Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

01.08.2022 року заявник - [PERSON] як законний представник малолітнього [PERSON] звернулась до суду із вищевказаною заявою. В обґрунтування вказує, що 09.11.2001 року між заявником і [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №977, від якого мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року шлюб між заявником і [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із заявником. Зазначає, що після початку відкритої військової агресії Російської Федерації проти України та початку військових дій безпосередньо в м.Маріуполі заявник з дитиною перебувала за адресою [ADDRESS] за місцем свого проживання. Приблизно в 20-х числах березня 2022 року від сусідів колишнього чоловіка [PERSON] заявник дізналась, що будинок у якому він проживав, знищено, а [PERSON] загинув. Також від сусідів стало відомо, що [PERSON] був похований його батьками недалеко від місця, де він загинув, на подвір`ї біля одного з будинків. Згодом, з метою особистої перевірки даної інформації, заявник пішла до місця проживання [PERSON] і побачила зруйнований будинок, де він проживав, а біля будівлі Лівобережного районного центру соціальної реабілітації дітей інвалідів за адресою [ADDRESS] , вона серед кількох могил, виявила могилу із встановленою на ній табличкою, на якій були вказані анкетні дані [PERSON] із зазначенням дати смерті [INFO] . В подальшому вона зв`язалась з батьками [PERSON] , і попросила їх повідомити про обставини загибелі [PERSON] Стверджує, що мати загиблого повідомила, що [PERSON] був поранений внаслідок вибуху міни, а потім загинув під завалами будинку внаслідок влучення снарядів. Через постійні обстріли, батько і сусід змогли поховати [PERSON] тільки через сім днів після його смерті у дворі неподалік місця його загибелі. Також вона підтвердила місце поховання і дату смерті [PERSON] [INFO] , яка була вказана на табличці на його могилі. 22.07.2022 року заявник, як представник малолітнього сина [PERSON] , звернулася до Оболонського ВДРАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), з письмовою заявою про державну реєстрацію факту смерті [PERSON] , однак отримала відмову у проведенні реєстрації. Вказує, що через окупацію м.Маріуполя російськими військовими, заявник позбавлена можливості зареєструвати у встановленому Законом України порядку смерть [PERSON] в позасудовому порядку та отримати будь-які документи встановленої форми про його смерть, а відтак просить суд встановити факт смерті [INFO] , [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, місце смерті: м. Маріуполь. Донецької області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу справ 01.08.2022 року матеріали справи передано в провадження судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.08.2022 року було відкрито провадження по справі та залучено в якості заінтересованої особи: Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві (адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул.Бульварно-Кудрявська,буд.16). В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи - Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відділу реєстрації. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника управління. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 09.11.2001 між заявником - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №977. Від шлюбу у подружжя [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.07.2011 року. (а.с.13) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року шлюб між заявником і [PERSON] було розірвано. (а.с.19) Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В силу ч. 1 ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, на підстави пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб з подальшим продовженням. Місто Маріуполь перебуває в тимчасовій окупації та на його території ведуться бойові дії. Як пояснювала в судовому засіданні заявник, що в 20-х числах березня 2022 року від сусідів [PERSON] вона дізналась, що будинок у якому проживав її колишній чоловік, знищено, а [PERSON] загинув. В подальшому заявник з метою перевірки вищезазначеної інформації пішла до місця проживання [PERSON] і побачила зруйнований будинок, де він проживав, а біля будівлі Лівобережного районного центру соціальної реабілітації дітей інвалідів за адресою [ADDRESS] , вона серед кількох могил, виявила могилу із встановленою на ній табличкою, на якій були вказані дані [PERSON] із зазначенням дати смерті [INFO] . Як вбачається з листа Оболонського ВДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) № 1936/21.5-52 від 26.07.2022 року - [PERSON] відмовлено у проведенні держаної реєстрації смерті [PERSON] , з підстав ненадання встановленого законодавством України документа, який є підставою для державної реєстрації смерті. Частиною 3, 4 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник посилається на фотознімок з могили, де вказано: [PERSON] - [INFO] (народився) - [INFO] (загинув) та скріншот переписки з особою на ім`я [PERSON] , яка описує смерть особи на ім`я [PERSON] . Заявник в судовому засіданні вказувала, що особи, які були очевидцями смерті [PERSON] загинули. Вона особисто не бачила як загинув [PERSON] , а його батьки, які б могли підтвердити смерть колишнього чоловіка, перебувають на території Російської Федерації. З огляду на викладене, у суду не достатньо доказів для встановлення факту смерті [PERSON] , оскільки суд позбавлений можливості встановити вказаний факт лише на підставі фото-сканера могили та скріншота переписки по вайберу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed