Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачкою 04.09.2015 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 06.11.2021 року. Під час перебування у шлюбі у позивача з відповідачкою народилась спільна дитина - син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) 20.11.2021 року. Зазначає, що спільне сімейне життя між ними не склалося, оскільки кожен має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, між ними постійно виникають сварки, свідком яких стає їх неповнолітня дитина, що в свою чергу тяжким чином впливає на його психічний стан та кожного разу спричиняють моральні страждання. Позивач зазначає, що він не бажає, щоб дитина страждала від негативної атмосфери в сім`ї, оскільки між позивачем та відповідачкою немає почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, піклування про сім`ю, а тому він не в змозі підтримувати нормальні відносини в сім`ї. Зазначає, що ведення спільного господарства та сумісне проживання разом неможливе та за його переконанням сімейні відносини між ним та відповідачкою остаточно припинені, підтримувати їх немає сенсу, а також вони не можуть бути відновлені, та будуть суперечити інтересам позивача. Крім того, зазначає, що з початку жовтня 2021 року, відповідачка з дитиною проживає окремо від нього. За таких обставин вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини з відповідачкою уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Його неодноразові прохання змінити спосіб життя, піклуватись про сім`ю не дали жодних результатів. Відповідачка не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.12.2021 року по справі відкрито провадження із призначенням до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін на 04.02.2022 року (а.с.20). 14.01.2022 року на адресу суду від представника відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому просить за результатами розгляду справи ухвалити судове рішення з урахуванням викладених у відзиві обставин та заперечень, а саме зазначено, що відповідач впевнена, що між подружжям можливе збереження нормальних сімейних відносин, та є підстави для вжиття заходів для примирення сторін, відповідач щиро бажає зберегти сім`ю, а жодного серйозного конфлікту між сторонами не відбулося (34-36). 24.01.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій просить суд не вживати заходів щодо примирення подружжя, а шлюб між ним та відповідачкою розірвати (а.с. 41-43). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.02.2022 року відкладено судовий розгляд цивільної справи на 25.03.2022 року з метою дотримання реалізації права відповідача на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с. 47) 22.02.2022 року на адресу суду від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив. Також, у запереченнях на відповідь на відзив відповідачка просить зупинити провадження у справі № 752/28795/21 та призначити [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю у шість місяців, посилаючись на те, що вона впевнена, що між нею та чоловіком можливе збереження нормальних сімейних відносин, а відтак є підстави для вжиття заходів для примирення сторін (а.с. 50-55). 25.03.2022 року справа не розглядалась, розгляд справи призначено на 27.05.2022 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2022 року клопотання відповідачки [PERSON] про надання строку тривалістю шість місяців для примирення - задоволено частково, надано подружжю строк для примирення три місяці та провадження у справі на цей строк зупинено, а розгляд справи призначено на 29.08.2022 року (а.с. 67-67). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2022 року, оскільки строк наданий сторонам для примирення закінчився судом поновлено провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04.09.2015 року Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) між позивачем та відповідачкою зареєстровано шлюб за актовим записом № 2382, про що повторно 06.11.2021 року видане свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 8). Під час перебування у шлюбі у позивача з відповідачкою народилась спільна дитина - син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) 20.11.2021 року (7). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом було надано сторонам строк на примирення, проте, як вбачається з матеріалів справи - сторони не примирились. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved