Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

30 червня 2022 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після отримання 07 липня 2022 року інформації від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача, ухвалою суду від 08 липня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, здійснено виклик відповідача до суду відповідно до вимог частини 10 статті 187 ЦПК України (а.с. 15-16). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що 13 серпня 2011 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. У відповідному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , батьком якої у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] від 13 червня 2012 року, записаний відповідач [PERSON] . Позивачкою зазначено, що з відповідачем вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2015 року їх шлюб розірвано. Вказала, що дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. З огляду на викладене, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. В судове засідання 08 серпня 2022 року позивач не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 20). 15 липня 2022 року [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 19). [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву від нього до суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик його до суду на веб-сайті «Судова влада України», оскільки отримана судом інформація (а.с. 14) не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За вказаних обставин, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи, відповідач в силу вимог частини 11 статті 128 ЦПК України, вважається повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області шлюбі з 13 серпня 2011 року, який відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2015 року (справа №542/994/15-ц) було розірвано (а.с.8-9). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджує наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 червня 2012 (а.с. 7). В подальшому, як вбачається з наданої позивачкою копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 червня 2017 року, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . З огляду на те, що сторони проживають окремо, а спільний син позивача і відповідача [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем, [PERSON] звернулась до суду із відповідним позовом. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України (надалі також СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Суд враховує матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, та не має самостійного заробітку чи доходу. Зазначає, що [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] . Відповідачем даного факту не спростовано. Враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, зважаючи на наявний обов`язок в обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідачем до суду не надано доказів неможливості надання матеріальної допомоги дитині. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Отже, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved