Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-02 00:00:00

Позивач, ТОВ ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послугу з гарячого водопостачання у розмірі 29 185,32 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 300,97 грн та 3% річних - 2 254,31 грн, а також судовий збір 2 270 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у будинку [ADDRESS] здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (далі - ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ»; Товариство). 01.07.2014 між ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та [PERSON] , яка мешкає у квартирі [ADDRESS] , укладено договір № 420094/53 (о/р 111574) про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач своєчасно з квітня 2017 року не вносила плату за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 травня 2021 року у розмірі 29 185,32 грн. Відповідач як боржник, що прострочила виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язана також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2021 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. 03.08.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що [PERSON] не має права представляти інтереси ТОВ «Євро-реконструкція» на підставі довіреності, яка не посвідчена нотаріально, оскільки не являється адвокатом також не має права підписувати позовну заяву про стягнення заборгованості та завіряти додатки до позовної заяви про стягнення заборгованості та будь-які документи в інтересах Товариства. Крім того, ТОВ «Євро-реконструкція» не законно нараховано заборгованість за договором № 420094/53 від 01 липня 2014 року, оскільки нарахування здійснено по будинковому лічильнику, а не по лічильнику, який знаходиться у квартирі відповідача. Відповідно до п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній перевірці Періодична перевірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показниками засобів обліку за попередні три місяці. Товариство жодного разу не здійснювало перевірку лічнильника МБФИ 407262.000 № 4218357 у квартирі відповідача. Товариством здійснено невірні розрахунки щодо обліку води споживача, а тому вважає їх значно завищеними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки фактично перевірка лічильника не проводилась. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. 09 липня 2021 відповідач зверталася до Товариства із заявою щодо проведення перерахунку вартості наданих послуг з централізованого постачання гарячої води, у якій просила провести перерахунок за період з 2017 року по 2021 роки у зв`язку з показниками лічильника 484 куб. станом на 09 липня 2021 року, проте до теперішнього часу Товариством не направлено свого співробітника для перевірки лічильника відповідача. Крім того, відповідач надає роздруківки, які підтверджують оплату послуг з централізованого постачання гарячої води на користь позивача у сумі: 371 грн 10 коп., 594 грн 00 коп., 735 грн 00 коп., 1 855 грн 50 коп., однак вважає, що для розрахунку розміру спожитих послуг з централізованого постачання необхідно здійснити взаємну перевірку лічильників. Також у відзиві вказує, що позивач не надав доказів дотримання обов`язкового досудового порядку врегулювання спору. Крім того, вказує на пропуск позивачем строків звернення до суду за захистом порушеного права. посилаючись на те, що відповідно до ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), у зв`язку із чим застосувати до вимог про стягнення пені та штрафних санкцій нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України строків позовної давності в 1 (один) рік. Також зазначає, що пеня, штрафні санкції можуть бути нарахована тільки за 6 (шість) місяців, а тому просить відмовити в задоволенні вимог про стягнення нарахованих індексу інфляції а підставі ст. 625 ЦК України. Також просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 07.08.2021 від ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що оскільки ціна позову зазначеної позовної заяви складає 31 740,60 грн, що є меншим за сто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, така справа є малозначною, а отже представником у даній справі може бути будь-яка повнолітня особа з повною цивільною процесуальною дієздатністю. Таким чином, юридична особа здійснює представництво через представника, уповноваженого довіреністю на підписання та подання позовної заяви. Крім того, вказує, що з 01.03.2017 нарахування по ГВП проводиться згідно з нормою споживання 3 м.куб на 1 особу (зареєстровано 5 осіб), в зв`язку з відсутністю фактичних показників приладів обліку, за відсутності загальнобудинкового лічильника. Відповідно до вимог пункту 4,5 розділу IV «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» з 01.06.2020 р. за адресою відповідача було взято на абонентський облік засіб вимірювальної техніки питної води, встановлений перед водопідігрівачами в індивідуальних теплових пунктах (ІТП) для визначення обсягів гарячої води використаної споживачами послуг. Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку. Щодо доводів, викладених у відзиві про ненадання доказів дотримання обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, вказує, що у цивільному процесуальному законодавстві не має визначеного поняття досудового врегулювання спору. Щодо застосування строку позовної давності, у відповіді на відзив Товариство посилається на те, що доданий до позовної заяви розрахунок містить дані про часткове проводення оплати за послуги з гарячого водопостачання, що підтверджує вчинення дій, які свідчать про переривання перебігу позовної давності. Оскільки, відповідно до п. 9 Договору оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, початком нарахування 3% річних на заборгованість є наступний день, що слідує за останнім днем строку, коли зобов`язання мало бути виконано за умовами Договору, тобто з 21 числа кожного місяця, а початком застосування індексу інфляції до прострочених платежів за Договором є наступний місяць, що йде за місяцем, коли зобов`язання мало бути виконано за умовами Договору. Поряд з цим, звертає увагу, що до суми позовних вимог сума пені не входить та позивачем не нараховувалась. Товариство зазначає, що спір між сторонами виник з приводу стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що в силу положення цивільного процесуального законодавства з урахуванням предмету спору не дає достатніх підстав для здійснення відповідачу компенсації понесених судових витрат на правову допомогу. Наданий суду розрахунок витрат за надані адвокатом Ясинецьким О.А. послуг відповідачу у розмірі 10 000 гривень вважає безпідставним, необґрунтованим та неспіврозмірним з предметом, ціною позову та складністю судової справи, а також з обсягом наданих ним фактичних послуг. Інших заяв по суті справи не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 30.09.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401- VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1401), яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями. За приписами частин 3 та 4 ст. 131-2 Конституції України (в редакції Закону №1401) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді, зокрема, у малозначних спорах. За змістом статті 131-2 Конституції України необхідність її додаткової регламентації законом передбачена частиною четвертою цієї статті щодо встановлення винятків представництва в суді адвокатами, зокрема, визначення поняття малозначних спорів. У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Статтею 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частина шоста). Предметом позову в даній справі є стягнення 31 740,60 грн, а, отже, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки процесуального закону. Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Тлумачення частини першої статті 47 ЦПК України свідчить, що процесуальну дієздатність має, зокрема, фізична особа, яка досягла повноліття. Оскільки ціна позову зазначеної позовної заяви складає 31 740,60 грн, що є меншим за сто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, така справа є малозначною, тому представником у даній справі може бути будь-яка повнолітня особа з повною цивільною процесуальною дієздатністю. Таким чином, юридична особа здійснює представництво через представника, уповноваженого довіреністю на підписання та подання позовної заяви. Вказане є виключенням із загального правила прямої дії норми статей 59, 131-2 Конституції України та підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, яким передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Отже, аргументи, викладені у відзиві стосовно представництва у суді, подання та підписання позовної заяви. Крім того, позовну заяву підписано [PERSON] , а не [PERSON] як стверджує адвокат відповідача. Стосовно вимог про стягнення заборгованості суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за електроносії» від 10.04.2014 виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності з 01 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відповідно пункту 3.3. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», основними видами господарської діяльності товариства серед іншого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам; надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої види. Судом встановлено, що 01.07.2014 між сторонами укладено Договір № 420094/53 (о/р 111574 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по квартирі [ADDRESS] , опалювальною площею 77.7 кв.м. (далі - Договір). Відповідно до п. 1 Договору, виконавець ТОВ «Євро-Реконструкція» зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. На час укладення Договору діяла редакція ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно якої залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Згідно п. 4 Договору вбачається, що у квартирі відповідача встановлені засоби обліку гарячого водопостачання із зазначенням їх характеристик, а саме: виду - лічильник гарячої води; типу квартирного засобу обліку - ЛК-15; заводський номер - 4218357; початкових показань - 0000,664; місць встановлення - санвузол; міжповірочний інтервал - 4 роки до 08.2017 р. Відповідно частини 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції на час укладення Договору), передбачалось право споживача на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу. Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги. Підпунктами 6, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку; вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно з пп.8 п. 79 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 (в редакції, яка діяла на момент укладання між сторонами договору про надання послуг) до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання гарячої води включаються витрати, безпосередньо пов`язані із збутом таких послуг, а саме: зокрема, витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) будинкових приладів обліку гарячої води, якщо такі прилади є власністю підприємства. Підпунктом 4 п. 19 Договору визначено, що виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку гарячої води і теплової енергії, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких провожиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України. При цьому, власник порушеного права може скористатися не любим, а конкретним способом захисту свого права, який, як правило, прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Оскільки оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово- комунальних послуг, що є різновидом претензії чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживач у випадку пред`явлення до нього вимог про стягнення таких нарахувань вправі заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За умовами укладеного між сторонами договору (пп 4 п.19) обов`язок здійснювати повірку лічильників покладено на позивача, який стверджує, що з 01.03.2017 нарахування по ГВП проводиться згідно з нормою споживання 3 м.куб на 1 особу (зареєстровано 5 осіб), в зв`язку з відсутністю фактичних показників приладів обліку, за відсутності загальнобудинкового лічильника, а також вказує, що нарахування за послугу гарячого водопостачання проводилось відповідно до показників будинкового засобу обліку з червня 2020 року. Натомість, згідно п. 4 Договору вбачається, що у квартирі відповідача встановлені засоби обліку гарячого водопостачання із зазначенням їх характеристик, а саме: виду - лічильник гарячої води; типу квартирного засобу обліку - ЛК-15; заводський номер - 4218357; початкових показань - 0000,664; місць встановлення - санвузол; міжповірочний інтервал - 4 роки до 08.2017 р. Оскільки положення Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» містять положення про можливість покладення такого обов`язку на будь-яку сторону в зобов`язанні на підставі договору, і у даній справі сторонами було узгоджено покладення обов`язку здійснення повірки індивідуального лічильника саме на позивача, будь-яких змін до вказаного договору сторони не вносили, та за відсутності у матеріалах справи доказів виконання позивачем обов`язку в частині проведення періодичної повірки квартирного засобу обліку гарячої води за період з 2017 року по 01 липня 2020 року, його обслуговування та ремонт, суд дійшов висновку про вчинення Товариством дій, які унеможливили внесення відповідачем даних про спожитий об`єм опалення та гарячої води, оскільки саме позивач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, його обслуговування і ремонт. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (касаційне провадження № 61-27909сво18) та Верховним Судом у постановах: від 26 грудня 2019 року у справі № 522/17085/16-ц (провадження № 61-26756св18); від 20 листопада 2019 року у справі № 398/1581/18 (провадження № 61-44662св18); від 29 квітня 2020 року у справі № 521/6670/18 (провадження № 61-558св19); від 26 травня 2020 року у справі № 229/3182/17 (провадження № 61-38506св18), від 03 червня 2020 року у справі № 233/4684/17 (провадження № 61-24665св18). Крім того, відповідачем здійснено повірку засобу обліку гарячої води у липні 2020 року, а тому проведення позивачем нарахування за послугу гарячого водопостачання відповідно до показників будинкового засобу обліку з червня 2020 року є неправомірним, оскільки відповідно до п. 11 укладеного між сторонами договору, за наявності у квартирі засобів обліку води і теплової енергії справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених договором на встановлення засобів обліку. Більш того, умовами договору, а саме п. 7 передбачено, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку води та теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 (далі - Правила тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Пунктом 10 Правил передбачено, що оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 11 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Пунктом 12 Правил передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. У разі коли опалювальні пристрої в квартирі (будинку садибного типу) обладнано приладами-розподілювачами теплової енергії або потужність приладів опалення (радіаторів) не відповідає розрахунковій, споживач оплачує послуги за результатами розрахунків витрат тепла, які здійснюються виконавцем за методикою, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п.13 Правил). З огляду на викладене, а також те, що в період з квітня 2017 року по 1 липня 2020 року лічильник не знаходився на повірці у спеціалізованій установі, свідоцтвом від 01.07.2020 про повірку встановлено, що за результатами повірки лічильник відповідає вимогам ДСТУ № 3580, враховуючи відсутність доказів дотримання позивачем вимог п. 7 Договору та даних про нарахування об`ємів споживання за показниками будинкового засобу обліку, які можливо було б порівняти з даними об`ємів споживання за показниками квартирного лічильника, а також відсутність відповідної такої інформації у бухгалтерській довідці (а.с.6), наявність розбіжностей між обґрунтуванням позову та доказами на підтвердження заборгованості, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за послуги з гарячого водопостачання, а також інфляційних втрат та 3% річних, як похідних вимог. Наявний в матеріалах справи акт зняття показників лічильника ЛК-15 № 4218357, підписаний сторонами 23.09.2021, у якому міститься інформація про останню повірку лічильника - 30.06.2020 р. та причину зняття показників - коригування із фіксуванням показника лічильника станом на 23.09.2021 р. - 484 куб.м суд не може взяти до уваги, оскільки такий не стосуються спірного періоду. Щодо судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частинами першою-третьою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс 19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723 св 20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582 св 20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783 св 21). Відповідачем при подачі відзиву документально доведено указаний розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді. В той же час, позивач вказав, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу заявлений відповідачем є безпідставним, необгрунтованим та неспівмірним з предметом, ціною позову та складністю справи. Враховуючи наведені сторонами доводи щодо витрат на правничу допомогу понесених відповідачем, суд вважає їх частково обґрунтованими, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 5 000 грн в рахунок відшкодування судових витрат по справі.

Outcome: approved