Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою; судовий збір просив не стягувати. Позов мотивовано тим, що сторони уклали шлюб у 1999 році, мають дорослого сина [PERSON] , 2001 р. н. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, спільного майна не мають, проживають окремо більше 10 років. Шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки він не згоден жити з відповідачкою. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка 12 липня 2022 року отримала копію позовної заяви з додатками та копією ухвали про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; відзиву на позов не подала, із заявами до суду не зверталася. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 20 листопада 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Липоворізької с/ради Ніжинського району Чернігівської області за актовим записом № 6. За твердженням позивача, і це не спростовано відповідачкою, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, проживають окремо. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved