Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач у січні 2021 року звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. В обґрунтування посилається, що 17 червня 2020 року відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України [PERSON] звільнено з посади фотограмметриста відділу фотограмметричних робіт Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» за угодою сторін. Головним бухгалтером Коток Нелею Вікторівною за підписом генерального директора Красільного Євгена Костянтиновича Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» 08 липня 2020 року було надано довідку про доходи Позивача, відповідно до якої [PERSON] за час роботи на було всього нараховано заробітна плата в сумі - 50 222, 83 грн та начебто виплачена з врахуванням сплачених в державний бюджет податків в сумі - 40 429,36 . Однак, фактично загальна сума проведених виплат по заробітній платі [PERSON] від Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» станом на день звернення до суду з позовною заявою становить - 27 127,74 грн, а заборгованість Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» щодо нарахованих але не виплачених грошових коштів по заробітній платі Позивача становить - 13 301,62 грн. Станом на день подання позовної заяви до суду зв&apos;язок Позивача з колишнім роботодавцем Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» втрачено, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] в повному обсязі досі не погашено. У зв`язку з не невиплатою їй заробітної плати у день звільнення Позивач просить стягнути з Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» на користь [PERSON] заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 13 301, 62 (тринадцять тисяч триста одна) гривня 62 копійки та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 50 407, 96 грн, а всього - 63 709;58 грн, Стягнути з Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою Печерського районного суду від 13 грудня 2021 року прийнято цивільну справу до провадження. Відповідачем у вказані законом строки відзив на позовну заяву не надавався. Відповідачем у вказані законом строки заява із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надавався. Представником Позивача була надана заява про розгляд справи без участі Позивача та її представника. Судом, дослідивши надані докази, встановлено. Наказом Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» № 8-к від 20 січня 2020 року призначено на прийнято на роботу та призначено на посаду [PERSON] . Наказом вказаного державного підприємства № 63-к від 17 червня 2020 року [PERSON] звільнено. 08 липня 2020 року було надано довідку про доходи Позивача бухгалтером Коток Нелею Вікторівною за підписом генерального директора Красільного Євгена Костянтиновича Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство», відповідно до якої [PERSON] за час роботи на було всього нараховано заробітна плата в сумі - 50 222, 83 грн та виплачено з врахуванням сплачених в державний бюджет податків в сумі - 40 429, 36 грн. Положення частини першої статті 2 ЦПК України передбачають, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як передбачено частиною першою статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Із роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці "№ 13 від 24 грудня 1999 року, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Згідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки з вини відповідача позивачу не виплачена при звільнені вся сума нарахованої заробітної плати та не надано розрахунок на день звільнення з відомостями про окремі види виплат у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, останній вправі згідно статті 117 КЗпП України вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 18 червня 2020 року по 15 січня 2021 року. Відповідно до наданих Позивачем банківських виписок в період з 30 січня 2020 року по 16 листопада 2020 року та довідки про доходи [PERSON] від Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» від 08 липня 2020 року, суд встановив, що фактична невиплата повної грошової заробітної плати становить 12 351 грн, що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці "№ 13 від 24 грудня 1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Згідно пункту 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивачем надано суду довідку про доходи Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» від 02 липня 2020 року з якої вбачається, що заробітна плата позивача за останні два місяці, що передували місяцю звільнення становить 14 937,57 грн, а тому сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні з 18 червня 2020 року по 15 січня 2021 року становить 51 570,70 грн. Вказаний розрахунок у суду не викликає сумніву, а тому така сума підлягає стягненню з відповідача. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути суму судового збору, понесену Позивачем при подачі позову до суду як це передбачено статтею 141 ЦПК України. Крім того, відповідно до статті 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.

Outcome: approved