Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

Керівник Новоград-Волинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ємільчинської селищної ради Житомирської області до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь Ємільчинської селищної ради шкоду заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 78600,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме в тому, що вона перебуваючи на посаді Великоцвілянського сільського голови Ємільчинського району Житомирської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, діючи умисно, в інтересах [PERSON] , вчинила зловживання службовим становищем та службове підроблення, що завдало істотної шкоди інтересам [PERSON] , яке виразилось в унеможливленні ним належно користуватись своїм майном при оформленні права на земельну ділянку для обслуговування власних будівель та громадським інтересам в особі територіальної громади с. Велика Цвіля, оскільки з власності громади безпідставно вибули земельні ділянки з кадастровими номерами 1821782001:05:002:0014 та 1821782001:05:002:0015 загальною площею 2 га, ринковою вартістю 78600,00 грн. В подальшому вказані земельні ділянки перейшли у власність [PERSON] та були виставлені на електронні торги переможцем яких був визнаний [PERSON] , за яким і було зареєстровано право власності на вказані земельні ділянки. Прокурор вважає, що оскільки саме внаслідок незаконних дій [PERSON] спірні земельні ділянки вибули з володіння територіальної громади, інтереси держави залишаються незахищеними, а вказані земельні ділянки не можуть бути повернуті, дані щодо визнання електронних торгів, внаслідок яких [PERSON] став власником спірних земельних ділянок відсутні, наявні підстави для вжиття заходів представницького характеру, шляхом стягнення з [PERSON] на користь територіальної громади Ємільчинської селищної ради Житомирської області, як правонаступника Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області шкоди заподіяної злочином у розмірі вартості спірних земельних ділянок станом на час їх незаконного набуття. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 20.06.2022 року відкрито провадження по справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Одночасно відповідачу було роз`яснено її право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для його подання. Також відповідача було попереджено про те, що у разі ненадання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. 06.07.2022 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, застосувавши позовну давність. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначила, що вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області, яким її визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України набрав законної сили 11.03.2019 року. Позовна заява про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням подана прокурором до суду 25.05.2022 року, тобто через 3 роки і 2 місяці після набрання чинності вироком суду. Відповідач вважає, що прокурором пропущено строк позовної давності для звернення із заявленими вимогами, що є підставою для відмови в позові. 18.07.2022 року виконувач обов`язків керівника Новоград-Волинської окружної прокуратури надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що згідно чинного законодавства перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку позивач дізнався про порушення свого права і про особу порушника до якого можна пред`явити позов в день набрання законної сили вироком Ємільчинського районного суду, а саме 11.03.2019 року. Разом з тим Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнений пунктом 19 наступного змісту: у період дії в України воєнного, надзвичайного стану строки, визначені зокрема ст. ст. 257-259 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Таким чином прокурор вважає, що строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом завершився в період дії воєнного стану даний строк продовжується на період його дії, а отже позов про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, поданий Новоград-Волинською окружною прокуратурою в межах позовної давності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини. Рішенням Ємільчинського районного суду від 27.02.2020 року задоволено позов керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, третя особа [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа реєстраційний сектор Ємільчинської РДА про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, а саме витребувано із чужого незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 1821782001:05:002:0014 та 1821782001:05:002:0015 загальною площею 2 га у власність територіальної громади с. Велика Цвіля. (а.с. 9-15). Постановою Житомирського апеляційного суду від 02.02.2022 року рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27.02.2020 року скасовано та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позову Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району до [PERSON] , [PERSON] про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння. (а.с. 16-20). Вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08.02.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. (а.с. 21-29). Згідно ксерокопії висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи № 18/09-17 від 26.12.2017 року ринкова вартість земельної ділянки площею 1,4895 га, кадастровий номер 1821782001:05:002:0015 в цінах станом на: 13.08.2014 року становить 56600,00 грн., на 20.11.2014 року становить 56600,00 грн. на 15.09.2017 року становить 47700,00 грн. Ринкова вартість земельної ділянки площею 0,5105 га, кадастровий номер 1821782001:05:002:0014 в цінах станом на: 13.08.2014 року становить 22000,00 грн, на 20.11.2014 року становить 22000,00 грн. на 15.09.2017 року становить 18400,00 грн. (а.с. 30-48). 20.04.2022 року за вихідним номером 54-84-115 вих-22 керівник Новоград-Волинської окружної прокуратури надіслав до Ємільчинської селищної ради повідомлення про виявлені порушення та намір звернення до суду в інтересах держави, в якому прокурор зазначив, що в ході вивчення стану дотримання вимог земельного законодавства встановлено факт незаконного вибуття з володіння селищної ради земельних ділянок площею 1,4895 га, кадастровий номер 1821782001:05:002:0015 та площею 0,5105 га, кадастровий номер 1821782001:05:002:0014 внаслідок незаконних дій [PERSON] вина котрої встановлена вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08.02.2019 року. У зв`язку з цим прокурор просив повідомити чи було відомо Ємільчинській селищній раді про вказане порушення та чи вживала селищна рада заходи щодо поновлення порушених інтересів держави. (а.с. 58-60). Відповідно до ксерокопії листа Ємільчинської селищної ради Житомирської області № 351 від 28.04.2022 року селищний голова повідомив Новоград-Волинську окружну прокуратуру, що Ємільчинська селищна рада є правонаступником Великоцвілянської сільської ради та на момент здійснення реорганізації селищна рада не володіла інформацією про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень і відповідно заходи щодо поновлення порушених інтересів держави не вживалися. (а.с. 61). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор, у кожному конкретному випадку, з посиланням на законодавство, самостійно визначає, в чому саме відбулося, чи може відбутися, порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подасться позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Вказане положення міститься також у ст. 324 ЦК України. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З цих\~підстав,\~суд вважає\~доведеною вину\~відповідача [PERSON] \~у вчиненні\~нею кримінальних\~правопорушень,\~передбачених ч.\~1\~ст.\~364,\~ч.\~1\~ст.\~366 КК України, результатом якого стало заподіяння шкоди на загальну суму 78600,00 грн. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки відповідач проти позову в частині стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення не заперечила, у відзиві на позовну заяву заперечень проти позову не зазначала, суд вважає, що вона повністю погодилась із позовом і не заперечувала викладені в ньому обставини та не наполягала на їх доведенні згідно вимог ст. 81 ЦПК України. Крім того, в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України встановлені вироком суду від 08.02.2019 року, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду у даній справі та, як наслідок, не потребують доказування. Враховуючи вищенаведене, вина [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, доведена, заподіяна шкода пов`язана із вчиненням даного злочинного діяння, а тому суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим. Разом з тим у відзиві на позовну заяву відповідач просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області, яким її визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України набрав законної сили 11.03.2019 року. Позовна заява про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням подана прокурором до суду 25.05.2022 року, тобто через 3 роки і 2 місяці після набрання чинності вироком суду, тобто прокурором пропущено строк позовної давності. Згідно з положеннями ст.\~256\~Цивільного кодексу\~України позовна давність - це строк, у\~межах\~якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 Цивільного кодексу України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, позивач про порушення свого права дізнався в день набрання законної сили вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме 11.03.2019 року. Враховуючи тривалість загальної позовної давності три роки, прокурор мав би звернутись до суду з позовом про стягнення шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення не пізніше 11.03.2022 року, однак прокурор звернувся з позовом до суду 25.05.2022 року. Посилання прокурора на те, що оскільки строк позовної давності закінчився в період дії воєнного стану він продовжується на період дії воєнного стану відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, суд вважає безпідставними, оскільки вказаний Закон набрав законної сили 17.03.2022 року, тобто після того як сплив строк позовної давності в межах якого можливо було звернутись до суду з позовом про стягнення шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Весь цей час Новоград-Волинській окружній прокуратурі було відомо про порушення права і про особу, яка його порушила, однак позовної заяви протягом строку тривалості позовної давності подано не було. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного\~законодавства регулюють\~відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності.\~ Акт\~цивільного законодавства\~не має\~зворотної дії\~у часі,\~крім випадків,\~коли він\~пом`якшує\~або скасовує\~цивільну відповідальність\~особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Таким чином, враховуючи викладене, те що керівник Новоград-Волинської окружної прокуратури Житомирської області звернувся до суду з позовною заявою про стягнення шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення після закінчення строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності не заявляв, відповідач просила застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову, суд приходить до висновку, що в даному випадку право позивача, за захистом якого він звернувся дійсно порушено, але в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed