Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-30 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом, що в подальшому було уточнено, до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої\~води у\~розмірі 53\~667,78\~грн.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилався\~на те,\~що відповідачі\~зареєстровані та\~проживають у\~квартирі [ADDRESS] . Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої\~води за\~даною адресою,\~а відповідачі\~отримують надані\~послуги. Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з 19.06.2013 по 01.11.2021 у розмірі 53\~667,78 грн, що просять стягнути з відповідачів, а також судовий збір у розмірі 2\~270,00 грн. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, застосувавши строки позовної давності. Крім того просить суд звернути увагу щодо нарахувань за травень 2019 року, оскільки вважає, що нарахована в цей період сума заборгованості надумана. Також зауважує про наявність лічильника у квартирі та про розмежування розміру відповідальності між двома відповідачами. Від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких вона просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Щодо строку позовної давності зазначає, що він не пропущений з огляду на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)». Звертає увагу суду, що повірка лічильника була здійснена несвоєчасно, відтак нарахування відбувались за нормативами (нормами) споживання 0,140 м3 на 1 особу. Нарахування у травні 2019 року не є хибними, адже нарахування не відбувались, а сума в графі «нараховано» була незмінною протягом тривалого часу ще до травня 2019 року. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить винести рішення з урахуванням наявних доказів на підтвердження позиції позивача. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить винести рішення з урахуванням позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , відповідачі їх отримували на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Згідно відповідей Департаменту реєстраційних послуг ЗМР на запити суду щодо реєстрації місця проживання фізичної особи вбачається наступне: - відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.06.2013 по теперішній час (а.с. 15), що також підтверджується відміткою у паспорті (а.с. 35 зворотний бік); - відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.11.2017 (а.с. 14), однак був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.06.2013, що підтверджується відміткою у паспорті (а.с. 33 зворотний бік). Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сімї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобовязанням з договору найму житлового приміщення. Відповідно до\~п.\~12Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Відповідачі користуються комунальними послугами, однак оплату не вносять. В результаті не виконання обов`язків у відповідачів утворилась заборгованість за період з 19.06.2013 по 01.11.2021 у розмірі 53\~667,78 грн. Факт не внесення відповідачами оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який складений відповідно до вищезазначених Правил та Методики проведення нарахувань за особовим рахунком № [NUMBER] . Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк внесення щомісячних платежів визначений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань. З розрахунку, долученого Концерном «МТМ» до уточненої позовної заяви, встановлено, що за період заборгованості з 19.06.2013 по 01.11.2021 відповідачами здійснювались оплати: у липні 2013 року; у квітні, червні та липні 2014 року; у січні, березні, квітні, червні-листопаді 2015 року; у січні, лютому, квітні-травні, липні 2016 року; у січні травні-червні, серпні-вересні, грудні 2018 року; у січні, серпні-вересні, листопаді 2019 року; у серпні, жовтні-грудні 2020 року; у квітні-серпні, жовтні 2021 року (а.с. 51-53-зворотний бік). У відповідності до приписів ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Верховний Суд в постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №\~760/16111/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 301/1310/16-ц, від 14.04.2021 у справі №\~759/16720/16-ц. Здійснення відповідачем платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно, свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період. Так, з матеріалів справи вбачається, що платежі в розмірі, що перевищували щомісячні платежі, здійснені у липні 2013 року 337,59 грн при нарахуванні 71,61 грн; у квітні 2014 року 70,00 грн при нарахуванні 44,46 грн; у червні 2015 року 160,00 грн при нарахуванні 143,92 грн; у липні 2015 року 145,00 грн при нарахуванні 0,00 грн; у серпні 2015 року 60,00 грн при нарахуванні 35,98 грн; у січні 2016 року 757,00 грн при нарахуванні 566,20 грн; у лютому 2016 року 568,00 грн при нарахуванні 281,53 грн; у квітні 2016 року 282,00 грн при нарахуванні 15,58 грн; у травні 2016 року 319,91 грн при нарахуванні 0,00 грн; у травні 2018 року 100,00 грн при нарахуванні 0,00 грн; у червні 2018 року 150,00 грн при нарахуванні 0,00 грн; у серпні 2018 року 200,00 грн при нарахуванні 0,00 грн; у вересні 2018 року 100,00 грн при нарахуванні 0,00 грн; у серпні 2019 року 100,00 грн при нарахуванні 0,00 грн; у вересні 2019 року 100,00 грн при нарахуванні 0,00 грн. Окрім цього, відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 31.08.2022. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. З урахуванням усіх вищенаведених норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущені строки позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом. Щодо наявності лічильника та нарахувань за надані послуги, суд зазначає наступне. Відповідачем у відзиві зазначено, що в квартирі встановлено лічильник, але з жовтня 2015 року та по сьогоднішній день по всьому під`їзду, де знаходиться його квартира, відсутнє гаряче водопостачання, оскільки в трубах водопостачання є численні пориви. У зв`язку з цим нарахування у травні 2019 року в сумі 1\~133,49 за послуги з центрального постачання гарячої води є хибними. На підтвердження цього відповідач долучає Акт, складений 05.01.2022 комісією Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» щодо обстеження житлового буд. [ADDRESS] (а.с. 38). Суд, уважно ознайомившись з цим Актом встановив, що звернень від мешканців кв.\~ [ADDRESS] з питання відсутності гарячого водопостачання не надходило. Встановити період відокремлення стоякового трубопроводу гарячого водопостачання по кв. [ADDRESS] від подаючого трубопроводу не має можливості, зазначені роботи робітниками КП «Запоріжремсервіс» не виконувались. Регулювання відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавецем) і фізичною та юридичною особою (споживачем), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення здійснюється Правилами. Відповідно до п. 10 Правил оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Пунктом 15 Правил визначено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. У п. 21 Правил зазначено наступне: у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Як вбачається з акта № Г.П прийняття на облік квартирного приладу обліку гарячої води від 08.09.2015 за адресою: [ADDRESS] встановлено лічильник, що прийнятий на облік 08.09.2015. Міжповірочний інтервал становить 4 роки. Дата наступного строку держповірки 04.09.2019 (а.с. 36). Разом з тим, безпосередньо у даному акті зазначено, що у випадку прострочення термінів державної повірки, самовільного зриву пломб, втручання в роботу приладу, не надання доступу для контрольної перевірки показань приладу, не надання показань у зазначений строк нарахування плати за послуги з постачання гарячої води будуть здійснюватись з розрахунку нормами споживання на одну особу (а.с. 36). Відповідачами було здійснено повірку лічильника лише 22.02.2022, про що є відмітка у паспорті засобу вимірювальної техніки (ЗВТ) (а.с. 37). Таким чином, відповідачам було відомо про міжповірочний інтервал для лічильників та попереджено їх про наслідки несвоєчасної повірки. Щодо нарахувань у травні 2019 року за послугу з централізованого гарячого водопостачання відповідно до розрахунку (а.с. 51-53) вбачається, що сальдо нарахування (графа «борг на початок місяця») з березня 2016 року складає 825,90 грн і є незмінним до грудня 2018 року включно. В подальшому, відповідачами було внесено сплату за цю послугу в розмірі 30,00 грн, у зв`язку з чим з січня 2019 року і по грудень 2019 року включно сальдо становило 795,90 грн. Відтак, вбачається, що жодних нарахувань у травні 2019 року не було. Таким чином, суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених доводів щодо відсутності гарячого водопостачання і відповідно невірних нарахувань за надані послуги. Щодо вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобовязанням з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 541, ч. 1 ст. 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що відповідачі, як споживачі комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому позов Концерну «МТМ» підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved