто не відчинив. Біля вхідних дверей квартири відчувався різкий неприємний запах та повзала велика кількість тарганів. Для матері дітей, громадянки [PERSON] залишено запрошення до Служби. Зі слів сусідів остання часто залишає дітей під нагляд прадіда - громадянина [PERSON] , має шкідливі звички. Так як громадянка [PERSON] , на запрошення не з`явилася, працівники служби повторно виїхали за місцем проживання родини (акт від 06.07.2021). Через двері прадід повідомив, що громадянки [PERSON] на теперішній час вдома немає та без її присутності надавати доступ до помешкання з метою обстеження умов проживання дітей відмовляється. Громадянка [PERSON] з`явилася до Служби на повторне запрошення, де з нею проведено профілактичну бесіду щодо недопущення неналежного виконання батьківських обов`язків у відношенні малолітніх дітей та наслідків вживання психотропних та алкогольних речовин. В ході бесіди встановлено, що [PERSON] проживає у двокімнатній квартирі разом з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , також спільно з сім`єю проживає прадід. На теперішній час мати перебуває у відпустці по догляду за найменшою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян при реєстрації народження [PERSON] , відомості про батька зазначені відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Батьком вказаний громадянин [PERSON] . 3і слів матері після народження дитини, стосунки між ними не склалися, в результаті чого вони припинили проживати разом та вести спільне господарство. Як зазначає громадянка [PERSON] вихованням сина займалася самостійно, засоби зв`язку та місце проживання громадянина [PERSON] їй невідомі. У 2012 році між громадянкою [PERSON] (далі прізвище змінено на [PERSON] ) та громадянином [PERSON] укладено шлюб від якого [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилася донька [PERSON] . Через півроку після народження [PERSON] вони припинили спільне проживання. Малолітня [PERSON] залишилася проживати з матір`ю, а малолітній [PERSON] з батьком. Перебуваючи в шлюбі з громадянином [PERSON] , громадянка [PERSON] народила двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва у 2018 році шлюб між вказаними громадянами розірвано. Після розлучення, до актового запису про народження [PERSON] та [PERSON] були внесені зміни на підставі спільної заяви колишнього подружжя, про те, що останній не є батьком вказаних дітей. Відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України батьком дітей внесений громадянин [PERSON] . Прізвище вказаних дітей змінено на [PERSON] . У жовтні 2019 року між громадянкою [PERSON] (далі прізвище змінено на [PERSON] ) та [PERSON] укладено шлюб. Мати надала письмове пояснення, в якому зобов`язалася надати довідку від лікаря-нарколога та створити належні умови проживання дітей та допустити працівників служби до помешкання за адресою: [ADDRESS] , з метою обстеження умов проживання дітей (пояснення від 07.07.2021). Прийшовши у домовлену дату та час двері помешкання за вказаною вище адресою ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки громадянка [PERSON] не відповідала (акт від 09.07.2021). Службою підготовлено та направлено подання до Святошинського УП ГУНП у м. Києві, про притягнення громадянки [PERSON] до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей. В телефонній розмові з прадідом - громадянином [PERSON] , було домовлено про обстеження умов проживання дітей. Встановлено, що умови для проживання, виховання та розвитку дітей в двокімнатній квартирі не задовільні, в помешканні брудно, розкидані дитячі речі, квартира у занедбаному санітарному стані, продукти харчування в обмеженій кількості, недостатньо спальних місць для дітей, в помешканні відчувається різкий неприємний запах, одяг та постільна білизна потребує ретельного прання. На підлозі та речах була велика кількість тарганів, як пояснив громадянин [PERSON] за день до візиту проводилася обробка помешкання від тарганів (акт від 04.08.2021). Прадід перебував у квартирі з двома старшими дітьми. Мати з двома меншими дітьми була відсутня. Малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на облік служби, як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. У серпні 2021 року до служби звернулися громадянки [PERSON] (баба малолітніх [PERSON] та [PERSON] ) та [PERSON] (двоюрідна бабуся) та повідомили, що протягом останнього місяця на їхньому утриманні перебувають малолітні [PERSON] та [PERSON] . Місце перебування батьків невідоме, за період перебування дітей у родичів останні не цікавилися їхнім емоційним станом та здоров`ям, не забезпечували матеріально (пояснення від 30.08.2021). На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до відділення тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом ім. М. М. Городецького, так як діти залишилися без батьківського піклування (акти від 30.08.2021). З метою встановлення місця перебування батьків, працівники Служби відвідали прабабу громадянки [PERSON] , громадянку [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (акт від 07.09.2021). В ході бесіди з нею з`ясовано, що [PERSON] на теперішній час перебуває в Херсонській області. Також зі слів прабаби її онука ймовірно вживає психотропні речовини, так як, останнім часом [PERSON] почала часто зникати, у неї з`явилися нові знайомі сумнівної зовнішності. У вересні 2021 року до Служби звернулися громадяни [PERSON] та [PERSON] та повідомили, що мають намір забрати дітей на постійне проживання до Херсонської області, за місцем реєстрації чоловіка. Останні зобов`язалися надати акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Також батьки написали заяву про надання їм дозволу на відвідування дітей в Київському міському будинку дитини ім. М. М. Городецького, батькам надано відповідний дозвіл (заява від 20.09.2021). Протягом трьох місяців батьки на телефонні дзвінки не відповідали. Відповідно до інформації відділу у справах дітей Каховської міської ради, працівники відвідали помешкання за місцем реєстрації батька, де встановлено, що у даному будинку проживає дід [PERSON] -, громадянин [PERSON] , який повідомив, що з онуком не підтримує жодного зв`язку та прийняти його родину на постійне місце проживання не має можливості. Згідно з листом адміністрації Київського міського будинку дитини імені М. М. Городецького від 16.12.2021 батьки дітей, громадяни [PERSON] та [PERSON] , своїх синів жодного разу не відвідували. Дітей систематично відвідували громадянки [PERSON] та [PERSON] . На теперішній час відповідно до п. 31 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Про порядок провадженнями органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини» Службою у справах дітей та сім`ї прийнято рішення про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] до сім`ї, громадянки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , малолітнього [PERSON] до сім`ї, громадянки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , а малолітніх [PERSON] та [PERSON] до сім`ї прадіда, громадянина [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , так як діти залишилися без батьківського піклування. Громадянин [PERSON] прийняв до уваги зауваження працівників Служби та покращив умови проживання дітей (акт від 02.11.2021, 20.01.2022). У грудні 2021 року громадянка [PERSON] з`явилася до Служби та повідомила, що на теперішній час поновлює паспорт, після чого має намір орендувати житло спільно з чоловіком - громадянином [PERSON] , та забрати малолітніх дітей на подальше виховання. Також [PERSON] повідомила, що вагітна шостою дитиною. Місце свого проживання та чоловіка не вказала. Після останнього візиту з батьками був втрачений зв`язок, місце їх перебування встановити не вдалося. З метою з`ясування участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] працівники Служби відвідали батька, громадянина [PERSON] , за адресою реєстрації: [ADDRESS] . Двері помешкання ніхто не відчинив, для громадянина [PERSON] залишено запрошення з`явитися до Служби, просте останній не відреагував (акт від 02.07.2021). З метою з`ясування участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] працівники Служби відвідали батька, громадянина [PERSON] , за адресою реєстрації: [ADDRESS] . Двері помешкання також ніхто не відчинив, для громадянина [PERSON] залишено запрошення до Служби (акт від 02.07.2021). Громадянин [PERSON] з`явився до Служби у вказаний час, де з ним проведено профілактичну бесіду щодо відповідальності та обов`язків батьків за виховання та утримання дітей до досягнення ними повноліття. Також останній попереджений про настання відповідальності в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно дітей в повному обсязі. Громадянин [PERSON] надав письмове пояснення, в якому повідомив, що протягом останніх чотирьох років проживає разом з сином, малолітнім [PERSON] , спільно з співмешканкою та її дитиною за адресою: [ADDRESS] . Також останній повідомив, що буде розглядати питання щодо проживання його доньки, малолітньої [PERSON] , разом з ним за вказаною адресою (пояснення від 06.07.2021). Проте через деякий час в телефонній розмові громадянин [PERSON] повідомив, що немає бажання забирати доньку на проживання до себе, так як він з нею не підтримував спілкування та не має впевненості, що він є батьком дитини. Таким чином, громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , самоухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей. Відповідно до інформації спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату №16 Святошинського району міста Києва, де навчається малолітній [PERSON] , мати цікавиться успіхами сина, але приділяє недостатньо уваги його навчанню та вихованню. Зв`язок з класним керівником підтримує в телефонному режимі, до закладу приходила кілька разів. Під час бесіди в поведінці останньої була відмічена надмірна емоційність, збудженість, неврівноваженість. З травня 2021 року зв`язок з матір`ю втрачений. Відповідно до інформації дошкільного навчального закладу № 80 Святошинського району міста Києва, який відвідували малолітні [PERSON] та [PERSON] , діти відвідували заклад не систематично, іноді батьки забирали дітей на підпитку. З грудня 2020 року діти заклад не відвідують. Відповідно до інформації середньої загальноосвітньої школи № 26 Солом`янського району міста Києва, де навчається малолітній [PERSON] , батько учня приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчальними досягненнями сина, відвідує батьківські збори. Мати учня жодного разу не приходила до школи та не спілкувалася з класним керівником. Відповідно до даних інформаційного порталу Національної поліції України станом на 09.07.2021 на громадянку [PERSON] складались адміністративні протоколи за частиною 1 статті 178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді» та за частиною 1 статті 175-1 КУпАП «Куріння тютюнових виробів у заборонених місцях». Відповідно до даних інформаційного порталу Національної поліції України на громадянина [PERSON] протягом 2017- 2021 років складались чотири адміністративні протоколи за порушення правил дорожнього руху. На підставі наведеного просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 19.05.20220 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 13.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явилась, причини неявки не відомі, 30.08.2022 направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності на підставі наявних доказів у справі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до ст. 130 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомили, у встановлений судом строк не подали відзив на позов, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки не відомі, 14.07.2022 направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [INFO] народився [PERSON] , матір [PERSON] , батько [PERSON] 20.01.2012 р., між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , матір [PERSON] , батько [PERSON] [INFO] народилась [PERSON] , матір [PERSON] , батько [PERSON] . Рішенням Святошинського районного суд м. Києва від 29.08.2018, вказаний шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] народився [PERSON] , матір [PERSON] , батько [PERSON] 04.10.2019 р., між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] , народився [PERSON] , матір [PERSON] , батько [PERSON] . Малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взято на облік Як вказуває представник позивача відповідачі життям дітей не цікавляться, допомоги на їх утримання не надають, діти перебувають на обліку, зв`язок з відповідачами відсутній. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом батьки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не цікавляться своїми дітьми, матеріально їх не забезпечують, не дбають про їх фізичний та духовний розвиток, самоусунулись від виховання дітей.. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх дітей. Протилежного суду не надано. Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації у своєму висновку від 27.04.2022 року №107-40/1428 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно своїх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно своїх дітей. Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Отже, дітей слід передати на опікування Органу опіки та піклування Святошинській районній у м. Києві державній адміністрації. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, то слід зазначати, що за правилами ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі, якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 цього Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З позову вбачається, що відповідачі, в тому числі, матеріально дітей не утримують. Згідно з ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Обставин, за яких відповідачі не мають можливості сплачувати аліменти на утримання дітей судом не встановлено. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, оскільки діти будуть передані на опікування Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, який в подальшому у відповідності до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» має протягом двох місяців вжити заходів щодо влаштування дитини в сім`ї громадян України - на усиновлення, під опіку або піклування, у прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, є необхідність зобов`язати Орган опіки та піклування відкрити особистий рахунок на ім`я кожної дитини у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду для перерахування платником аліментів встановленого судом розміру аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Визначаючи розмір аліментів, який повинен стягуватися з відповідачів судом враховано, що відповідачі є особами працездатного віку, доказів про те, що на їх утриманні перебувають інші особи, або є інші стягнення по виконавчим листам на утримання дитини суду не надано, а тому суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідачів аліментів на користь особи або того закладу, де перебуватимуть діти, для їх утримання до досягнення ними повноліття, починаючи з 03.05.2022 р., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з відповідача [PERSON] у розмірі 1/2 доходу з усіх видів заробітку щомісячно, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/4 доходу з усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі. В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з кожного відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1984,80 грн. за вимогами про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Також з кожного з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн. за вимогами про стягнення аліментів.

Outcome: approved