Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

22 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів\~на малолітню\~дитинуз [PERSON] , зазначивши, що 06.12.2019р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Южненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зроблено актовий запис №168 та отримано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . На даний момент рішенням Балтського районного суду Одеської області від 19.01.2022р. шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу сторони спільно виховували малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на даний момент вона не працює, адже дитині ще не виповнилося 3 роки. Самотужки утримувати дитину важко, а добровільно відповідач матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає. Він періодично виїздить на заробітки за кордон та отримує там гарний дохід. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України та положення Конвенції про права дитини позивач стверджує, що вона не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. А оскільки, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має транспортний засіб, нерухоме майно, а саме: 4 земельні ділянки, які він здає в оренду та отримує регулярний дохід, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, тому вона вважає, що відповідач зможе сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судові засідання не з`явилася, однак просила справу слухати без її участі, про що зазначила в позовній заяві. Відповідач в судові засідання, що були призначені на 04.04.2022р., 27.04.2022р. та 29.07.2022р., не з`явився. Про дату, час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень з його підписом про вручення йому копії ухвали судді про відкриття спрощеного провадження з копією позову та додатками до нього та судових повісток. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив. 17 травня 2022 року від відповідача до суду із поштового\~відділення повернувся конверт із судовою повісткою про виклик його в засідання на 24.05.2022р. з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», який був надісланий йому рекомендованим листом на адресу зазначену в позові. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу «Центр надання адміністративних послуг» Балтської міської ради Одеської області №780 від 07.03.2022р. [PERSON] , [INFO] , з 26.02.2013р. по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яка відповідає адресі зазначеній в позовній заяві. Іншими належними даними про зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача суд не володіє, тому про дату, час і місце розгляду справи він повідомлявся шляхом розміщення на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області оголошення про виклик його як відповідача в судові засідання на 29.07.2022р. та 19.08.2022р. Справа не призначалась до слухання тривалий час, в зв`язку з тим, що суддя з 01 червня 2022 року по 27 липня 2022 року знаходилася у відпустці, згідно наказу Балтського районного суду Одеської області №2-в/с від 05.05.2022р. У зв`язку з неявкою в судові засідання відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано, відповідно до ст.280 ЦПК України, заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судові засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 21.01.2020р., актовий запис №423. З довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області №259 від 14.09.2021р. вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та до складу її сім`ї входить син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії рішення Балтського районного суду Одеської області від 19.01.2022р. шлюб між сторонами розірвано. Отже, з матеріалів справи вбачається, що малолітній син [PERSON] проживає разом\~із позивачем\~і знаходиться\~на її\~утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989р., визначено, що держави-учасниці\~визнають право\~кожної дитини\~на рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ,\~то ч.2\~ст.182\~СК України\~передбачено,\~що мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Абзацом 2\~ст.7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» установлено\~у 2022\~році прожитковий\~мінімум для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення,\~а саме для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Отже, вказана грошова сума визначена законом як мінімум, необхідний для утримання дитини та для забезпечення її першочергових потреб.

Outcome: partial