Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Представник позивача - адвокат Халдай І.В. в червні 2022 року звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частин всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 25.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , батьком якої є відповідач. Шлюбні стосунки фактично припинені з 31.12.2021 року, навчанням та розвитком дитини займається [PERSON] . Представник позивача зазначає, що відповідач, на думку позивача, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, зокрема ухиляється від утримання своєї доньки у всіх сферах життя. У зв`язку з викладеним [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2022 року прийнято до провадження цивільну справу, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте представник відповідача - адвокат Тодорич І.В. 03.08.2022 року надіслала, засобами поштового зв`язку, на адресу суду відзив, у якому зазначила, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, а саме стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі ј його заробітку або 2744 грн - один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Також, представник відповідача зазначила у відзиві, що факти викладені представником позивача у позовній заяві спотворені, не відповідають дійсності, оскільки саме відповідач утримує свою доньку [PERSON] на належному рівні, що підтверджується відповідними квитанціями про придбання одягу, іграшок, взуття, також наявні квитанції про оплату послуг лікаря-офтальмолога, навчальних занять. До того ж, відповідач наразі перебуває у складі Збройних сил України, проте не дивлячись на це продовжує піклуватись про доньку та фінансово її підтримувати, в подальшому, після закінчення військового стану в Україні має намір продовжувати утримувати дитину і проживати разом з нею. Представник відповідача в судове засідання з`явилася, надала на адресу суду заяву у якій просила врахувати доводи відзиву та розглядати справу без її участі за наявними у справі доказами. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2011 року, який зареєстровано Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 937, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 4039 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 28.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки від 12.07.2022 року № 292/11 [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 13.03.2022 року по теперішній час. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 02.06.2016року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-ХІІ та набрала законної чинності для України 27 вересня 1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває (інших відомостей суду не надано), відтак є фінансово - спроможним, а тому взмозі утримувати дитину. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розміру аліментів на утримання дитини, як таких, що відповідають положенням закону. У зв`язку з наведеним суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн , від якого позивач звільнена при подачі позову. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved