Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача, пояснень третіх осіб. 23 лютого 2022 року за підсудністю з Солом`янського районного суду міста Києва до Менського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради про визнання правочину недійсним, в якому позивач просить: визнати\~недійсним правочин приватизацію квартири по [ADDRESS] здійснений 28 грудня 1998 року на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло по [ADDRESS] від 28 грудня 1998 року. Позов мотивований тим, що позивачу випадково стало відомо про те, що він був включений у приватизацію житла, яку проводили його батьки, а саме на будинок [ADDRESS] , де він був зареєстрованим. Вважає, що батьки не мали права без його згоди здійснювати приватизацію квартири від його імені, чим позбавили його права після досягнення повноліття прийняти участь у приватизації державного житлового фонду, в тому числі скористатися правом на приватизацію та отримання житла за місцем проходження військової служби відповідно до вимог закону. Відповідачі відзиви на позовну заяву не подали. Треті особи пояснення щодо позовної заяви не подали. Інші процесуальні дії. Згідно з ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року Державна установа\~«Менська виправна\~колонія (№\~91)» залучена до участі в справі як третя особа (арк. с. 130). Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] зазначив, що заперечує проти позовних вимог. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Представники третіх осіб КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» подали заяви про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Фактичні обставини\~справи,\~встановлені судом. Суд встановив, що 28 грудня 1998 року Установа ЧЕ 327/65 Управління внутрішніх справ Чернігівської області, як орган приватизації, видала Свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким будинок [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частці кожному; будинок приватизований згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно із розпорядженням (наказом) від 05 квітня 1998 року. Право спільної часткової власності 05 липня 2004 року зареєстроване Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, номер запису 2619 в книзі 7 (арк. с. 19, 23). Згідно із Свідоцтвом про народження від 30 березня 1984 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є відповідачі: [PERSON] та [PERSON] (арк. с. 24). Правонаступником Установи ЧЕ 327/65 Управління внутрішніх справ Чернігівської області є Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» (арк. с. 115-120). З Домової книги вбачається, що в будинку [ADDRESS] , станом на 28 грудня 1998 року (дата приватизації) були зареєстровані, відтак постійно проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк. с. 29-31). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом частини першої\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Абзацом першим\~статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~\~визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до\~статті 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Згідно з частиною третьою\~статті 9 ЖК України,\~громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до статті 2 Закону України\~\~«Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.\~Приватизація квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, включених до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку (гуртожитку). Наймачі, які проживали у квартирах (будинках), житлових приміщеннях у гуртожитках до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках.\~\~ Одноквартирні будинки, а також квартири в будинках, житлові приміщення у гуртожитках, включених до планів ремонту, можуть бути приватизовані до його проведення за згодою наймачів з наданням їм відповідної компенсації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сім`ї наймача включаються\~\~лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках), або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні\~\~у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається\~\~ право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року N56, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Склад документів і порядок їх оформлення при приватизації житла визначено пунктами 18 - 31 згаданого Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, згідно з якими громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. При наявності у наймача або членів його сім`ї пільги на безоплатне одержання займаного житла незалежно від розміру загальної площі, до заяви додається відповідний документ (копія посвідчення, довідка та інше), що підтверджує право на пільгові умови приватизації. Згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. Також до заяви додається довідка з попереднього місця проживання (після 1992 року) щодо невикористаного права на безоплатну приватизацію житла. За змістом пункту 4 Положення передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється у приватну власність (спільну сумісну, спільну часткову) за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах, кімнатах у комунальній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається житло. За неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновителі). Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Позивач звернувся з позовними вимогами про визнання недійсною приватизації та визнання недійсним Свідоцтва про право власності на житло, відповідно до якого позивачу та відповідачам на праві спільної часткової власності належить будинок по [ADDRESS] , з посиланням на те, що\~\~позивач не надавав своєї згоди на приватизацію. Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. З аналізу статей\~13,\~15,\~16 ЦК України\~слідує, що право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною другою статті 16 ЦК України\~передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина третя статті 16). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її\~\~ практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Суд дійшов висновку, що вирішення даної справи пов`язане з правами та інтересами не тільки позивача, відповідачів [PERSON] , [PERSON] ,\~а також і органу приватизації, правонаступником якого є Державна установа «Менська виправна колонія (№ 91)», яка в даній справі є третьою особою. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржуване свідоцтво про право власності не породжує виникнення у позивача відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Підставою для скасування свідоцтва про право власності на приватизоване майно має бути визнання недійсним та скасування рішення органу приватизації, на підставі якого було видано оскаржуване свідоцтво. Суд встановив, що позивач із позовними вимогами до органу приватизації про скасування рішення органу приватизації, на підставі якого було видано оскаржуване свідоцтво, не звертався. Також суд встановив, що позивач на час приватизації був неповнолітнім членом сім`ї та постійно проживав разом із своїми батьками відповідачами [PERSON] та [PERSON] у будинку [ADDRESS] . Суд дійшов висновку, що відповідачі під час здійснення приватизації діяли в інтересах позивача та відповідно до діючих на той час норм\~\~цивільного, сімейного права і законодавства про приватизацію житла, згідно з якими згода неповнолітньої дитини під час приватизації житла не була потрібна. Суд дійшов висновку, що поданий позивачем позов та надані докази не свідчать про намір захистити порушені права позивача під час приватизації житла, яка відбулась двадцять три роки тому, а як випливає зі змісту позову, фактично свідчить про намір позивача, опосередковано, через судове рішення в даній справі, віднайти можливість набути нові права на інше житло, звільнившись від частки у праві власності в приватизованому будинку, яка, виходячи з норм житлового законодавства, перешкоджає йому в цьому. Суд вважає, що така позиція позивача не узгоджується із завданнями цивільного судочинства. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed