Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

17.06.2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2021 року вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є колишнім співвласником вказаної квартири, на час укладення договору купівлі-продажу був зареєстрований у ній, при цьому, зобов`язався знятись з реєстрації на протязі десяти днів з дня підписання договору, однак до цього часу цього не зробив. Рух справи у суді Позовну заяву подано до суду 17.06.2022 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.06.2022 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.08.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, шляхом опублікування оголошення на веб-сайті Олександрійського міськрайонного суду, в судове засідання не з`явився, тому, у відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без його участі при заочному розгляді справи. 12.08.2022 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст.280,281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, які надані в розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Нормативно-правове обґрунтування, фактичні обставини встановлені судом та позиція суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1\~ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1\~ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 386 Цивільного кодексу України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1\~ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного, реєстрація особи за місцем проживання надає їй можливість користування житлом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо зняття з реєстраційного обліку місця постійного проживання у вказаній квартирі є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Виходячи з положень статей\~16,\~391,\~386 ЦК України\~власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.07.2021 року. (а.с.9-10) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 304530743 від 08.07.2022 року) (а.с.28). Як вбачається з вказаного договору купівлі-продажу від 29.07.2021 року його було укладено між продавцями: [PERSON] та [PERSON] , яким квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.07.2007 року, виданого Олександрійською міською радою Кіровоградської області, та покупцем: [PERSON] . Згідно п.12 договору [PERSON] зобов`язався знятись з реєстрації у квартирі протягом десяти днів з дня підписання договору, однак, як свідчать досліджені судом докази, так цього і не зробив. 06.09.2021 року за заявою [PERSON] , як власника квартири [ADDRESS] , було виготовлено технічний паспорт вказаної квартири.(а.с.12-14). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , також підтверджується копією довідки КП «ОМБТІ» від 10.09.2021 року №226 (а.с.15). Згідно довідки КП «Житлогосп» від 09.06.2022 року №149 за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , зареєстровані: дочка власника [PERSON] , [INFO] , онука власника [PERSON] , [INFO] , та син колишнього власника - [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.06.2022 року №10, встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2003 року (а.с.17). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знає позивача, вони є сусідами та мають добрі сусідські відносини. Будинок, в якому вони з позивачем проживають, раніше належав ТОВ «Завод підйомно-транспортного устаткування «ВІРА-СЕРВІС ІНТЕРМАШ», і практично усі його мешканці були працівниками вказаного товариства. Вона, свідок, проживає в будинку з 1982 року, і тому знала майже усіх його мешканців. Сім`я відповідача [PERSON] купила квартиру в цьому будинку і прожила в ній близько 17-20 років. Свідок працювала вихователем в дошкільному закладі [ADDRESS] , куди ходив і [PERSON] , тому добре знала його сім`ю. Десь в 2010 році, коли [PERSON] ходив до першого класу, який раніше був при дошкільному закладі, його мати забравши сина переїхала на постійне місце проживання до м.Москва, де наскільки їй відомо, згодом вийшла заміж. Останній раз відповідача та його матір вона бачила в 2021 році, коли вони приїхали до м.Олександрія щоб продати квартиру, яку в них купила позивач. На той час відповідач був вже дорослим. Висновки за результатами розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, в якій зареєстрований відповідач, який є колишнім співвласником квартири та з невідомих причин не виконав зобов`язання щодо зняття з реєстрації у ній протягом десяти днів з моменту її продажу позивачеві. За викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним, оскільки позивач на їх стягненні з відповідача не наполягає. На підставі ст.ст.\~316,\~386,\~391 ЦК України,

Outcome: approved