Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

ТОВ «Софтінвест Холдинг» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 25/06/2018 від 25.06.2018 року в сумі 70804,37 гривень, з яких 45000 гривень основного боргу, 5618 гривень інфляційних втрат, 2868,83 гривень 3% річних та 17317,54 гривень пені, а також судові витрати по справі в сумі 2270 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2018 року між ТОВ «Софтінвест Холдинг» та [PERSON] укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 25/06/2018, за умовами якого [PERSON] взяв у ТОВ «Софтінвест Холдинг» в користування, яке не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами, 70000 гривень, які зобов?язався повернути згідно з графіком повернення, але не пізніше 15.08.2019 року. Проте в зазначений строк відповідач борг не повернув, свої зобов?язання за укладеним договором в повному обсязі не виконав, повернувши лише 25000 гривень позики та в добровільному порядку повернути суму боргу, яка залишилася, відмовляється. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 01.02.2022 року відкрито провадження в справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу роз`яснено право подавати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, зокрема право суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. Проте останній у встановлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що 25.06.2018 року між ТОВ «Софтінвест Холдинг» та [PERSON] згідно ст. 1046 ЦК України укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 25/06/2018, за умовами якого [PERSON] взяв у ТОВ «Софтінвест Холдинг» в користування, яке не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами, 70000 гривень, які зобов?язався повернути згідно з графіком повернення фінансової допомоги, але не пізніше 15.08.2019 року (а.с. 7-13). Згідно п.п. 5.1 та 5.4 даного договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та законодавством, чинним в Україні. У випадку прострочення повернення фінансової допомоги (або її частини) позичальник зобов`язаний сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до дати фактичного повернення фінансової допомоги у повному обсязі оплати. На виконання умов договору № 25/06/2018 від 25.06.2018 року позивачем було перераховано [PERSON] суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 70 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 106 від 27.06.2018 року (а.с. 17). Відповідач частково суму боргу погасив, перерахувавши на рахунок позивача 08.02.2019 року 10000 гривень, 03.08.2020 року 5000 гривень, 03.10.2020 року 5000 гривень, 05.11.2020 року 5000 гривень, тобто загалом в сумі 25000 гривень (картка рахунку 3771 за 01.01.2018-18.05.2021- а.с. 18). Іншу частину фінансової допомоги в сумі 45000 гривень відповідач в обумовлений сторонами строк не повернув. 01.10.2020 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено претензію за № 10/2020-01к з вимогою погасити борг в повному обсязі (а.с. 19-20), проте дана претензія залишилась без відповіді а заборгованість без оплати. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Пунктом 14.1.257 ст. 14 ПК України визначено, що фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Таким чином, укладений між сторонами договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 25/06/2018 за своєю правовою природою є договором позики. Згідно із статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України). Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. При цьому, відповідач суму поворотної фінансової допомоги в обумовлений сторонами строк не повернув. Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повернення відповідачем суми поворотної фінансової допомоги в матеріалах справи відсутні. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Софтінвест Холдинг» в частині стягнення з відповідача [PERSON] суми основного боргу у розмірі 45000 гривень. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних витрат суд зазначає таке. Згідно вимог ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦПК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені за період з 16.08.2019 року по 18.05.2020 року з урахуванням п. 5.4 договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 25/06/2018 (у випадку прострочення повернення фінансової допомоги (або її частини) позичальник зобов`язаний сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до дати фактичного повернення фінансової допомоги у повному обсязі оплати) в сумі 17317,54 гривень, 3% річних за період з 16.08.2019 року по 18.05.2020 року в сумі 2868,83 гривень та інфляційних втрат за період з 16.08.2019 року по 18.05.2020 року в сумі 5618 гривень, нарахованих відповідачу за несвоєчасне повернення суми поворотної фінансової допомоги, суд вважає їх вірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши докази у справі в їх сукупності та законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 2270 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 28 від 15.12.2021 року (а.с. 1), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує їх з відповідача.

Outcome: approved