Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

04.11.2020\~року до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] про\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням,\~звернулася позивач\~ [PERSON] ,\~який зазначив,\~що йому\~на праві\~приватної власності\~належить квартира\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~договором купівлі-продажу,\~укладеним\~10\~травня 2017\~року\~між [PERSON] \~та [PERSON] . У вказаній\~квартирі на\~цей час\~зареєстрований відповідач\~по справі:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~але\~не\~проживає у\~ній,\~в\~добровільному\~порядку з\~реєстраційного\~обліку\~по зазначеній\~адресі\~він\~не знявся,\~тому\~вирішити питання\~добровільного\~зняття\~відповідача з\~реєстрації\~неможливо. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але через канцелярію суду надав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, позовну заяву підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10 травня 2017 року, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира\~за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначена інформація також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 86676515 від 10.05.2017 року. Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 15.11.2021 року відповідач\~ [PERSON] , [INFO] ,\~зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про не проживання громадян від 20.05.2021 року ОСББ «Комарова 25-а» громадянин [PERSON] , [INFO] , не проживає у квартирі [ADDRESS] з 01.12.2017 року по теперішній час Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - про позбавлення права користування житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.\~379\~ЦК\~України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно ч. 1 ст.\~383\~ЦК\~України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до приписів ст.\~391\~ЦК\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.\~7\~Закону\~України\~«Про свободу\~пересування\~та\~вільний вибір\~місця\~проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.\~16\~ЦК\~України кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права та інтересу. Крім способів захисту цивільних прав та інтересів (ч. 2 ст. 16), суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 3 ст. 16). \~ \~ \~ \~Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача.

Outcome: approved