Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що рішенням виконкому Мукачівської міської ради № 22 від 08.02.2022 року його призначено опікуном дитини, позбавленої батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] . Відповідач є рідним братом позивача, а дитина, відповідно, племінником. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , залишила сім`ю ще 20.06.2016 року та, в подальшому, позбавлена батьківських прав щодо дитини. Відповідач разом з дружиною зловживали спиртними напоями, ніде не працювали, дитина майже з народження знаходиться в сім`ї позивача. Відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, про що свідчить його нотаріально посвідчена згода. Враховуючи вищевикладене, просить позов задовольнити. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2022 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та на 17.08.2022 року призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 17.08.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчий комітет Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав в частині вирішення питання призначення опікуна над малолітньою дитиною - [PERSON] - залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітньої дитини [PERSON] . Представник третьої особи Степанова О.Р. в підготовче засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Додатково надала суду висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав позов і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.07.2015 року. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2018 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 22 від 08.02.2022 року [PERSON] призначено опікуном дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 2947/01-3242-22 від 17.08.2022 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи вищевказані обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд також враховує наступне. Так, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді прав про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до правових положень, які містяться в ст.ст. 8, 12 (ч. 6) Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Приписами ст.ст. 150, 153, 155 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом нормам чинного законодавства, суд виходить з того, що фактичними даними по справі належним чином підтверджено ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідач не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не приймає участі у його вихованні. Крім того, позов щодо позбавлення його батьківських прав визнав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 496,20 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на його користь, що становить 496,20 грн.

Outcome: approved