Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 162776,32 грн. за кредитним договором № DN81AR56390161 від 10.12.2007, яка складається з наступного: 143291,93 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 19484,39 грн. - 3% річних від простроченої суми. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DN81AR56390161 від 10.12.2007 відповідач отримав кредит у розмірі 121634,00 грн. на термін до 09.12.2014 та відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у строки та у порядку, що встановлені кредитним договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав та 23.08.2012 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012 року з відповідача стягнута заборгованість. Ухвалення рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 24.09.2012 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 74214,62 грн. За період з 24.08.2012 по 15.06.2021 відповідач має заборгованість у розмірі 162776,32 грн., яка складається з наступного: 143291,93 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 19484,39 грн. - 3% річних від простроченої суми. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.06.2022 справу передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова (а.с.66-67). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2022 справу передано в провадження судді Гаврилюк С.М. 02.08.2022 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Представник позивача Дубовик В.В. просив розглянути справу без участі представника позивача, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував, про що зазначив у клопотанні (а.с.48). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою суду від 25.08.2022 постановлено справу розглядати у заочному порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DN81AR56390161 від 10.12.2007. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012 року, яке набрало законної сили 04.10.2012 року, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR56390161 від 10.12.2007 у сумі 303194 грн. 37 коп., та стягнуто з ПАТ «Акцент - Банк», [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000,00 грн. Як встановлено судом, за умовами Договору № DN81AR56390161 від 10.12.2007 [PERSON] отримав кредит 121634,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 9,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.12.2014. В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору № DN81AR56390161 від 10.12.2007 , заборгованість за ним станом на 21.08.2012 склала 313194,37 грн., в тому числі: 73814,62 грн. - заборгованість за кредитом, 57780,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 24909,19 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 156690,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.5-6, 14-17). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість у відповідача за період з 24.08.2012 року по 15.06.2021 становить 162776,32 грн., яка складається з наступного: 143291,93 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 19484,39 грн. - три відсотки річних від простроченої суми (а.с.7-11). Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статі 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З правового аналізу зазначених норм вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох відсотків річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16, провадження № 14 -254цс19. Судом встановлено, що позивач скористався правом звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту, звернувшись в листопаді 2012 року до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, вимоги якого задоволено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2012 року. Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. З матеріалів позову вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Оскільки у цій справі відповідач не надав суду жодних доказів виконання ним його грошового зобов`язання та матеріали справи таких доказів не містять, то позивач має право на відшкодування останнім понесених ним інфляційних втрат, а також трьох відсотків річних. Суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем та приходить до висновку про задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача 162776,32 грн, яка складається з наступного: 143291,93 грн - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 19484,39 грн - три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с.30), судовий збір у сумі 2441,64 грн.

Outcome: approved