Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Садівської сільської ради Сумського району, [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частини житлового будинку та припинити права спільної часткової власності. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що їй на праві власності належить 37/100 частин домоволодіння, що складається з житлового будинку «А-1», Ѕ частини сараю літ. «Ж», погребу «пг», літ. кухні-гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», навісу літ. «К», навісу літ. «П», огорожі № 1, розташованого за адресою [ADDRESS] . Співвласниками іншої частини вказаного житлового будинку є [PERSON] та [PERSON] , яким належить квартира в даному будинку, що становить 63/100 частин від житлового будинку. Разом з тим, згідно реформи місцевого самоврядування вказана частка також може належати й Садівській сільській раді Сумського району. Оскільки у добровільному порядку на даний час позивач не може вирішити з відповідачами питання про виділення в натурі частини житлового будинку та припинити права спільної часткової власності, а тому вона вимушена звертатися до суду для захисту своїх прав. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій останній позовні вимоги підтримав, просив\~позов задовольнити, справу розглядати у їх відсутність. Представник Садівської сільської ради до суду не з`явився, направивши відзив, в якому просив, зокрема, розгляд справи проводити без його участі. Також у відзиві зазначив, що майна належного сільській раді, яке б перебувало на спірній земельній ділянці немає, а тому вважають себе неналежними відповідачами по даній справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Позивачка відповідно\~до договору\~дарування 37/100\~частин житлового\~будинку є\~власницею 37/100\~частини житлового\~будинку з\~відповідною частиною\~побутових будівель,\~що розташовані\~на земельній\~ділянці за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~На вказаній\~земельній ділянці\~знаходиться:\~один житловий\~будинок «А-І»\~та надвірні\~будівлі:\~сарай «Ж»,\~кухня «И»,\~погріб «пг»,\~кухня-гараж\~«Б»,\~сарай «Е»,\~вбиральня «З»,\~сарай «В»,\~вбиральня «Г»,\~сарай «Д»,\~навіс «К»,\~навіс «П»,\~огорожа 1-3.\~У власність\~обдаровуваної переходить\~квартира [ADDRESS] \~та надвірні\~будівлі:\~Ѕ сараю\~«Ж»,\~Ѕ погреба\~«п/г»,\~Ѕ о8горожі\~№ 1-3,\~що дорівнює\~37/100\~ ідеальним часткам (а.с. 9). Співвласниками іншої частини вказаного житлового будинку є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до\~п. 6, 7\~Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 року\~при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Також в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Крім цього, згідно із ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~- власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3\~ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Друга частина цієї статті передбачає припинення право спільної часткової власності на спільне майно у разі його поділу співвласниками. Ст. 361 ЦК України\~передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Відповідно ч. 3\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристиками подільною або не подільною. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За умовами ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим, судом встановлено, що позивачка отримала згідно договору дарування в дар квартиру [ADDRESS] , житловою площею 26,9 кв.м., загальною площею 47,2 кв.м., що складається з: житлової кімнати, площею 13.2 кв.м., житлової кімнати, площею 13,7 кв.м., кухні, площею 7,8 кв.м. туалету, площею 0,8 кв.м., ванни, площею 3,1 кв.м. та надвірних побутових будівель: Ѕ сараю «Ж», Ѕ погреба «пг», Ѕ огорожі № 1-3, що дорівнює 37/100 ідеальних часток житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , і суд доходить висновку, що саме в такому розмірі підлягає виділ в натурі нерухоме майно. При цьому всупереч вимог ст. 81 ЦПК України будь-яких доказів щодо права власності на інше нерухоме майно позивачем не надано, а тому в цій частині суд вважає позовні вимоги необґрунтованими. На підставі ст. 355-358, 365 ЦК України,

Outcome: partial