Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що їй, а також її донькам та онуку - відповідачці та третім особам, на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Фактично у квартирі ніхто не проживає. Відповідачка не бере участі в утриманні житла, вартість комунальних послуг сплачує позивач. Враховуючи строки позовної давності, у період з червня 2018 року по червень 2021 року відповідач не проводила оплати по утриманню житла, між сторонами не досягнуто згоди щодо відшкодування витрат на утримання квартири. Позивачем у період з червня 2018 по грудень 2020 року здійснено оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 31\~412,03 грн. Відповідачка є співвласником ј частини квартири. ЇЇ син [PERSON] у спірному періоді навчався у вищому навчальному закладі, проходив строкову службу та службу за контрактом. З огляду на зазначене відповідач мала б сплатити за 2018 рік за себе та за сина 2741,10 грн., 2019 рік за себе та за сина 8036,77 грн., 2020 рік тільки за себе 2464 грн., всього 13\~241,87 грн. Крім того, понесені інфляційні втрати від простроченої суми становлять 2607,15 грн., три відсотки річних 1160,13 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] в розмірі 13\~241,87 грн., суму трьох відсотків річних за користування грошовими коштами в розмірі 1160,13 грн., інфляційні збитки в сумі 2607,15 грн.; а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5\~000 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 22.06.2021 відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 10.08.2021 відкладено розгляд справи у зв?язку з неявкою відповідача. 30.08.2021 відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача. 28.09.2021 у зв?язку із зайнятістю головуючого судді у розгляді іншої справи судове засідання відкладено. 27.10.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із витребуванням доказів. 11.11.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із закінченням процесуального часу. 08.12.2021 судове засідання не відбулось у зв?язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. 26.01.2022 відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача. 10.02.2022 відкладено розгляд справи за клопотанням позивача. З 24.02.2022 справа була знята з розгляду на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022 №5 у зв?язку із запровадженням воєнного стану. 12.05.2022 судове засідання призначене на 31.05.2022. 31.05.2022 розгляд справи відкладено за клопотаннями представників сторін. 21.06.2022 судове засідання відкладено у зв?язку з неявкою позивача. 14.07.2022 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснили, що відповідачка не бере участь в утриманні квартири. Протягом періоду, у якому її повнолітній син навчався у вищому навчальному закладі та проходив військову службу відповідачка, як особа, яка несе обов?язок утримувати повнолітнього сина, повинна сплачувати також і за нього вартість житлово-комунальних послуг. Просили позов задовольнити. Відповідач у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк відзиву на суду не подав. У судовому засіданні під час розгляду справи відповідач та його представник пояснили, що визнають позовні вимоги щодо стягнення заборгованості із оплати житлово-комунальних послуг в сумі 5879,71 грн. Така сума становить ј від документально підтверджених витрат позивача на їх оплату. Представник відповідача зазначив, що до складу заявлених витрат включена також комісія банку, що не є житлово-комунальними послугами, борг перед ТОВ «Все для житла» (червень 2019 року) в сумі 1517 грн. фактично є заборгованістю за 2011 рік. Вимоги про стягнення коштів за послуги охорони не підлягають задоволенню, оскільки наданими доказами не підтверджується, що послуги надавались за охорону квартири сторін. У заявленому періоді син відповідачки був повнолітнім, тому вона не має обов?язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг за сина. Інфляційні збитки та 3% річних розраховані позивачем не вірно, оскільки за кожним платежем розрахунки повинні здійснюватися окремо. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних збитків та основної суми боргу, який не підтверджується наявними у справі доказами, зменшивши його до 5879,71 грн. Треті особи у судове засідання не зявились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Пояснень щодо позову від третіх осіб до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] з 12.09.2007 належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Розмір частки визначено по ј кожному із співвласників (а.с. 53-56, 66). У квартирі зареєстрована [PERSON] (а.с. 57). У квартирі протягом періоду з червня 2018 року по грудень 2020 року ніхто не проживав, вказана обставина визнається сторонами у справі. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с. 58-59 т. 1). [PERSON] з 10.05.2018 по 01.11.2019 проходив строкову військову службу. З 06.02.2020 з ним укладено контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с. 60-62).Навчався на денному відділенні у Сумському національному аграрному університеті з 01.09.2016 по 30.06.2021 (з 13.08.2018 по 02.09.2019 перебував у академічній відпустці) (а.с. 63 т. 1). На підтвердження оплати наданих за адресою квартира [ADDRESS] житлово-комунальних послуг позивачкою надано копії рахунків на оплату послуг, а також оригінали та копії квитанцій, що підтверджують фактичну оплату послуг у періоді з червня 2018 року по грудень 2020 року(а.с. 9-49, 210-219 т. 1). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинкків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Відповідно до\~п.\~7\~Правил користування\~приміщеннями житлових\~будинків і\~гуртожитків,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~від 8\~жовтня 1992\~р.\~N\~572\~власник та\~наймач (орендар)\~квартири,\~житлового приміщення\~у гуртожитку\~зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки,встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З наведених норм вбачається, що співвласники, які володіють майном на праві спільної часткової власності, несуть рівні обов?язки щодо утримання такого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України \~солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов?зку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов?язок решти собідарних боржників. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов?язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти собідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є чотири особи: сторони та треті особи у справі. Враховуючи наведені вище положення нормативних актів усі повинні нести обов?язок з утримання квартири, у тому числі і з оплати житлово-комунальних послуг. При цьому з наданих рахунків на оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що споживачем визначено [PERSON] та саме вона сплачувала вартість послуг у спірному періоді. Відповідачка є співвласником ј частини квартири майна, а тому повинна нести тягар утримання майна у долі, що пропорційна її частці у майні. Позивач зазначає, що відповідач повинна також оплачувати вартість житлово комунальних послуг у долі, яка пропорційна частці [PERSON] у праві власності на квартиру. Суд не погоджується із таким твердженням. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Судом встановлено, що у спірному періоді син відповідачки, який також є співвласником квартири, досяг повноліття, а тому відсутні підстави для стягнення з матері його долі витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Відносно розміру вартості понесених позивачкою витрат на оплату комунальних послуг, які підлягають стягненню з відповідачки, суд зазначає таке. Матеріалами справи підтверджується оплата позивачем комунальних послуг, наданих за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 5473,23 грн. за 2018 рік, у тому числі ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» - 1981,86 грн., КП «Сумижилкомсервіс» СМР - 43,80 грн., ТОВ «Сервісресурс» 388,73 грн., ТОВ «Сумитеплоенерго» (заявлені до відшкодування послуги з опалення та абонплати) 3043,84 грн. У 2019 році позивачем доведено оплату житлово-комунальних послуг, наданих за зазначеною визще адресою, у загальному розмірі 12903,19 грн., у тому числі ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» - 3023,55 грн., КП «Сумижилкомсервіс» СМР 133,98 грн., ТОВ «Сервісресурс» 715,05 грн., ТОВ «Сумитеплоенерго» (заявлені до відшкодування послуги з опалення та абонплати) 8271,81 грн., ТОВ «Все для житла» в сумі 758,80 грн. У 2020 році позивачем доведено оплату житлово-комунальних послуг, наданих за зазначеною визще адресою, у загальному розмірі 9274,07 грн., у тому числі ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» - 3089,17 грн., КП «Сумижилкомсервіс» СМР 205,80 грн., ТОВ «Сервісресурс» 737,80 грн., ТОВ «Сумитеплоенерго» (заявлені до відшкодування послуги з опалення та абонплати) 5224,62 грн., внески за обслуговування вузлів комерційної теплової енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» - 16,65 грн. Позивачем до складу сум, сплачених за житлово-комунальні послуги також частково включено комісію банку за обслуговування. Суд зазначає, що заявлена комісія при оплаті послуг не є житлово-комунальними послугами, а тому не враховується судом при обчисленні суми, що підлягає стягненню. Суд не взяв до уваги копії квитанцій, які містяться на зворотному боці аркуша справи 24 т. 1, оскільки вони є неналежної якості та зміст їх неможливо встановити. Судом було запропоновано позивачу надати оригінали вказаних доказів або належні копії, однак такої дії позивачем не було вчинено. Позивачем також було заявлено про відшкодування понесені витрат за послуги охорони, які вона сплачувала ОФ «Альфа -Л», ТОВ. На підтвердження оплати вказаних послуг надано оригінали та копії квитанцій, які не містять інформації щодо об?єкта, який охоронявся. Враховуючи, що позивачем не було також надано доказів, які б підтверджували наявність договірних відносин по наданню послуг з охорони саме належної сторонам квартири, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено пов?язаність цих витрат із квартирою [ADDRESS] . А тому вимоги щодо оплати відповідачем частини вартості витрат на послуги з охорони задоволенню не підлягають. Також позивачем надано 2 копії та оригінал квитанції про оплату 23.07.2019 послуг ТОВ «Все для житла» (а.с. 32 зв. бік, а.с. 219). З дослідженого оригіналу квитанції вбачається, що призначенням платежу у ньому зазначено «борг на 01.04.2011», оригінал квитанції містить виправлення простим олівцем на «борг на 01.04.2019», а копії зроблено з оригіналу, що містить виправлення. Представником відповідача було зазначено, що вказані витрати не відносяться до предмету спору, оскільки охоплюють період до квітня 2011 року. Суд не погоджується із таким твердженням. Предметом позову є відшкодування витрат позивача на оплату житлово-комунальних послуг, які вона понесла за період з 2018 по 2020 рік. Вказані витрати позивачка понесла у липні 2019 року, а не у 2011 році, тому при розрахунку суми, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує документально підтверджені витрати на оплату послуг ТОВ «Все для дому» згідно квитанції від 23.07.2019 на суму 758,80 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про документальне підтвердження понесених позивачкою витрат на оплату житлово-комунальних послуг у період з червня 2018 по листопад 2020 року у загальному розмірі 27560,46 грн. За таких обставин, наявні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачкою та документально підтверджених витрат у розмірі 6890,12 грн., що становить ј від документально підтверджених витрат - 27\~560,46 грн. Як передбачено ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Наданий позивачем розрахунок індексу інфляції та відсотків річних розрахований невірно, оскільки взята за базу для розрахування вказаних сум загальна сума боргу за період з червня 2018 року, хоча для визначення індексу інфляції та трьох відсотків річних повинна братись сума боргу за кожним платежем наростаючим підсумком та враховуватись дата оплати кожного з платежів. Судом встановлено, що у липні 2018 року позивачем сплачено було 353,92 грн., тобто стягненню з відповідача підлягає ј від вказаної суми - 88,48 грн. У жовтні 2018 року сплачено 1013,50 грн., стягненню підлягає 253,37 грн. У листопаді 2018 року сплачено 349,29 грн., стягненню підлягає 87,32 грн. У грудні 2018 року сплачено 1509,15 грн., стягненню підлягає 377,29 грн. У січні 2019 року сплачено 2247,37 грн., стягненню підлягає 561,84 грн. У лютому 2019 року сплачено 2564,50 грн., стягненню підлягають 641,12 грн. У березні 2019 року сплачено 2132,13 грн., стягненню підлягають 533,03 грн. У квітні 2019 року сплачено 1350,58 грн., стягненню підлягають 337,64 грн. Аналогічним чином розраховується суми, що підлягають стягненню за оплачені послуги у травні 2019 року 330,50 грн., червні 2019 року 102,49 грн., у липні 2019 року 286,79 грн. у серпні 2019 року 87,12 грн., у вересні 2019 року 94,70 грн., листопаді 2019 року 280,38 грн., грудні 2019 року 446,07 грн., січні 2020 року 85,92 грн., лютому 2020 року 491,88 грн., березні 2020 року 523,54 грн., квітні 2020 року 390,20 грн., травні 2020 року 192,09 грн., червні 2020 року 104,25 грн., липні 2020 року 105,36 грн., серпні 2020 року 99,13 грн., вересні 2020 року 98,67 грн., жовтні 2020 року 104,49 грн., листопаді 2020 року 208,86 грн. Виходячи із зазначених сум та враховуючи, що інфляційні збитки та сума трьох відсотків річних розраховується на суму боргу наростаючим підсумком, сума інфляційних збитків внаслідок невиконання відповідачем зобов?язання становитиме 798,86 грн., сума 3% річних 354,93 грн. Вказані кошти також підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 8043,91 грн., у тому числі у рахунок відшкодування понесених позивачем витрат на оплату житлово-комунальних послуг 6890,12 грн., 798,86 грн. інфляційні збитки, 354,93 грн. 3% річних. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв?язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 429,39 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. На підтвердження надано товарний чек №164 про сплату 5000 грн. адвокату Безуглій К.В. (а.с.2 т.1), договір про надання послуг адвоката, яким передбачено оплату клієнтом ( [PERSON] ) адвокату за надання юридичних послуг у даній справі горонару у фіксованому розмірі 5\~000 грн. Також надано акт приймання-передачі наданих послуг, у якому визначено перелік та вартість наданих послуг.(а.с. 68,70 т. 1). Відповідачем та його представником не було заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи підтвердження належними доказами надання зазначених витрат, витрати позивача на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог в сумі 2364,50 грн.

Outcome: partial