Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-09 00:00:00

22.06.2021 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, просить стягнути зАкціонерного товариства «Українська залізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.06.2020 р. по 14.09.2020 р. в сумі 123 234,36 грн та за період з 15.09.2020 р. по 22.10.2020 р. в сумі 47 119,02 грн, всього 170 353,38 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що у лютому 2020 р. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку у зв`язку з вимушеним прогулом. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14.09.2020 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02.02.2021 р., позов задоволено частково, скасовано наказ відповідача № 27/ос від 09.01.2020 р., його поновлення на роботі на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» з 09.01.2020 р., стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 221 096,94 грн без урахування податків і зборів та інших обов`язкових платежів, допушено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 30 785,77 грн, 1 531,96 грн. Наказом № 2188/ос від 22.10.2020 р. він був поновлений на роботі та отримав заробітну плату в розмірі 30 785,77 грн, на підставі наказу № 110/ос від 12.03.2021 р. отримав середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 190 311,17 грн та 1 531,96 грн витрат за сплачений судовий збір. В рішенні суду вказано, що середній заробіток за час вимушеного прогулу стягується за період з 20.01.2019 р. по 07.06.2020 р., що становить 122 робочі дні і середня заробітна плата становить 1 812,27 грн. Оскільки передбачена виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який розраховується з моменту звільнення до моменту прийняття рішення суду, то така виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути здійснена за період з 08.06.2020 р. по 14.09.2020 р., або день постановлення рішення судом, що становить 68 робочих днів (червень 2020 р. - 15 днів, липень 2020 р. - 23 дні, серпень 2020 р. - 20 днів, вересень 2020 р. - 10 днів). Зважаючи, що в рішенні суду встановлено розмір середньоденної заробітної плати, то розмір середнього заробітку за час вимушеного з прогулу з 08.06.2020 р. по 14.09.2020 р. становить 123 234, 36 грн, або 68 х 1 812,27 грн. Кім того на порушення вимог частини сьомої статті 235 КЗпП України відповідач виконав рішення суду про поновлення на роботі лише 20.10.2020 р., тому наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 47 119,02 грн, або 26 робочих днів: вересень 2020 р. - 12 днів, жовтень 2020 р. - 14 днів. Ухвалою суду від 01.07.2021 р. відкрито провадження у справі. ВідповідачемАкціонерним товариством «Українська залізниця» подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Основні засади судочинства, установлені частиною другою статті 129 Конституції України, доповнюють основоположний принцип верховенства права, який визнається і діє в Україні відповідно до статті 8 Основного Закону, і означена норма є визначальною у системі державної політики щодо захисту прав та свобод людини і громадянина. Такі конституційні положення кореспондуються із положеннями статтей 2, 4 ЦПК України, статті 5-1 КЗпП України, статті 15 ЦК України. За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею першою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції закріплено такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи; справедливість судового розгляду; публічність розгляду справи та проголошення рішення; розумний строк розгляду справи; розгляд справи судом, встановленим законом; незалежність і безсторонність суду. Справедливий розгляд справи включає в себе такі аспекти належного відправлення правосуддя, як право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права. Згідно частин другої сьомої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно статті 236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Встановлено, що протягом лютого-вересня 2020 р. у провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 757/5806/20-ц за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку у зв`язку із вимушеним прогулом. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2020 р., що набрало законної сили, позовні вимог [PERSON] задоволені частково, скасовано наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 27/ос від 09.01.2020 р., поновлено [PERSON] на роботі на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 09.01.2020 р., стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 221 096,94 грн без урахування податків і зборів та інших обов`язкових платежів; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі. Суд, задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] , виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства; при здійсненні розрахунку середньої заробітної плати суд виходив із довідки № 2 філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 09.01.2020 р., керувався Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., та дійшов висновку, що розмір середньоденної заробітної плати за останній два календарних місяці роботи, що передували дню звільнення позивача, становить 1 812,27 грн, а, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, дійшов висновку, що час вимушеного прогулу складає 122 робочі дні, або період з 10.01.2019 р. по 07.07.2020 р. Наданий суду наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 2188/ос від 22.10.2020 р. «Про поновлення на роботі за рішенням суду» свідчить, що означеним наказом скасовано наказ № 27/ос від 09.01.2020 р. щодо звільнення [PERSON] з посади начальника філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України; поновлено [PERSON] на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 09.01.2020 р.; підстава: рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2020 р. у справі № 757/5806/20-ц. Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, враховуючи, що передбачена виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який розраховується з моменту звільнення до моменту прийняття рішенням суду, вважає, що така виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути здійснена також за період з 08.06.2020 р. по 14.09.2020 р., що становить 68 робочих днів (червень 2020 р. - 15 днів, липень 2020 р. - 23 дні, серпень 2020 р. - 20 днів, вересень 2020 р. - 10 днів). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 р. у справі № 826/808/16 підтримала правову позицію, сформульовану раніше Верховним Судом України, та вказала, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Враховуючи, що в рішенні суду від 14.09.2020 р. встановлено розмір середньоденної заробітної плати у сумі 1 812,27 грн, то розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08.06.2020 р. по 14.09.2020 р. складає 123 234,36 грн, або 68 х 1 812,27. Суд, враховуючи, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі вважається видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступили до виконання своїх попередніх обов`язків, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, що на порушення вимог частини сьомої статті 235 КЗпП України Акціонерне товариство «Українська залізниця» виконало рішення суду про поновлення на роботі 20.10.2020 р., тому наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 47 119,02 грн, або 26 робочих днів: вересень 2020 р. - 12 днів, жовтень 2020 р. - 14 днів, тобто 26 х 1 812,27. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 703,53 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved