Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

20 липня 2022 року [PERSON] звернулася з позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений 23 вересня 2017 року, в якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] , оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за час спільного проживання відносини між ними погіршилися через те, що кожен має різні погляди на шлюб та сімейне життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, що призводить до частих сварок та непорозумінь. З січня 2022 року припинили шлюбні відносини та не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Вже не перший рік вона втратила почуття любові, поваги та розуміння, а тому подальше спільне життя та перебування у шлюбі суперечить її інтересам. 21 липня 2022 року відкрито провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з"явилися, подавши клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.2), що не суперечить вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відтак, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи без їх участі. Окрім того, відповідач у вказаній заяві визнав позовні вимоги та не заперечував щодо задоволення позову. Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб. Встановлено, що сторони уклали шлюб 23 вересня 2017 року у Бахмутському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 494 (а.с.4). Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Перебуваючи у шлюбі, подружжя не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом з січня 2022 року, поновлювати наміру їх не мають. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше існування шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, який теж наполягав на розірванні шлюбу, визнавши позовні вимоги. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати,малолітню дочку залишити на проживанні з матір`ю. Бажання відповідача залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Тому за бажанням позивача суд залишає її прізвище - [PERSON] . Питання судових витрат, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 992.40 грн, суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 496 гривні 20 коп. На підставі наведеного ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved