Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачка є власницею будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , яке належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину. Відповідачка є донькою позивачки, яку остання зареєструвала за вказаною адресою у 2020 році, проте донька проживала з власною сім`єю за іншою адресою. Після другого заміжжя [PERSON] змінила прізвище та проживає у іншому місці з чоловіком та дитиною, позивачка не може домовитись з відповідачкою в позасудовому порядку про її зняття з реєстрації. На даний час відповідачка не спілкується з позивачкою, з іншими членами родини також, її місце перебування невідоме для [PERSON] . У будинку на даний час зареєстровано четверо осіб, позивачка, як власниця змушена оплачувати комунальні витрати і платежі за особу, яка фактично в будинку не проживає, відповідно - не має змоги оформити житлову субсидію. Факт, що [PERSON] не проживає в будинку позивачки підтверджують акти про відсутність проживання відповідачки протягом тривалого періоду. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій вона також вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до інформації відділу обліку моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС України в Рівненській області щодо [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За приписами ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд зазначає, що відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоч про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення, опубліковане на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Крім того, відповідно до вимог ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвала суду від 26.05.2022 разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, відповідно до вимог ст. 190 ЦПК України, були направлені на адресу відповідачки, за якою остання згідно з відповіддю з Управління державної Міграційної служби в Рівненській області зареєстрована, проте повернулися до суду з відміткою пошти про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі даних та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як стверджується матеріалами справи, позивачка є власницею будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належить позивачці на праві приватної власності, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.01.2009, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22692947 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.12.2008, посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Пуховою Н.Ю. Згідно довідки Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про склад зареєстрованих осіб №75632 від 14.12.2021, у вказаному житлі зареєстровані позивачка та відповідачка. Згідно актів\~про не\~проживання особи\~від 03.05.2021,\~від 01.11.2021\~та від\~17.02.2022,\~складених [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~відповідачка за\~адресою: [ADDRESS] , не проживає з січня 2021 року та не несе жодних витрат по утриманні майна. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Наявність у відповідачки реєстрації в даному будинку, порушує право на користування житлом позивачки. За таких обставин, так як відповідачка протягом тривалого часу не проживає за адресою: [ADDRESS] , не несе витрат по утриманню будинковолодіння, наявність у відповідачки реєстрації в даному житлі порушує право власності позивачки, суд вважає, що позов в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовної вимоги про зняття відповідачки з реєстраційного обліку за вказаною адресою з огляду на таке. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 8 Правил реєстрації місця проживання з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці). Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 року), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного не підлягає задоволенню вимога позивачки щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачки за вказаною вище адресою, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі рішення суду і лише у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації, а спір з цього приводу між сторонами не виник. В подальшому в разі відмови у знятті з реєстрації в зазначеному будинку відповідачки на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства. Отже, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимоги позивачки щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачки, оскільки в розумінні норм статті 4 ЦПК України дана вимога є передчасною, так як права позивачки в даному випадку не порушені, а наявність рішення суду, що набрало законної сили, є підставою для зняття з реєстраційного обліку відповідачки. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати покласти на відповідачку.

Outcome: partial