Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у жовтні 2019 року надійшла позовна заява Дніпровського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідачу [PERSON] , за його заявою, на виконання ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», було призначено тимчасову державну допомогу, яку останній отримував з 12.08.2015 п 21.01.2016. 01.02.2016, провідним фахівцем з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями центру зайнятості [PERSON] було складено акт №21, в якому встановлено, що [PERSON] згідно договору підряду від 02.07.2015 працював на ПАТ «ІНТЕРМІКРОДЕЛЬТА, ІНК» та мав матеріальний дохід у розмірі 3\~369,00 грн. Оскільки [PERSON] приховав та не надав відомостей про працевлаштування у ПАТ «ІНТЕРМІКРОДЕЛЬТА, ІНК», останній неправомірно отримав статус безробітного та допомогу по безробіттю у сумі 5\~749,48 грн. за період з 12.08.2015 по 21.01.2016. З огляду на вищевикладене, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом в якому просив суд стягнути з відповідача суму незаконно виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 5\~749,48 грн. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 25.11.2019 відкрито провадження у справі. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді Сліщенку Ю.Г. яким за ухвалою від 03.02.2020 прийнято її до свого провадження. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, справу було передано судді [PERSON] . У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді Кондрашову І.А. яким за ухвалою від 12.04.2021 прийнято її до свого провадження та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено,\~що відповідно до відповідно до копії заяви про надання статусу безробітного, 05.08.2015 [PERSON] звернувся до Бабушкінського РЦЗ (м. Дніпропетровськ) з заявою про надання статусу безробітного. Того ж дня, [PERSON] ознайомився з пам`яткою про права та обов`язки. Також [PERSON] подано соціальною картку де заначено, що останнє місце роботи БТІ 1231591з 19.02.2013 по 06.07.2015, заробітна плата 1\~218,00 грн. Згідно з копією акту №21 від 01.02.2016 встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ІНТЕРДЕЛЬТА, ІНК», що підтверджується наказами про прийняття та звільнення та мав матеріальний дохід у розмірі від ПрАТ «ІНТЕРДЕЛЬТА, ІНК» з 02.07.2015 по 30.09.2015згідно з договором підряду №000274/15 від 02.07.2015. На підтвердження додано договір підряду №000274/15. Відповідно до копії наказу №228, реорганізовано шляхом приєднання до Дніпровського міського центру зайнятості Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська. На підтвердження розміру виплаченої суми надано розрахунок. На підтвердження реалізації досудового механізму вирішення спору, надано лист вимогу. Так, виниклі правовідносини регулюються ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ЗУ «Про зайнятість населення», Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним Згідно з вимогами ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття є допомога по безробіттю. Безробіттям відповідно до положення ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» є соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. Зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом, що передбачено ч. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення». Згідно з п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. У силу вимог п.1,8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі : зайнятості особи; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Відповідно до вимог п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Як слідує з вимог ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, з аналізу вказаних норм права випливає, що встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, а також неповідомлення про зайнятість, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч.3 ст.36 закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Згідно з вимогами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 16.01.2019 прийнятій за результатами розгляду справи №№753/15556/15\~(провадження\~№ 14-445цс18), правильність здійснених\~розрахунків,\~за якими\~була проведена\~виплата,\~а також\~добросовісність набувача\~презюмуються,\~і відповідно\~тягар доказування\~наявності рахункової\~помилки та\~недобросовісності набувача\~покладається на\~платника відповідних\~грошових сум.\~ Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях. З огляду на те, що позивачем, на виконання приписів матеріального та процесуального права, надані належні докази, які підтверджують недобросовісність дій відповідача, що вплинули на надання статусу безробітного та виплату йому відповідної допомоги (у персональній картці [PERSON] зазначено останнє місце роботи БТІ 1231591 у період з 19.02.2013 по 06.07.2015 із заробітною платою у розмірі 1\~218,00 грн., в той час як відповідно до акту №21 та договору підряду №000274/15 останній мав трудові відносини з ПрАТ «ІНТЕРМІКРО ДЕЛЬА,ІНК» у період з 02.07.2015 по 30.09.2015, нарахування виплат по безробіттю мало місце з серпня 2015 року, в той час як [PERSON] по 30 вересня 2015 року був працевлаштованим за договором підряду №000274/15), заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1\~921, 00 грн. належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved