Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-04 00:00:00

10.09.2018 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 200 860,43 грн. та судових витрат в розмірі 3012,91 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 26.06.2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами, тарифами, складає між ним та Банком кредитний договір про, що свідчить підпис відповідача у заяві. В порушення вищезазначених умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.08.2018 року має заборгованість у розмірі 200 860,43 грн., яка складається з наступного: 55 430,68 грн. - тіло кредиту; 74 369,33 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 61 019,45 грн. - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 9540,97 грн. - штраф (процентна складова). 05.03.2019 судом ухвалено заочне рішення у даній справі, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість по кредитному договору б/н від 26.06.2012 року у розмірі 200 860 грн. 43 коп., та судовий збір у розмірі 3012,91 грн. 17.09.2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, згідно якої просив суд скасувати заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі №537/4072/18 за позовом ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості та призначити справу до судового розгляду у загальному порядку. В обґрунтуванні заяви вказав, що судових повісток по справі він не отримував та не знав про розгляд справи, а копію рішення отримав лише 31.08.2021 року. Звернув увагу суду на те, що суд не був повідомлений, що відповідач - [PERSON] є учасником бойових дій і є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER]. З 18.03.2014 року перебував у резерві збройних сил, був резервістом, як офіцер запасу, а з 15.07.2019 року був призваний на військову службу і перебуває на військовій службі по теперішній час. Фактично позов ПАТ «Приват Банк» визнає у розмірі 55430,68 грн. - тіло кредиту. Станом на 02.09.2021 року за вказаним рішенням ним уже сплачена сума у розмірі 8774,30 грн. Позовні вимоги в частині стягнення інших нарахувань, зокрема відсотків за користування кредитом, пені та штрафів не визнає. Крім того, оскільки він проходив службу в зоні АТО, та має статус учасника бойових дій, а особливий період у країні ще не закінчився, тому такі нарахування є незаконними згідно до положень ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де зазначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами установами організаціями усіх форм власності у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховується. 20.09.2021 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, прийнято до розгляду та призначено в судове засідання. 11.10.2021 року до суду надійшов відзив від ПАТ «ПриватБанк» згідно якого останні прохали відмовити у задоволенні заяви про скасування заочного рішення з підстав того, що заявник - відповідач по справі [PERSON] , належним чином був повідомлений та від нього не було жодних клопотань, заяв, заперечень. Посилання відповідача на докази які вже є в справі та були оцінені судом не може бути підставою для скасування заочного рішення. Відповідач погодився з умовами кредитування під час отримання кредиту. З моменту кредитування пройшло 9 років, протягом яких боржник не звертався до банку з претензіями щодо не правильності нарахування банком відсотків, що свідчить про те, що він погоджувався з ними. Стосовно посилання відповідача на неправомірність нарахування йому неустойки та відсотків під час перебуванні останнього в АТО, зазначили, що [PERSON] до банку з заявою про звільнення його від сплати штрафних санкцій пені і процентів по кредиту разом з передбаченими для цього документами не звертався. При цьому, згідно виписки відповідач протягом певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за договором. 11.11.2021 року судом розглянуто заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Заяву задоволено, скасовано заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.03.2019 року по цивільній справі №537/4072/18 за позовом ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду в загальному порядку, з призначенням підготовчого судового засідання. 03.12.2021 року до суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву ПАТ «ПриватБанк» згідно якого останній позовні вимоги визнав частково а саме тіло кредиту та прохав стягнути з нього залишок заборгованості у розмірі 11 916,88 грн. Вказав, що фактично позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за період з 05.01.2013 року по 20.08.2018 року, тобто за шість років. Оскільки позовна давність встановлена тривалістю у три роки тож, позивач може звернутися до суду з заявою про стягнення заборгованості лише з 10.09.2015 року по 10.09.2018 року. Станом на 10.09.2015 року, згідно розрахунків банку тіло кредиту складало 2919,21 гривень, нараховані відсотки за користування кредитом складали 18,9 гривень. Крім того позивач не звертався до відповідача з листом до 10.09.2018 року про погашення кредиту та причин заборгованості по кредиту, не повідомив, що є заборгованість по кредиту. Відповідач [PERSON] з 21.04.2017 року, відповідно до наказу військового комісара Кременчуцького ОМВК № 62 був зарахований до оперативного резерву першої черги військової частини [NUMBER] за ВОС-0305003. З 15.07.2019 року був призваний на військову службу і перебуває на військовій службі по теперішній час. Військова частина [NUMBER], має військове звання старший лейтенант, є учасником бойових дій, ветеран війни. Оскільки [PERSON] проходив службу в зоні АТО, має статус учасника бойових дій, особливий період у країні ще не закінчився, а тому такі нарахування є незаконними. На підтвердження своєї позиції посилається на ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де зазначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Станом на 10.09.2018 року відповідач мав заборгованість перед позивачем в розмірі 55430,68 гривень - тіло кредиту. На теперішній час з жовтня 2020 року по листопад 2021 року сплачено 43513,8 гривень. Сума боргу по тілу кредиту станом на 01.12.2021 року складає (55430,68-43513,8 гривень) 11916,88 гривень. 28.12.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив від ПАТ «ПриватБанк» згідно якого останні вказали, що нададуть уточнення до позовної заяви які прохатимуть задовольнити. Вказали, що Банком було надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Щодо заперечень відповідача - військовослужбовця про нарахування відсотків та неустойки зазначили, що відповідно до листа Міністерства оборони України від 21.08.2014 N 322/2/7142 «Щодо документа, який підтверджує призов під час мобілізації та проходження військової служби» документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки; документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, можуть бути довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які здаються військовою частиною. Теж саме повідомляла Юридична служба Збройних сил України, а саме: «Особливий період почався 17.03.2014 року (Указ Президента України № 303 «Про часткову мобілізацію») і триває до нині. Моментом виникнення права на ненарахування штрафних санкцій, пені і процентів: - 17.03.2014 року - для тих осіб, які станом на 17.03.2014 року вже були військовослужбовцями; - дата прийняття на військову службу (за контрактом і за призовом, зокрема призов; час мобілізації) для тих осіб, які стали військовослужбовцями після 17.03.2014 року. Отже, якщо військовослужбовець, який має невиконані зобов`язання (зокрема, кредитні зобов`язання) пропонується: звернутися до установи (зокрема, банку) з заявою провести звірку зобов`язань та отримати довідку із сумою залишку заборгованості по тілу кредиту, а також процентах, комісіях, штрафах тощо. Цей етап є важливим і радимо починати з нього задля розуміння реальної «картини» зобов`язання, що буде підтверджено офіційною інформацією від банку. Звертатися можна особисто, через представника (який має підтверджуючі документи), а також поштою (лист радимо відправляти з описом вкладення та повідомленням про вручення). звернутися до установи (банку) із заявою про звільнення від сплати штраф в санкцій, пені і процентів по кредиту, а також про звільнення від сплати страхових платеж якщо такі передбачені кредитним договором. До заяви необхідно додати документи, які підтверджують етап військовослужбовця. Такими документами можуть бути: військовий квиток; посвідчення офіцера; довідка про призов на військову службу; довідка про проходження військової служби, що видається у військовій частині. У випадку надання копій документів, вони мають бути завірені встановленим порядком.» Відповідач із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів по кредиту із доданням вказаних вище копій документів не звертався. Враховуючи викладене вище, вважають, що надані до суду докази не дозволяють встановити факт проходження військової служби відповідачем. Стосовно посилання відповідача на відсутність повідомлень чи вимог про існування боргу зауважили, що заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин, а також претензії даним продуктом Банку не направляються. При укладанні договору вся необхідна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту була доведена до відома позичальника, що підтверджується його підписом у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Для зручності клієнтів у ПриватБанк організована: «Цілодобова служба клієнтської підтримки 0800500003; «Цілодобовий онлайн чат, розміщений на сайті www.privatbank.ua; «Інтернет-банк Приват24 www.privat24.ua; Термінали самообслуговування, адреси розміщення яких можна подивитися сайті www.privatbank.ua; Смс-канал - послуга МоbіІеВаnkіng. Також, при необхідності отримання інформації (у тому числі виписок, довідок про розмір заборгованості та інше), клієнти АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мають можливість ознайомитися з нею в обслуговуючому відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено обов`язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині не знання наявності та суми заборгованості являються необґрунтованими. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. Пільговий період кредитування - це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0.01% річних (п. 1.1.1.49). У разі не погашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6). Тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною договору, перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності цими умовами (п. 1.1.1.91). Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені "тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% (з 02.04.2014 року Наказом -2014-6635230 від 02.04.2014 р. розмір платежу було зменшено до 5%) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості. Строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4). У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у с трок передбачений договором (п.1.1.1.72). У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг (п .2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2.) Стосовно позовної давності вказаної відповідачем зазначили, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного плата залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 05.2020 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача у листопаді 2018 року - до спливу строку позовної давності. 30.12.2021 року від позивача АТ КБ «ПриватБанк» надійшла уточнена позовна заява, згідно якої останній прохав стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2010 року в сумі 169 426,73 грн., яка складається з наступного: 121 054,77 грн - заборгованість за тілом кредиту в тому числі і заборгованість за простроченим тілом кредиту; 48 371,96 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. На підтвердження вказаної заборгованості надали розрахунок заборгованості за договором б/н від 11.11.2010 року укладеного між ПриватБанком та [PERSON] та копію анкети заяви від 11.11.2010 року. 01.08.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання АТ КБ «ПриватБанк» свого представник не направив, про причини неявки суд не повідомив, у позові зазначено про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов визнає частково в сумі 11916,88 грн. з урахуванням вже сплаченого боргу, в задоволення решти вимог прохав відмовити. Враховуючи наявність клопотань сторін про можливість розгляду справи за їх відсутності, суд вирішив на підставі ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Між позивачем - Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем - [PERSON] 26.06.2012 року було укладено кредитний договір № б/н за яким відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. А відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених в договорі. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а відповідач зі свого боку допустив порушення зобов`язання по кредитному договору та станом на 20.08.2018 року мав заборгованість у розмірі 200 860,43 грн., яка згідно наданого позивачем розрахунку складалася з наступного: 55430,68 грн. - тіло кредиту; 74369,33 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом; 61019,45 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 9540,97 грн. - штраф (процентна складова). Згідно наявної в матеріалах справи довідки, ПриватБанком було видано [PERSON] за період з 05.01.2013 року по 14.09.2016 року чотири картки, строк дії останньої [NUMBER] встановлений до 05.2020 року. З виписки за договором від 26.06.2012 року б/н, сформованої 13.12.2021 року вбачається, що відповідач користувався карткою з початку відкриття рахунку і до середини 2017 року, потім у кінці 2020 року та 2021 році на картку [NUMBER] зараховувалися кошти в рахунок погашення заборгованості. З позовом ПриватБанк звернувся 10.09.2018 року. Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати наданого Військовою частиною [NUMBER], протягом чинності заочного рішення суду від 05.03.2019 року, за виконавчим листом №537/4072/18 від 10.04.2019 року з відповідача [PERSON] утримано 32051,08 грн за період з жовтня 2020 року по липень 2021 року. Згідно виписки за договором від 13.12.2021 року вбачається, що за період, вересень - листопад 2021 року включно, було стягнуто в рахунок виконання судового рішення, ще 8602,49 грн. Як зазначалося вище 30.12.2021 року Банком було подано уточнення до позовної заяви, згідно якого останній прохав стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2010 року в сумі 169 426,73 грн., яка складається з: 121 054,77 грн - заборгованість за тілом кредиту в тому числі і заборгованість за простроченим тілом кредиту; 48 371,96 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. На підтвердження даної заборгованості станом на 21.12.2021 року надано довідку про заборгованість в сумі 169 426,73 грн. Однак, суд не може прийняти до розгляду дану уточнену позовну заяву так, як предметом розгляду поданого 10.09.2018 року позову був договір укладений між ПриватБанком та [PERSON] б/н, від 26.06.2012 року, згідно підписаної анкети-заяви, тоді як позивач подає уточнену позовну заяву посилаючись на договір укладений між ПриватБанком та [PERSON] б/н від 11.11.2010 року, додаючи копію відповідної анкети заяви від 11.11.2010 року, довідку про заборгованість за вказаним договором та прохає стягнути наявну за невиконання умов договору заборгованість у сумі 169426,73 грн. Суд враховує надану позивачем відповідь на відзив та долучену виписку за договором від 26.06.2012 б/н, сформовану 13.12.2021 року. Однак, враховуючи, що уточнені позовні вимоги судом не розглядаються оскільки уточнення не стосується предмету позову, тож суд розглядає вимоги заявлені в межах позовної заяви від 10.09.2018 року. При цьому, суд враховує позицію позивача про наявність заборгованості за договором б/н, від 26.06.2012 року, яка прослідковувалася і до подання уточненого позову. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що відповідач та банк уклали кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms, розрахунки заборгованості, довідку про видані кредитні картки, виписка по рахунку. Однак, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підпису відповідача. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування, в тому числі процентну ставку. Також , матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку що розміщувався на сайті https://privatbank.ua/terms/ розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. А також відсутні докази того що відповідач був належним чином ознайомлений та погодився зі змінами та доповненнями Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Банку www./privatbank.ua. При цьому відповідач визнає лише тіло кредиту категорично заперечуючи проти нарахованих відсотків та неустойки. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин не можна застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.06.2012 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом вересень 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг та зміни до них, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При цьому, витяг з тарифів, як вказувалося вище також не містить підпису відповідача. Відтак, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені, штрафів, відсотків відсутні, оскільки така відповідальність позичальника при укладенні договору не була обумовлена його умовами та за відсутності підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, де визначено про можливість банку стягувати відповідні суми та умов їх зміни. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тож з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту підлягають задоволенню, а в частині відсотків та неустойки не підлягають до задоволення. При цьому, доводи відповідача щодо звернення позивача до суду поза межами строку позовної давності не заслуговують на увагу оскільки, позивач звернувся до суду 10.09.2018 року, тоді як строк дії картки відповідача був встановлений до кінця травня 2020 року. Стосовно доводів відповідача про нарахування останньому відсотків під час дії особливого періоду по при те, що він є військовослужбовцем суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] з 21.04.2017 року, відповідно до наказу військового комісара Кременчуцького ОМВК № 62 був зарахований до оперативного резерву першої черги військової частини [NUMBER] за ВОС-0305003 (довідка № 8/460 від 01.12.2021 року). З 15.07.2019 року був призваний на військову службу (довідка №1005 від 03.09.2021 року), і з серпня 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях (довідка №1158, від 02.09.2021 року). Має військове звання старший лейтенант, є учасником бойових дій (посвідчення серії [NUMBER] від 29.01.2020 року), ветеран війни. Згідно до ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року. Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеної у Постанові від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц (касаційне провадження №61-16144св18). Тож, вбачається, що відповідач був резервістом та був призваний на службу з 15.07.2019 року тобто вже після подачі позову до суду. При цьому суд зазначає, що оскільки відповідач є військовослужбовцем та учасником бойових дій, тому з урахуванням Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відсотки за користування кредитними коштами та штрафні санкції не підлягають до нарахування та стягненню у період після 15.07.2019 - коли відповідач був мобілізований у зв`язку з проведенням антитерористичної операції. Як вказувалося раніше, згідно матеріалів справи, в порядку виконання рішення суду від 05.03.2019 року по справі № 537/4072/12 з відповідача фактично було стягнуто на погашення заборгованості перед позивачем, за договором б/н від 26.06.21012 року, (32051,08 + 8602,49) = 40653,57 грн. При цьому доводи відповідача [PERSON] щодо погашення заборгованості, станом на 03.12.2021 року, саме в сумі 43513,80 грн. не підтверджені у повному обсязі, належними доказами. Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.08.2018 року, заборгованість за тілом кредиту становить 55430,68 грн. Виходячи з того, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, надані Банком на кредитну картку, але не повернув їх у повному обсязі, то суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 55 430,68 грн. є підставними і підлягають до задоволення. При цьому, суд згідно наявних матеріалів справи, враховує кошти які надійшли на погашення заборгованості за вказаним договором у 2020-2021 роках, та вважає, що до стягнення підлягає різниця між ними, тобто залишок боргу у сумі 14 777,11 грн. В решті позову слід відмовити з вказаних вище підстав. При цьому, суд зауважує, що в матеріалах справи наявні довідки Банку щодо боргу відповідача станом на 2021 рік, однак враховуючи фактично відсутність заяви по суті (уточнень), щодо їх стягнення суд не може вийти за межі позовних вимог за позовною заявою від 10.09.2018 року. Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову (27,60 %), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 831,56 грн.

Outcome: partial