Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості займи» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором про надання фінансових послуг №1836434991663 від 30.12.2018 в розмірі 79050 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят) гривень 91 копійок, з яких сума кредиту 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, проценти за користування кредитом 70 196 (сімдесят тисяч сто дев`яносто шість) гривень 84 копійок, пеня 1546 (одна тисяча п`ятсот сорок шість) гривень 16 копійок, індекс інфляції за весь період прострочення - 627 (шістсот двадцять сім) гривень 19 копійок, три проценти річних від простроченої суми - 3180 (три тисячі сто вісімдесят) гривень 72 копійок та судові витрати у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №1836434991663 на суму 3500 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 70 гривень за кожен день такого користування строком 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір укладено через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Позивач перерахувало кошти на банківську карту позичальника за допомогою платіжної системи Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Вей Фор Пей» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». Верифікація і додавання карти клієнтом при оформленні договору займу здійснювались за допомогою сторонньої платіжної системи WayForPay на сторінці системи https://wayforpay.com/), де відповідач вказав номер платіжної карти та інші дані. Товариством з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Вей Фор Пей» на підтвердження виконання переказу 30.12.2018 о 12:00:34 перераховано грошові кошти відповідачу у розмірі 3500 гривень. В свою чергу, відповідно до умов кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3500 гривень та сплатити проценти у розмірі 2100 гривень у строк 30 днів до 28.01.2019. Окрім того, відповідач також взяв на себе зобов`язання у разі виникнення заборгованості сплатити неустойку у вигляді пені. Всупереч взятих на себе зобов`язань відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань - не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив процентів. Станом на 26.10.2021 заборгованість відповідача склала: 3500 гривень суми кредиту, 70196,84 гривень процентів за користування кредитом, 1546,16 гривень пені, 627,19 гривень індекс інфляції за весь період прострочення, 3180,72 гривень трьох процентів річних від простроченої суми. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 79 050,91 гривень. Враховуючи вищенаведене, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 12 квітня 2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 18 травня 2022 року та 16 червня 2022 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію про повні реквізити картки [PERSON] та про надходження на зазначену картку грошового переказу. Представник позивача в судове засідання, призначене на 16.08.2022 р. не з`явився. У клопотанні директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника товариства за наявними матеріалами. Відповідач у судове засідання, призначене на 16.08.2022 р., не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до п.1 ч. 3ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надавши оцінку поданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У разі недодання з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд може здійснити розгляд за наявними в ній доказами (ч. 10 ст. 84 ЦПК України). Судом встановлено, що ТОВ «Прості займи» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Основним видом діяльності ТОВ «Прості займи» є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутом товариства (а.с.39, 41-43). 30.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прості займи» та [PERSON] укладено кредитний договір №1836434991663 у режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті відповідача. Згідно умов даного договору, [PERSON] , ознайомившись з Додатком 2 до кредитного договору - Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті pzaim.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними, просив Товариство надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 3500 гривень строком на 30 днів до 28.01.2019 та зобов`язався повернути кредит у вказаному розмірі та сплатити проценти у розмірі 2100 гривень (70 грн. в день). Розмір процентів: 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних). Дата початку нарахування процентів за користування кредитом - 30.12.2018. При виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15й день - 5,02%, на 30й день - 7,67% у порядку, що передбачені розділом 4 Умов (а.с.10). Відповідно до прикінцевих умов заяви-анкети, [PERSON] підтвердив, що доступ до заповнення від його імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише йому, інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від його імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua є дійсними та наданими ним особисто; всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто. В Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій містяться дані [PERSON] , а саме: його прізвище, ім`я, по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 51, останні чотири цифри - 7738 (а.с.11). Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Вей Фор Пей» від 03.11.2021 №771, товариством здійснено переказ грошових коштів на карту номер [NUMBER] , власник карти (емітент) банк Commercial Bank Privatbank, категорія карти MasterCard, час запиту 30.12.2018, 12:00:13, сума 3500, валюта UAH (а.с.12). Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 18.05.2022 р. на клопотання позивача витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо [PERSON] , про повні реквізити картки [NUMBER] , категорія картки MasterCard із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові особи, на ім`я якої відкрита картка, про надходження на зазначену карту 30.12.2018 р. о 12:00:13 переказу у розмірі 3500 грн. та з проханням надати документи, які підтверджують оплату. Ухвала суду від 18.05.2011 р. АТ КБ «Приватбанк» не виконана. Таким чином, суд визнає доведеним факт перерахування на банківський рахунок відповідача [PERSON] кредитних коштів в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного відповідачем суду надано не було. За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень частин 1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості займи» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В силу ч. 2 ст. 639 ЦК України договір між сторонами вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору з відповідачем. За умовами кредитного договору від 30.12.2018 р. відповідач - [PERSON] отримує від позивача - ТзОВ «Прості займи» в кредити 3500 грн. строком на 30 днів до 28.01.2019 р. та зобов`язується повернути кошти у розмірі 3500 грн. та сплатити проценти у розмірі 2100 грн. Розмір процентів: 2% за кожен день користування кредитом (730% річних). При виникненні заборгованості відповідач зобов`язаний сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування в межах встановленого строку та пеню в розмірі 3,64 % від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15-день - 5,02 %, на 30-1 день- 7,67 %. Судом встановлено, що згідно укладеного 30.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прості займи» та [PERSON] кредитного договору останній отримав кошти у розмірі 3500, 00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів зі сплатою відсотків. Відповідач свої договірні зобов`язання перед позивачем виконав частково, сплативши 29.01.2019 р. борг у розмірі 2247 грн. Часткова сплата [PERSON] заборгованості у розмірі 2247 гривень, яка свідчить про визнання ним боргу, підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Вей Фор Пей» від 03.11.2021 №771-1, відповідно до якого здійснено переказ грошових коштів в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» на картку номер [NUMBER] , власник карти (емітент) банк Commercial Bank Privatbank, категорія карти MasterCard, час оплати 29.01.2019, 15:05:15, сума 2247, валюта UAH (а.с.13). Згідно статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ст. 530 ЦК України передбачено: якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). В силу статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідач не виконав повністю свого обов`язку з повернення кредитних коштів у передбачений чинним законодавством та договором строк, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1836434991663 від 30.12.2018, заборгованість [PERSON] склала всього 75243 (сімдесят п`ять тисяч двісті сорок три) гривні, з яких тіло 3500 грн., відсотки 72240 грн., пеня 1750 грн. Всього сплачено: відсотків 2043,16 гривень, пеня 203,84 гривень (а.с.14-20). Щодо стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 70196,84 грн., нарахованих позивачем до стягнення, то суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині з огляду на наступне. Розмір процентів, передбачений договором, складає 70,00 гривні за кожен день такого користування строком на 30 календарних днів, що становить 2 % на день за кожен день користування кредитом. Як вбачається зі змісту заяви-анкети від 30 грудня 2018 року сторонами погоджено, що позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом (730% річних). Отже, як вбачається з розрахунку позивача, останнім нараховано до стягнення з відповідача заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 2 % на день з 30.12.2018 року до 26.10.2021 року. Слід зазначити, що після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені цим договором відсотки припиняється, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (касаційне провадження № 14-10цс18). Таким чином, право позивача нараховувати проценти за користування позикою припинилося зі спливом строку кредитування. Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи відповідачем було сплачено 2247 грн. на погашення кредиту, яку банк зарахував не на погашення кредиту, а як сплату відсотків та пені. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що до сплати відповідачем підлягає несплачена сума основного боргу у розмірі 1 253 грн. та проценти за користування кредитом в межах строку кредитування у сумі 2100 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до умов договору від 30.12.2018 р. при виникненні заборгованості відповідач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15-день - 5,02 %, на 30-1 день- 7,67 %. Згідно розрахунку заборгованості за договором №1836434991663 від 30.12.2018 розмір пені, нарахований позивачем до стягнення становить 1750 грн. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1546, 16 гривень, яка нарахована за період з 29.01.2019 року по 09.02.2019 року і підлягає до стягнення. Наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань, а також забезпечення прав та інтересів кредитора в охоронних правовідносинах регламентовано частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Cплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку 3 відсотків річних за кредитним договором №1836434991663 від 30.12.2018, наданого позивачем, 3% річних склали всього 3180 (три тисячі сто вісімдесят) гривень 72 копійок (а.с.21-29). Згідно розрахунку збитків від інфляції за кредитним договором №1836434991663 від 30.12.2018, збитки від інфляції склали всього 627 (шістсот двадцять сім) гривень 19 копійок (а.с.30-38). Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних прийшов до висновку, що позивачем зазначено неправильний період прострочення грошового зобов`язання та суми від якої здійснювались нарахування. Відповідно до умов договору першим днем заборгованості слід вважати 29.01.2019 р.. а не 30.12.2018 р., а сумою, від якої здійснюються нарахування - 1253 грн. (основний борг). Суд, здійснивши перерахунок 3% річних за період з 29.01.2019 р. по 26.10.2021 р. встановив, що розмір 3% річних становить - 103,09 грн., а розмір інфляційних втрат з лютого 2019 року по жовтень 2021 року - 217,41 грн. Отже, на підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1836434991663 від 30.12.2018 в сумі 5219,66 гривень. Відповідач не спростував доводів позовної заяви, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 149,88 гривень. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 11, 525, 526, 612, 626, 638, 639, 1046, 1049 ЦК України, та,

Outcome: partial