Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , та стягнення з останнього аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 15 липня 1995 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №602. Від шлюбу сторони у справі мають дітей, дочок, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актові записи №№1486,782. З початку квітня 2021 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Сімейні відносини на даний час не підтримуються. Часу на примирення сторони не потребують. Позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить суд, розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідач,\~який належним\~чином повідомлений\~про відкриття\~провадження по\~справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 15 липня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №602. Від шлюбу сторони у справі мають дітей, дочок, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актові записи №№1486,782. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Окрім того, частиною 8 ст.294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, позивач наполягає на розірванні шлюбу та відповідач відзив на позов не надав. При цьому позивач зазначила у позовній заяві про бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Статтею 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст.ст.181,182СК\~України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 2 та 3\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом\~у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.\~191\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається з матеріалів даної справи, на даний час після досягнення повноліття дочка, [PERSON] навчається і проживає з позивачем, яка не в змозі самостійно утримувати їхню дочку, у зв`язку з тим, необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Зазначені обставини підтверджуються також довідкою , виданою Київським національним університетом будівництва і архітектури від 19.04.22 р. №002 (Наказ про зарахування №1258/2 від 07.09.2020 р.). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (чч.2, 3 ст. 199 СК України). Згідно до положень ст. ст.\~191\~ч. 1,\~201 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, приймаючи до уваги, що [PERSON] продовжує навчання, їй ще не виповнилося 23 роки, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, відзив на позов не надав, суд приходить до висновку про наявність у дочки відповідача права на утримання, та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із\~ст.\~430\~ЦПК\~України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на утримання дітей між сторонами відсутня. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою й працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто з відповідача на користь позивача слід стягнути 992,40 грн. сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 992,40 грн. на підставі ч.6\~ст.141 ЦПК України. У відповідності до п.1. ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved