Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що на підставі ордеру на житлове приміщення №1036 «О» позивачу була передана в користування квартира [ADDRESS] . На цей час у квартирі зареєстровані позивач, його дружина [PERSON] , донька [PERSON] і її малолітній син [PERSON] , а також відповідачка - донька [PERSON] . В квартирі фактично проживають всі зазначені особи, крім [PERSON] , яка не мешкає у квартирі з листопада 1997 року по теперішній час. Реєстрація відповідачки порушує права позивача як наймача зазначеної квартири, оскільки позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за свою доньку [PERSON] , яка взагалі не цікавиться житлом, не витрачає кошти на його утримання. В добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку вона не бажає, а тому позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач, його представник в судовому засіданні підтримали позов і просили його задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому ЦПК України порядку. У справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі ордеру на житлове приміщення №1036 серія «О», виданого 10.02.1992 виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя, [PERSON] передана в користування квартира [ADDRESS] . [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири. У зазначеній квартирі зареєстровані позивач, його дружина [PERSON] , донька [PERSON] і її малолітній син [PERSON] , а також відповідачка - донька [PERSON] . Фактично в квартирі проживають всі зазначені особи, крім [PERSON] , яка не мешкає у квартирі з листопада 1997 року по теперішній час. Факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , підтверджуються Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.12.2021, а також були підтверджені у судовому засіданні свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно із ч.1, 2 ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] не проживає в квартирі за місцем реєстрації з 1997 року, без поважних причин, при цьому не сплачує комунальні послуги, участі в утриманні житла не приймає, особистих речей в квартирі не зберігає та не цікавиться вказаним житловим приміщення, суд приходить до висновку, що вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України позивачем не заявлено.

Outcome: approved