Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписала заяву № б/н від 02.07.2010р. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення у письмовій формі. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, кредитний ліміт по якій у подальшому збільшився до 12 000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору - щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості. Відповідач не надала вчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Таким чином, у порушення п. 2.1.1.5.5 Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.03.2022р. має заборгованість 11242,12 грн., яка складається з наступного: - 9031,58 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 000,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; - 9031,58 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 2210,54 грн. заборгованість за простроченими відсотками; - 000,00грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 00,00 грн. нарахована пеня; - 00,00 - нараховано комісії. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.07.2010р. у розмірі 11242,12 грн. та судові витрати у розмірі 2 481,00грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 15.07.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 02.07.2010р. [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриваБанк», які були їй надані у письмовому вигляді, розміщені на сайті за посиланням www.privatbank.ua, зобов`язалась їх виконувати та слідкувати за їх змінами. Відповідно довідки б/н вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний договір б/н, за яким надано наступні кредитні картки: - [NUMBER] , дата відкриття 18.04.2013р., термін дії 11/16, тип карти «Універсальна»; - [NUMBER] , дата відкриття 21.07.2014р., термін дії 07/18, тип карти (не вказано); - [NUMBER] , дата відкриття 21.07.2014р., термін дії 07/18, тип карти (не вказано); - [NUMBER] , дата відкриття 26.05.2017р., термін дії 05/21, тип карти «Універсальна»; - [NUMBER] , дата відкриття 26.05.2017р., термін дії 05/21, тип карти «Універсальна»; - [NUMBER] , дата відкриття 08.02.2019р., термін дії 10/22, тип карти «Універсальна». При цьому карти [NUMBER] та [NUMBER] зазначені двічі. Згідно довідки № б/н про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н), вбачається, що 18.04.2013р. відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , 19.11.2013р. було встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн., 22.11.2013р. було встановлено кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн., який 12.02.2019р. було збільшено до максимального розміру 12000,00грн., станом на 05.11.2020р. зменшено до 0,00 грн. Відповідно наданої виписки за договором № б/н за період 18.04.2013-16.03.2022, складеним 16.03.2022р. вбачається, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , здійснювала користування кредитною карткою та фактично отримала кредитні кошти внаслідок придбання товарів, оплати послуг, переказу коштів, зняття готівки, поповнення мобільного у період з 25.11.2014р. по 24.10.2019р.. в сумі 11999,44 грн., що відповідає розміру кредитного ліміту, встановленого станом на 12.02.2019р. У подальшому відбувалось списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,6 відсотка та 3,5 відсотка, регулярних платежів та регулярних платежів з карти [NUMBER] , погашення обов`язкового платежу з карти [NUMBER] , поповнення готівкою своєї карти в терміналі самообслуговування, автоматичне погашення простроченої заборгованості та автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти [NUMBER] . Залишок після операцій станом на 01.02.2022 становить 11424,12 грн. Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, суму коштів в повній мірі не повернула. Останнє погашення заборгованості відбулось 20.06.2021р. регулярний платіж. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Із матеріалів справи судом встановлено, що у порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, суму коштів не повернув та ухиляється від її сплати. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно розрахунку заборгованості, вбачається, що загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити [PERSON] станом на 13.03.2022р. становить 11242,12 грн. та складається з наступного: - 9031,58 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 000,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; - 9031,58 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 2210,54 грн. заборгованість за простроченими відсотками; - 000,00грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 00,00 грн. нарахована пеня; - 00,00 - нараховано комісії. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно у повній мірі не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов не надано. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за користування кредитом в розмірі 11242,12 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved