Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , наступним чином: -у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 9,3 кв. м.; у користуванні [PERSON] залишити житлові кімнати площею 11,9 кв.м та 16,4 кв.м., вбудовану шафу загальною площею 0,2 кв.м.; -у загальному користуванні залишити: кухня - 7,8 кв.м., вбиральня -1,1 кв.м., ванна кімната -2,6 кв.м., коридор - 4,8; 6,7 кв.м., кладовка - 1,1 кв.м., балкон (лоджія) - 2,7 кв.м. Зобов`язати КП «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» та КП «Теплопостачання міста Одеси» розділити особові рахунки квартири [ADDRESS] , на два окремих особових рахунка [PERSON] та\~ [PERSON] у відповідності з порядком користування житловими кімнатами. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] , яка належить йому на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2016р„ що зареєстровано в реєстрі за номером 281, а інша 3/4 частина вищевказаної квартири належить відповідачу [PERSON] - на підставі договору дарування від 23.09.2016 року, що зареєстровано в реєстрі за номером 1262 (копія інформаційної довідки №266679437 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 17.10.2006 р. на квартиру, спірна квартира є трьохкімнатною, житлова площа - 37,6 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 9,3 кв.м., 2-а кімната - 11,9 кв.м., 3-а кімната - 16,4 кв.м., кухня 7,8 кв.м., вбиральня -1,1 кв.м., ванна кімната -- 2,6 кв.м., коридор - 4,8; 6,7 кв.м., вбудована шафа 0,2 кв.м., кладовка 1,1 кв.м.,-балкон (лоджія) - 2,7 кв.м. Загальна площа квартири 64,6 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані. З 20.01.2016р. позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, який 24.06.2020 року було розірвано. В період цього шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу відповідачка із донькою залишилася проживати у даній квартирі, а позивач переїхав до батьків та проживає за адресою [ADDRESS] , так як відповідачка не допускає позивача до квартири та чинить перешкоди у вільному користуванні [PERSON] своєю власністю. Особові рахунки на квартиру з оплати комунальних послуг (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) оформлені на позивача. Але,\~між позивачем\~та відповідачкою\~постійно виникають\~протиріччя з\~питання оплати\~комунальних платежів,\~оскільки позивач\~самостійно сплачує\~комунальні послуги,\~а відповідачка не сплачує та не бажає сплачувати грошові кошти за свою частку в користуванні комунальними послугами. У зв`язку з цим постійно утворюється заборгованість з оплати комунальних послуг, так як [PERSON] не має можливості сплачувати комунальні послуги і за себе, і за [PERSON] . Прохання [PERSON] переоформити (розділити) особовий рахунок на обох співвласників відповідачка ігнорує. В зв`язку з цим позивач 03.09.2020 року звернувся до КП «ЖКС «Чорноморський» із відповідною заявою про розділення особистого рахунку між співвласниками, але у задоволенні заяви було відмовлено. Оскільки сторони не можуть домовитися у порядку користуванні квартирою, позивач змушений звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою. Позивач надав до суду заяву, в якій вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення якого повідомлялася належним чином. Нею було надано до суду відзив, у якому зазначалося щодо неможливості сумісного проживання у спірній квартирі через психологічні причини і насильство з боку позивача. Також відповідачка посилається на те, що згідно Постанови Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року по справі № 947/13232/21 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення; накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу. Вказує на те, що квартира є трикімнатною, відповідно, в одній з кімнат проживає відповідачка, в двох інших її доньки (по кімнаті на дитину); тобто для проживання позивача місце відсутнє. Проживання [PERSON] у житловій кімнаті площею 9,3 кв.м. порушить, на думку [PERSON] , права дітей на гідні умови проживання та на дитинство в цілому. Спільне проживання за таких обставин є неможливим. \~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] , яка належить йому на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2016р„ що зареєстровано в реєстрі за номером 281; 3/4 частина вищевказаної квартири належить відповідачу [PERSON] - на підставі договору дарування від 23.09.2016 року, що зареєстровано в реєстрі за номером 1262 . Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 17.10.2006 р. , на квартиру [ADDRESS] , трьохкімнатна, житлова площа - 37,6 кв.м.: кімната - 9,3 кв.м., кімната - 11,9 кв.м., кімната - 16,4 кв.м., кухня 7,8 кв.м., вбиральня -1,1 кв.м., ванна кімната - 2,6 кв.м., коридор - 4,8; 6,7 кв.м., вбудована шафа 0,2 кв.м., кладовка 1,1 кв.м.,-балкон (лоджія) - 2,7 кв.м. Загальна площа квартири 64,6 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України\~закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч. 1,2 \~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1\~ст. 321 ЦК України). Згідно ч.\~1,\~2\~ст.\~355\~ЦК України\~майно,\~що є\~у власностідвох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати _особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у шлюбі спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями квартирами, (кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. 1/4 частини квартири, що належать позивачу, будуть складати: 37,6 кв.м житлової площі х 1/4 частини = 9,40 кв.м, що в натурі буде приблизно відповідати площі кімнати у 9,3 .м. Тому позивач просить встановити такий порядок користування спірною квартирою: у користування позивача виділити житлову кімнату площею 9,3 кв. м., що максимально відповідає його частці в праві власності на квартиру; у користуванні відповідачки залишити: житлові кімнати, площею 11,9 кв.м та 16,4 кв.м., та вбудовану шафу загальною площею 0,2 кв.м., що максимально відповідає частці в праві власності на квартиру; в загальному користуванні залишити: кухня - 7,8 кв.м., вбиральня - 1,1 кв.м., ванна кімната-2,6 кв.м., коридор 4,8; 6,7 кв.м., кладовка 1,1 кв.м., балкон (лоджія) - 2,7 кв.м. Ст. 360 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Ст. 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, я з стверджуються КМУ. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та енергопостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будівель та споруд та прибудинкових територій. Згідно ст. 104 ЖК України та п. 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Надаючи оцінку твердженням відповідачки щодо того, що у даній справі підлягають застосуванню положення ч. 3 ст. 358 ЦК України, відповідно до якої у разі неможливості надання у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної компенсації, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 365 ЦК України -\~Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників - 1. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. 2. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Суд звертає увагу на те, що відповідачкою не подано до суду зустрічного позову з відповідними вимогами. Також бере до уваги, що [PERSON] не з`являлася в судові засідання, не представляла будь-яких пропозицій щодо урегулювання спірного питання. Верховний Суд у Постанові від 22 травня 2019 року по справі № 715/1109/15-ц зазначив, що \~неможливість спільного володіння і користування майном може мати місце лише у тому випадку, якщо річ є неподільною. Відповідачкою не представлено до суду доказів, що спірне нерухоме майно є неподільною річчю. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, позов підлягає задоволенню. \~\~\~

Outcome: approved