Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ТзОВ «Фінансова компанія Управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Жидачівський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в якій просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 4928, вчинений 24.01.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості, таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Обгрунтування позиції сторін. В обгрунтування\~позовних вимог\~позивачка,\~з урахуванням\~заяви про\~зміну підстав\~позову,\~покликається на\~те,\~що на\~виконанні у\~Жидачівському відділі\~державної виконавчої\~служби у\~Стрийському районі\~Львівської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~перебуває виконавче\~провадження №\~68641961\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису №\~4928,\~виданого 24.01.2020\~ приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Гуревічовим\~О.М.\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~управління активами»\~ заборгованості.\~Державним виконавцем\~їй надано\~копію оспорюваного\~виконавчого напису.\~Вона з\~відповідачем як\~і будь-якими\~іншими особами кредитних\~договорів не\~укладала,\~між нею\~та відповідачем\~відсутні будь-які\~договірні зобов`язання. Вважає виконавчий напис незаконним, таким, що не підлягає виконанню, враховуючи наступні обставини. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими\~договорами» новим\~розділом такого\~змісту:\~«Стягнення заборгованості\~з підстав,\~що вишивають\~з кредитних\~відносин».\~Для одержання\~виконавчого напису\~додаються:\~а)\~оригінал кредитного\~договору;\~б)\~засвідчена стягувачем\~виписка з\~рахунка боржника\~із зазначенням\~суми заборгованості\~та строків\~її погашення\~з відміткою\~стягувача про\~непогашення заборгованості».\~Постанова набрала\~законної сили\~з моменту\~проголошення.\~Верховний Суд\~у своїй\~постанові від\~12\~березня 2020\~року у\~справі \~№ 757/24703/18-\~ц (провадження\~№ 61-12629св19) дійшов висновку,\~що оскільки\~серед документів,\~наданих банком\~нотаріусу для\~вчинення виконавчого\~напису, відсутній оригінал\~нотаріально посвідченого\~договору (договорів), за\~яким стягнення\~заборгованості може\~провадитися у\~безспірному порядку,\~а надана\~нотаріусу анкета-заява\~позичальника не\~посвідчена нотаріально,\~отже не\~могла бути\~тим договором,\~за яким\~стягнення заборгованості\~могло бути\~проведено у\~безспірному порядку\~шляхом вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису,\~тому наявні\~підстави для\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~у зв`язку\~з недотриманням\~умов вчинення\~виконавчого напису\~щодо подання\~стягувачем документів\~на підтвердження\~безспірної заборгованості\~боржника.\~У відповідача\~відсутній договір посвідчений\~нотаріально, а тому вважає, що наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, оскільки згідно п. 83 постанови від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний правовий висновок: «Таким чином,\~оскільки у\~судовому порядку\~постанову №\~662\~визнано незаконною\~та нечинною у вказаній вище\~частині,\~кредитний договір, який не є нотаріально\~посвідченим,\~не входить\~до переліку\~документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». У зв`язку із чим позивачка звернулася до суду із даним позовом. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 15.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.07.2022 /а.с. 12-13/. 11.07.2022 у зв`язку з неявкою відповідача та третіх осіб розгляд справи відкладено на 08.08.2022 /а.с.23-24/ Розгляд справи по суті відбувся 08.08.2022 за відсутності сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. У зв`язку з повторною неявкою відповідача просить постановити заочне рішення. Представник позивачки адвокат Ратич Т.М., також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, додаткові пояснення відстуні. Відповідач, ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався, а тому суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Треті особи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. та Жидачівський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Окрім того, судом на веб-порталі судової влади України публікувались оголошення про виклик у судове засідання представника ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною четвертою\~статті 268 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5\~статті 268 ЦПК України\~зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 08.08.2022, є дата складення повного тексту судового рішення 10.08.2022. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно виконавчого напису вчиненого 24.01.2020 приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за №4928 [PERSON] є боржником за кредитним договором №002-13063-100214 від 10.01.2014, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія управління активами». Стягнення заборгованості проводиться за період 08.02.2018 по 23.01.2020. Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 37\~905, 98 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією у розмірі 12\~314,40 грн. /а.с.9/. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 68641961 від 22.02.2022 відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», заборгованості за виконавчим написом №4928 виданим 24.01.2022 вчинений приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. /а.с.8/. Норми права та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 39\~Закону України\~«Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно з пунктом 19 статті 34\~Закону України\~«Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Згідно із статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Отже, відповідно до змісту наведених вище норм законодавства вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тобто відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~зі змінами внесеними\~постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~визначено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 (яка набула чинності та є чинною донині) визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Таким чином, відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. При вирішенні позовних вимог, суд керується правової позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року по справі №910/10374/17, де суд вказав, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Оскільки кредитний договір, на підставі якого був вчинений оскаржуваний виконавчий напис не був посвідчений нотаріально, існують підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 24.01.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховував обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі, вже нечинні. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до переконання, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., з порушенням вимог діючого законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат у справі. Положеннями статті 59\~Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови\~у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи\~\~з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно правової\~позиції Верховного\~суду в\~постанові від\~31\~січня 2022\~року в\~справі №\~185/5421/21\~винагорода адвоката\~за послуги\~згідно з\~договором про\~надання правової\~допомоги визначена сторонами\~у твердій\~(фіксованій)\~сумі,\~яка за\~весь час\~дії договору\~не змінюється\~в залежності\~від обсягу\~послуг та\~витраченого адвокатом\~часу. При\~зазначенні фіксованого\~розміру для\~виплати адвокатського\~гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Зазначене відповідає\~правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачка долучила договір про надання правової допомоги від 09.06.2022 укладений між адвокатом Ратичем Т.М. та Кондаковою У.С. /а.с.10/. Згідно з п. 1. вказаного Договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу, у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Жидачівський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиція (м. Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно п. 1.1. вказаного Договору суть правової допомоги: складання/подання адвокатом позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, адвокатських запитів, клопотань, заяв, участь (за необхідністю) Адвоката у судових засіданнях. Згідно п. 2.3. вказаного Договору загальна вартість послуг адвоката (гонорар адвоката) за цим договором становить 8\~000,00 грн. Відповідно до п.9\~ст. 139 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020 при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. \~\~\~\~\~З огляду на зазначене, враховуючи, те що стороною відповідача не подано заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, а представником позивача\~\~надано документальне підтвердження надання професійної правничої допомоги у розмірі 8\~000,00 грн., у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума у розмірі 8\~000,00 грн.\~\~ Окрім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір також підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved