Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Тернопільської міської ради з участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якій просить визнати за ним право власності в порядку спадекування за законом після матері [PERSON] на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 113,4 кв.м., житловою площею 83,1 кв.м., зазначеного у плані під літерою «А», сарай під літ. Б площею 16,1 кв.м., підвалу площею 6,1 кв.м., сарай під літерою Г площею 22,3 кв. м., підвалу площею 9,2 кв.м., гаража під літерою Д площею 21,4 кв.м., вбиральні під літерою «Ж», огорожі під № 1. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що він є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначає, що він як син померлої [PERSON] є спадкоємцем за закону першої черги спадкування. Спадщину прийняв на підставі вимог ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із матір`ю в одному будинку. Інший спадкоємець за закону - його брат [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, не зважаючи на факт реєстрації по [ADDRESS] , а також із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, а проживав на орендованій квартирі. Вказує, що у відповіді приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Дзюбановською О. І. від 16.07.2021 роз`яснено, що позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - заведенні спадкової справи після смерті матері, оскільки на підставі поданих ним довідок про реєстрацію та місце проживання за різними адресами померлої [PERSON] неможливо встановити факт прийняття ним спадщини після її смерті. Однак, як вказує позивач, не зважаючи на те, що його мати у будинку [ADDRESS] була знятою із реєстрації і зареєстрована за іншою адресою - на час своєї смерті вона у цьому будинку по [ADDRESS] проживала разом із [PERSON] постійно. Тому, вказує, що він як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] постійно проживав із нею, відмови від спадщини протягом шестимісячного строку до нотаріуса не подав, а тому прийняв спадщину після її смерті на підставі ст. 1268 ЦК України. Окрім цього, пояснює, що його бабусі [PERSON] на праві власності належала 1/3 частина житлового будинку із відповідною частиною надвірних будівель у [ADDRESS] . Вказує, що як зазначено у технічному паспорті та генеральному плані будинковолодіння [ADDRESS] , складених 02.10.1991, [PERSON] була власником 1/3 його частини і воно складалося із: житлових будинків під літ. А, В; сараїв під літ.Б,Г; вбиральні під літ. «Ж»; огорожі під літ. 1. Заповітом від 19.11.1988 [PERSON] належну їй на праві особистої власності 1/3 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] заповіла в рівних частках матері позивача [PERSON] та його брату - [PERSON] . На підставі цього заповіту [PERSON] , 18.08.2020 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Дзюбановською О.І. брату позивача - спадкоємцю за заповіту [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого він є спадкоємцем 1/2 частки зазначеного у заповіті майна, тобто 1/6 частини будинку. Вказує, що 18.08.2020 на вказане майно за [PERSON] зареєстровано право власності, яке складає 1/6 частку спільної часткової власності. Стверджує, що на іншу частину спадкової маси, зокрема 1/6 частину житлового будинку із відповідною частиною надвірних будівель у [ADDRESS] , яка була заповідана його матері [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину на даний час, не видано нікому. Пояснює, що його мати [PERSON] не отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] , однак прийняла спадщину відповідно до вимог ст.549 ЦК України від 1963 року, який діяв на час смерті [PERSON] . Вказує, що [PERSON] фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки після смерті [PERSON] роздала родичам та сусідам частину майна померлої, а іншу частину речей, не придатних до використання по її вказівці позивач з братом вивезли на сміття. Також, пояснює, що його мати після смерті своєї матері ( [PERSON] ) продовжила проживати у вказаному будинку. Таким чином, вважає, що станом на час смерті спадкодавця, а саме [PERSON] , його мати успадкувала зазначене майно. Зазначає, що згодом частина будівель була знесеною і тому станом на 01.02.2005 у спадкову масу входили наступні об`єкти: житловий будинок з господарськими будівлями: житловий будинок під літ. А; сараї під літ.Б, Г, Е (сарай Е являється самочинним, збудований співвласницею будинку [PERSON] ); вбиральні під літ. «Ж»; гаражі під літ. В,Д (гараж В являється самочинним, збудований співвласницею будинку [PERSON] ); огорожі під літ. 1. Тобто, у спадкову масу входили зазначені об`єкти за винятком самочинно збудованих [PERSON] будівель. З огляду на викладене, оскільки його мати [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , а він прийняв спадщину після смерті матері за законом, просить позов задовольнити, визнати за ним право власності у порядку спадкування на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 113,4\~кв.м., житловою площею 83,1 кв.м., зазначеного у плані під літерою «А», сараю під літ. Б площею 16,1 кв.м., підвалу площею 6,1 кв.м., сараю під літ. Г площею 22,3 кв.м., підвалу площею 9,2 кв.м., гаража під літ. Д площею 21,4 кв.м.;вбиральні під літ. «Ж»; огорожі під літ.1. Ухвалою судді від 08.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 31.03.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Кузьменко І.О. позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, просить суд їх задовольнити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Третя особа [PERSON] у судовому засіданні щодо вирішення позовних вимог покладається на думку суду. Вказала, що [PERSON] не проживала із своєю матір`ю. Вважає, що позивач вправі успадкувати 1/6 частини будинковолодіння по [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, а також, що [PERSON] у квартирі його батька була лише зареєстрована, однак постійно проживала із своєю матір`ю. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. У судовому засіданні [PERSON] , який є сусідом позивача, вказав, що з 1984 року проживає на [ADDRESS] , та сім`ю [PERSON] знав добре. Пояснив, що [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом із своєю матір`ю. Зазначив, що позивач також проживав з матір`ю по вищевказаній адресі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що є сусідкою позивача, проживає по [ADDRESS] з 1962 року, сім`ю [PERSON] знала та знала [PERSON] , з останньою жила [PERSON] , оскільки [PERSON] потребувала сторонньої допомоги, [PERSON] доглядала за нею. Після смерті [PERSON] , [PERSON] проживала разом із сином [PERSON] за даною адресою. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС міськвиконкому м. Тернопіль. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , зазначене стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 18.09.2001 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 15 лютого 1972 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, 21 червня 1973 року даний шлюб розірвано. Також, 26 березня 1974 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, 19 червня 1993 року шлюб розірвано. 25.12.2001 [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 1712, вказане підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 25 грудня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського міського управління юстиції Тернопільської області України. [INFO] померла [PERSON] у віці 53 років, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 05 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. 19.11.1988 [PERSON] , що мешкає у [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: належну їй на праві особистої власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Вказане підтверджується копією заповіту [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] у віці 77 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 25 червня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Як вбачається з копії реєстраційного посвідчення від 04 жовтня 1991 року, Тернопільське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації посвідчило, що 1/3 частина житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та зареєстровано в реєстрову книгу за № 1536. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220754114 від 18.08.2020, на праві спільної приватної власності [PERSON] належить 1/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Згідно довідки від 16.07.2021 про склад сім`ї [PERSON] , 1975 р. н., який проживає на [ADDRESS] з 05.05.1978 по даний час, членами його сім`ї зазначено таких осіб: [PERSON] , 1951 р. н., померла [INFO] , дійсно проживала без реєстрації до дня смерті по вказаній адресі; [PERSON] , 1977 р. н., зареєстрована з 25.01.2001 по даний час, [PERSON] , 1997 р. н., зареєстрована з 25.01.2001 по даний час. Відповідно до довідки ТОВ «Міське БТІ» від 24.03.2015 № 281, 24.03.2015 проведено обстеження житлового будинку під літ. «А» загальною площею 113,4 кв. м., в тому числі житловою площею 83,1 кв. м. по [ADDRESS] . На земельній ділянці розташовані господарські будівлі та споруди, а саме сараї під літ. «Г», «Е», гаражі під літ. «В», «Д», огорожа № 1. Сарай під літ. «Б» та вбиральні під «Ж» знесені. Сарай під літ. «Г», гараж під літ. «Д» та частина прибудови під літ. «А» узаконено, згідно розпорядження Тернопільської міської ради народних депутатів від 10.06.1994 № 523. Сарай під літ. «Е» та гараж під літ. «В» є самочинні і які побудовані суміжним співвласником. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №25/2020, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , 1925 р. н., 25 червня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Дзюбановською О. І. заведено вказану спадкову справу на підставі заяви її онука, [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інших заяв до нотаріальної контори не надходило. Спадкоємців, які, відповідно до ст.1241 ЦК України, мали б право на обов`язкову частку, немає. 19.11.1988 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Першої тернопільської нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-3261, відповідного до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві особистої власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. 18 серпня 2020 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 (одну другу) частку від належної померлій [PERSON] 1/3 (однієї третьої) частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа № 129/01-16 від 16.07.2021 приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Дзюбановською О. В., з поданих [PERSON] довідок про реєстрацію та місце проживання за різними адресами померлої [PERSON] неможливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , заведення спадкової справи на звернення позивача не можливе. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР). Стаття 524 ЦК УРСР визначає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відтак, у випадку спадкування після смерті [PERSON] має місце спадкування за заповітом, оскільки остання склала заповіт, відповідно до якого 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] заповіла [PERSON] . У силу частини 1 статті 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частина друга даної статті передбачає, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Змістом частини 1 статті 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу, однак [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертала, проте вона фактично вступила в управління спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків допитаних у судовому засіданні. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцем її 1/6 частки спірного житлового будинку стала її дочка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] . Оскільки, спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року, то застосуванню підлягають норми ЦК України. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч.1. ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав разом з померлою на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Померла [PERSON] не отримувала свідоцтво на 1/6 частку житлового будинок, однак фактично вступила в управління належним їй спадковим майном, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Таким чином, позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з метою належного захисту прав позивача позов [PERSON] підлягає до задоволення, шляхом визнання за [PERSON] право власності в порядкування за законом після матері [PERSON] на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 113,4 кв.м., житловою площею 83,1 кв.м., зазначеного у плані під літерою «А», сарай під літ. Б площею 16,1 кв.м., підвалу площею 6,1 кв.м., сарай під літерою Г площею 22,3 кв. м., підвалу площею 9,2 кв.м., гаража під літерою Д площею 21,4 кв.м., вбиральні під літерою «Ж», огорожі під № 1

Outcome: approved