Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом з його померлою матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його рідна матір [PERSON] [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2, 810 га на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка була передана матері для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1222985500:04:008:0039 і яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І -ДП № 122444 від 03.03.2003 року. 14 листопада 2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала нотаріально посвідчений заповіт на користь заявника, в якому заповіла йому вказану земельну ділянку. Інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину після смерті його матері немає і ніхто не претендує на зазначену земельну ділянку. Протягом встановленого законом строку, ніхто не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері заявника, у тому числі і він. Разом з тим, заявник вважає, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав разом з матір`ю та доглядав за нею, тому, що вона за станом свого здоров`я потребувала постійного стороннього догляду. Заявник разом з дружиною забрали [PERSON] на постійне місце проживання до свого житлового будинку [ADDRESS] . Таким чином матір заявника [PERSON] поселилася разом з заявником і до своєї смерті постійно проживала з ним. 13 липня 2022 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Бойко Л.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері. Але приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 13 липня 2022 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що наданими заявником документами не підтверджується факт прийняття ним спадщини після смерті померлої матері, оскільки на час її смерті їхнє офіційне місце проживання було зареєстровано за різними адресами. Разом з тим нотаріус роз`яснила право на звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявнику необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення своїх спадкових прав на майно, що залишилося після смерті його матері та отримання свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Разом з тим, в подальшому від представника заявника 10.08.2022р. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності заявника. Повноважний представник заінтересованої особи Покровської міської ради Дніпропетровської області до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесені рішення покладається на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Відповідно до довідки КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної допомоги Покровської Міської Ради Дніпропетровської області» № 1659 від 08.07.2022 року [PERSON] за станом свого здоров`я потребувала постійного стороннього догляду. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,810 га на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Вказана земельна ділянка була передана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1222985500:04:008:0039 і належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І -ДП № 122444 від 03.03.2003 року. На випадок своєї смерті померла [PERSON] залишила заповіт від 14.11.2006 року, в якому зазначила, що вона заповідає своєму синові [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 2,810 га на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. 13 липня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Бойко Л.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері. Разом з тим, приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 13 липня 2022 року відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що наданими заявником документами не підтверджується факт прийняття ним спадщини після смерті померлої матері, оскільки на час її смерті їхнє офіційне місце проживання було зареєстровано за різними адресами. Крім того, нотаріус роз`яснила право звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, згідно наданих заявником пояснень, [PERSON] померла у віці 86 років. Після отриманого перелому шийки стегна [PERSON] взагалі вже не мала можливості вільно пересуватися без сторонньої допомоги. На той час вона проживала у своєму власному житловому будинку [ADDRESS] . Але житловий будинок та надвірні споруди потребували постійного догляду, а прибудинкову земельну ділянку необхідно було обробляти. Тому вона продала свій житловий будинок з надвірними спорудами і замість нього придбала квартиру. Але з кожним роком стан здоров`я [PERSON] погіршувався, вона почала потребувати вже постійної сторонньої допомоги. Крім того, після власного житлового будинку їй зовсім не подобалося проживати в багатоквартирному житловому будинку, оскільки їй було важко виходити з квартири на вулицю та повертатися до дому. Тому вона почала сумувати за власним житловим будинком. Тоді заявник разом з дружиною вирішили забрати матір заявника на постійне місце проживання до свого житлового будинку [ADDRESS] , який також знаходиться в с. Чортомлик м. Покров, що і колишній житловий будинок [PERSON] . Таким чином, [PERSON] оселилася разом з заявником на постійне місце проживання в житловому будинку [ADDRESS] і до її смерті постійно проживала разом з заявником. Окрім цього, факт проживання заявника з його померлою матір`ю однією сім`єю на час її смерті знайшов своє підтвердження під час допиту в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є сусідкою заявника та проживає за адресою [ADDRESS] . Вказує, що вона підтверджує той факт, що заявник [PERSON] постійно проживав разом зі своєю матір`ю однією сім`єю по день її смерті, доглядав за нею та піклувався. Проживали вони в будинку [ADDRESS] . Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, згідно яких заявник [PERSON] після того, як в його матері [PERSON] погіршився стан здоров`я, забрав проживати останню до себе в будинок по [ADDRESS] , де вони мешкали разом до дня смерті його матері. Вказує на те, що [PERSON] піклувався про свою матір. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про суд практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документа у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини не подавав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, у суду не виникає сумнівів відносно того, що заявник [PERSON] дійсно на момент смерті своєї матері [PERSON] проживав разом з нею, а отже заява останнього підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved