Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2017 року між ними був зареєстрований шлюб. У квітні 2017 року вони припинили спільне проживання. [INFO] народився син - [PERSON] . Шлюб між сторонами був розірваний 28 вересня 2018 року. Крім того, судом ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, виконавчий лист виданий 09 серпня 2018 року. Відповідач аліменти не сплачує, періодично заборгованість зі сплати аліментів сплачують його батьки. Дитина не знає хто його батько. [PERSON] не цікавиться життям дитини, не спілкується з ним. Відповідач не має емоційного зв`язку із сином, не має бажання бути присутнім у його житті. У зв`язку з цим позивачка звернулася з вищевказаною позовною заявою та просить позбавити [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні позивачка ствердила позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні, повідомила, що відповідач не забирав сина із пологового будинку, жодним чином не допомагав ні морально ні матеріально під час вагітності, пологів та після народження сина. Наразі з ним не спілкується, матеріальної допомоги також не надає. Нікіта не знає хто його батько. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи, в судове засідання не з`явилася. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 280 - 283 ЦПК України. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: 18 лютого 2017 року Лебединським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.2017 року, актовий запис № 16 (а.с. 5). В шлюбі, [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Лебединським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 30.08.2017 року (а.с. 6). 28 вересня 2018 року рішенням Лебединського районного суду Сумської області по справі № 580/1871/18 було розірвано шлюб між сторонами. Рішення набрало законної сили 29.10.2018 року (а.с. 9). Рішенням Лебединського районного суду Сумської області по справі № 580/1483/18 було стягнуто з відповідача, аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 11.09.2018 року. Виконавчий лист видано 09 серпня 2018 року (а.с. 11). Відповідач аліменти сплачує нерегулярно. З довідки - розрахунку від 18.01.2022 року № 2237-18.8 (а.с. 12) встановлено, що залишок боргу по вищевказаному виконавчому листу становить 11992,35 грн. Позивачка - [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , за вказаною адресою також зареєстрований її син - [PERSON] , що стверджено копіями відповідних довідок (а.с. 7,8) [PERSON] з 2019 року відвідує Лебединський заклад дошкільної освіти "Ромашка". Відповідач не привів та не забрав сина з садочку жодного разу, не піклується та не переймається його життям. Вихованням дитини займається мама та бабуся, які приводять та забирають дитину, відвідують батьківські збори, що підтверджується характеристикою від 21.01.2022 року (а.с. 10). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , кожен зокрема ствердили те, що [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям сина. Не спілкується з ним. Він навіть не забирав дружину з новонародженим сином з пологового будинку. [PERSON] - батько відповідача, повідомив також, що його син наразі перебуває за кордном. Зв`язок з ними не підтримує. Відповідно до висновку від 15.06.2022 Служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради (а.с. 32) виконавчий комітет Лебединської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у зв`язку з ухиленням його від виконання батьківських обов`язків. Крім того у висновку зазначено, що на засідання комісії був присутній батько - [PERSON] , який пояснив, що його син перебуває за кордоном і адреси та контактних даний він не знає. Зі слів [PERSON] , біологічний батько [PERSON] жодного разу не бачив свого сина. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Однак всупереч вказаній нормі Закону відповідач постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться її долею, життям, не відвідує її вдома. Жодної участі відповідач у вихованні сина [PERSON] не бере та не має бажання з ним бачитись, зі слів позивачки матеріальної не допомагає. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. У випадку ж ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати (батько) можуть бути позбавлені батьківських прав, як це зазначено у п.2 ч.1 ст. 164 СК України. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Статтею 12 Закону «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Під час судового розгляду знайшли своє підтвердження доводи про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, а саме - не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, на вітає зі святами та не дарує подарунки, жодного разу не з`явився в судове засідання. Оскільки, під час судового розгляду справи, знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд, на підставі п.2 ч.1 ст. 164, 165 СК України, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за вимогами про позбавлення батьківських прав в розмірі

Outcome: approved