Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (далі - позивач, ТОВ «Київські енергетичні послуги») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 6 813 грн. 60 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги (спожиту електричну енергію), 162 грн. 83 коп. інфляційних втрат та 537 грн. 80 коп. - три проценти річних від простроченої суми, а також 2 270 грн. судового збору. В обґрунтування позову ТОВ «Київські енергетичні послуги» зазначає, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. За адресою: [ADDRESS] , де споживається електрична енергія відповідачем, позивачем відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] на підставі пред`явлених відповідачем документів щодо права власності на квартиру. Свої зобов`язання з оплати послуг за спожиту електричну енергію відповідач виконує неналежним чином. Станом на 01.08.2021 року заборгованість за спожиту електричну енергію за вказаним особовим рахунком становить 6 813 грн. 60 коп. Заборгованість виникла у зв`язку з неповною оплатою боржником коштів за надані послуги та почала формуватись з січня 2019 року. Відповідач приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги» на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті постачальника, вчинивши фактичне споживання електричної енергії та здійснивши її часткову оплату. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6 813 грн. 60 коп., 162 грн. 83 коп. інфляційних втрат, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 537 грн. 80 коп. на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ТОВ «Київські енергетичні послуги» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (спожиту електричну енергію) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19.11.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2021 року розгляд справи відкладено на 24.02.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2022 року розгляд справи відкладено на 16.06.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2022 року розгляд справи відкладено на 05.08.2022 року. Відповідачу направлено судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». На виконання вимог ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд витребовував інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, однак з отриманої на запит суду відповіді компетентного державного органу не вбачається за можливе встановити місце перебування відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без участі позивача, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції, до суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення відповідачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання»; відзив на позов відповідач не подала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це, зокрема, послуги з постачання та розподілу електричної енергії. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 року № 429 ТОВ «Київські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. За положеннями абз. 4 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» упродовж чотирьох років з 1 січня 2019 року електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Тобто, ТОВ «Київські енергетичні послуги» упродовж чотирьох років з 1 січня 2019 року виконує функції постачальника універсальної послуги на території м. Києва, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі»; правонаступник Публічного акціонерного товариства «Київенерго»). За змістом п. 93 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», універсальна послуга - це постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України У м. Києві єдиним постачальником універсальної послуги є ТОВ «Київські енергетичні послуги». Таким чином, у зв`язку з реформою ринку електричної енергії та відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки за спожиту електроенергію, починаючи з 01.01.2019 року, проводяться компанією-постачальником - ТОВ «Київські енергетичні послуги». Згідно з п. 3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам для укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на власному офіційному веб-сайті. Такий договір є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За адресою: [ADDRESS] , де споживається електрична енергія боржником, ТОВ «Київські енергетичні послуги» відкрило особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] на підставі пред`явлення [PERSON] документів про право власності на квартиру та відповідно до п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», при передачі постачальнику (позивачу) універсальних послуг персональних даних щодо побутового споживача (відповідача) під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу. [PERSON] приєдналась до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги» на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті постачальника, шляхом фактичного споживання електричної енергії. Згідно з розрахунками позивача станом на 01.08.2021 року заборгованість відповідача за спожиті послуги складається з: 6 813 грн. 60 коп. - заборгованості за спожиту електричну енергію; 162 грн. 83 коп. інфляційних втрат та 537 грн. 80 коп. - три проценти річних від простроченої суми. Позивач відкриває на кожного споживача електричної енергії особовий рахунок, який є унікальним номером для ідентифікації споживача і відкривається він на особу, яка володіє/користується нерухомістю, а, отже, ця особа, за якою закріплено цей номер, і відповідає за оплату електричної енергії. Згідно пп. 2 п. 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ, споживач електроенергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. За змістом п. 4.10 ПРРЕЕ, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії. Згідно п. 4.12 ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Згідно п. 4.19 ПРРЕЕ, розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Відповідно до пп. 1, 2, 8 п. 5.2.1 глави 5.2. розділу V ПРРЕЕ, електропостачальник має право: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України; на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства. Станом на 01.08.2021 року заборгованість за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № [NUMBER] становить 6 813 грн. 60 коп. Заборгованість виникла у зв`язку з неповною оплатою боржником коштів за надані послуги, починаючи з січня 2019 року. Сума заборгованості та показники лічильника електроенергії, відповідно до яких проведено розрахунок заборгованості, відображені в особовій картці споживача, доданій позивачем до матеріалів позовної заяви. Так, в умовах реформи ринку електроенергії потрібно розмежовувати функції постачальника універсальної послуги та оператора системи розподілу. ТОВ «Київські енергетичні послуги» як постачальник універсальної послуги здійснює продаж електричної енергії та забезпечує розрахунки, надає споживачам інформацію та консультує відносно споживання електроенергії, пропонує сервіси і продукти по підвищенню енергоефективності, а оператор системи розподілу (у м. Києві це - ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі») забезпечує встановлення лічильників електроенергії і фіксує їх показники, забезпечує якість і надійність електропостачання, приєднує споживачів до електромереж і обмежує електропостачання, управляє системою розподілу. У даній справі відповідач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги» на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті постачальника, вчинивши фактичне споживання електричної енергії та здійснивши її часткову оплату Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина 1 статті 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10. 2011 року у справі № 6-38цс11. На момент подання позивачем позовної заяви до суду сума заборгованості відповідачем не сплачена. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, оскільки відповідач не сплачує заборгованість за спожиту електричну енергію у добровільному порядку, сума цієї заборгованості, інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми підлягають примусовому стягненню. Розмір суми заборгованості, розрахований позивачем, відповідачем у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому враховуючи наявність заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію, відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 2011187 від 22.04.2021 року та № 2147591 від 12.08.2021 року. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 270 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved