Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся представник Моторно (транспортного) страхового бюро України - Бутенко М.О. з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача суму завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 11 020,91 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 23 жовтня 2018 року, о 16 годині 45 хвилин, трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак [NUMBER] , у м. Києві допустила зіткнення з транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року, у справа №753/21778/18, відповідач винна у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Потерпіла особа повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та подала заяву про страхове відшкодування. Відповідно до звіту №4033 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , становить 11 665,09 грн. Сума витрат на збір документів складала 1 300,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 11 020,91 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу завдану шкоду. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 20 липня 2021 року направлено учасникам справи копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, відповідачу позовну заяву з додатками. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами за зазначеним в позовній заяві місцем проживання відповідачем отримано не було, конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження та додатками повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 15 вересня 2021 року на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, повторно було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами, однак конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження та додатками повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Крім того про розгляд справи відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази, прийняті судом, у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що ставить 340,00 грн (а.с.5). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року встановлено, що 23 жовтня 2018 року, о 16 годині 45 хвилин, [PERSON] , по вул. Харківське Шосе, 21/4 в м.Києві, керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак [NUMBER] , при перестроюванні не надала перевагу в русі автомобілю «Нісан» державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Як убачається з матеріалів справи, в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль «Нісан», державний номерний знак [NUMBER] , який належав [PERSON] (а.с. 8). На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу №АМ5801525 (а.с. 9) Згідно Централізованої бази даних МТСБУ, за параметрами ТЗ, державний номерний знак [NUMBER] відсутні дані про наявність на час ДТП чинного договору обов`язкового старування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с.10). 23 жовтня 2018 року суб`єктом оціночної діяльності фізична особа-підприємець [PERSON] складено Звіт №4033 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 23.10.2018 року складає 11 665,09 грн (а.с.11-41). 25 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6). 11 січня 2019 року [PERSON] , з метою отримання відшкодування, звернулась до МТСБУ із заявою в порядку, передбаченому ст. ст. 35 та п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про відшкодування оціненої шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.42). Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 30 січня 2019 року МТСБУ видано Наказ №902 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » (а.с.47), відповідно до якого позивач здійснив виплату за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди на користь [PERSON] у розмірі 9 720,91 грн, що підтверджується платіжним дорученням №766355 від 31 січня 2019 року (а.с.50). Згідно платіжного доручення №912627 від 27 лютого 2019 року МТСБУ оплачено послуги за врегулювання по справі №53745, згідно рах. №53745 від 03.12.2018 р., т.з. [NUMBER] в розмірі 1 300,00 грн. (а.с.49) Доказів сплати за вимогою МТСБУ в добровільному порядку вищевказаної суми відповідачем суду не надано. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, що відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі відшкодування, що сплачене. Згідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на викладене, позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, в сумі 11 020,91 грн підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн (а.с.4). Враховуючи наведене та

Outcome: approved