Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-18 00:00:00

В проваджені суду знаходиться справа за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Міськзелентрест» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. З урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивачка просить: 1.Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 04056919) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 208\~649,70 гривень. 2.Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 04056919) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень. 3.Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 04056919) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) кошти, сплачені нею за проведення експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу NISSAN QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 3000 гривень. 30.11.2020 року до суду надійшов відзив Одеської міської ради на позовну заяву. 10.12.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача. 30.12.2020 року до суду надійшов відзив виконавчого комітету Одеської міської ради. 26.03.2021 року надійшла заява про зміну предмету позову. 26.03.2021 року надійшла відповідь на відзив виконавчого комітету Одеської міської ради. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.11.2018 року позивач залишила свій автомобіль між територією Дитячої школи мистецтв № 4 м. Одеси, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 11А та прибудинковою територією багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 14. Повернувшись через дві хвилини, позивач побачила, що на ії автомобіль впало дерево, завдавши істотної шкоди. Позивачка невідкладно звернулась до правоохоронних органів з метою фіксації зазначеної шкоди, що підтверджується листом начальника Головного управління національної поліції в Одеській області Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області від 04.12.2018 року. Падіння дерева сталось внаслідок неналежного виконання уповноваженими особами своїх обов`язків по догляду та збереженню зелених насаджень на вищезазначеній території (внаслідок неналежної та несвоєчасної діагностики і контролю за станом міських зелених насаджень та ступенем життєздатності деревних рослин уповноважених на це органів). Для встановлення відповідальної особи, Позивач письмово звертався до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства (МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ», Комунального підприємства «Житлово-комунального сервісу (ВУЗІВСЬКИЙ», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 14». Однак, у відповідях на звернення Позивача, кожен з вищеперерахованих органів стверджував, що територія, на якій відбулася дана подія, не є підвідомчою для кожного з них. Для визначення вартості матеріального збитку внаслідок даної події, позивачка звернулась до судового експерта Крутих Є.О., за результатами проведення дослідження та розрахунків, експертом було надано висновок, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, внаслідок зазначеної події, становить 208\~649,70 гривень. Вартість проведення експертного дослідження складає 3000 гривень. Окрім цього, Позивачу було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 50 000 грн. та яка виразилася у порушенні звичного способу її життя, так як вона є інвалідом першої групи і була позбавлена можливості користуватися транспортним засобом для вирішення повсякденних побутових питань. При цьому, вона зазнала хвилювань з приводу втрати товарного вигляду автомобіля, а також від усвідомлення того, що падіння гілки могло спричинити шкоду її життю та здоров`ю. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представники відповідача та третьої особи заперечували проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи учасників справи, судом встановлені наступні обставини справи. [PERSON] є власником автомобіля NISSAN QASHQAI, номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу РЕВ -1 при УДАЇ ГУМВС України в Одеській області. Позивачка у позові зазначає, що 28.11.2018 року вона залишила свій автомобіль між територією Дитячої школи мистецтв № 4 м. Одеси, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 11 А, та прибудинковою територією багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 14. Повернувшись через дві хвилини, Позивач побачила, що на її автомобіль впало дерево, завдавши істотної шкоди. \~ \~ \~ \~Пунктом 1.10 Правил дорожнього рух, затверджених Постановою КМУ від 10.11.2001 року № 1306 дається визначення термінів, що вживаються в ПДР, а саме: зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо) Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.п.\~б п.\~26.2\~Правил дорожнього\~рух,\~затверджених Постановою\~КМУ від\~10.11.2001\~року №\~1306, у\~житловій зоні\~забороняється стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів. При цьому, стоянка «поза спеціально відведеними місцями» і «таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів» не є сукупністю ознак, за наявності яких заборонена стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями, а є альтернативними варіантами, кожен з яких унеможливлює легалізоване вчинення такої дії. Проте, суду не надані належні та допустимі докази, що час виявлення такої події та того, що зупинка в русі транспортного засобу, що належить Позивачу була спричинена саме необхідністю виконання вимог ПДР, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Також не\~надані докази,\~що позивачем\~здійснено підтвердження\~фіксування даної\~події та не зазначення нею ні точного, ні приблизного часу зупинки ТС. Згідно з фотофіксацією наданою позивачкою, вона залишила автомобіль в «зеленій зоні». Відповідно паспортних даних Позивачки, зареєстрованим місцем її проживання є кв. [ADDRESS] . Зокрема, наданий позивачем до матеріалів справи лист Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 04.12.2018 року не є належним та допустимим доказом на підтвердження того факту, що належного фіксування представниками поліції даної події на місці, а лише свідчить про його звернення до правоохоронних органів в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». При цьому з даного листа вбачається, що представниками поліції роз`яснено Позивачу порядок дій по отриманню відшкодування матеріального збитку. Проте, позивачем не надано жодного підтвердження того, що нею було здійснено повідомлення через лінію «102» про дану подію, в порядку встановленому Інструкцією\~з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 16.02.2018 року № 111. Також позивачем додано довідку ОСББ «Корольова-14» від 31.12.2018 року, в якій зазначено, що «біля школи мистецтв № 4, м. Одеса, впало сухе дерево і пошкодило автівку НІСАН КАШКАЙ [NUMBER] ». Також у ній зазначено про те, що територія на якій сталась дана подія не є підвідомчою ОСББ «Корольова 14». Проте, згідно з інформацією, розміщеною в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань [PERSON] є керівником ОСББ «Корольова 14». Таким чином, відомості викладені у довідці ОСББ «Корольова-14» від 31.12.2018 року викликають сумнів, оскільки складена більше ніж через місяць після ймовірного настання події, заінтересованою особою та не містить опису і характеру ушкоджень. Відповідно до абз. 1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Крім цього, для застосування положень ст. 1166 ЦК України необхідно довести, що шкоду позивачу завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю особи, на яку покладається відповідальність відшкодувати шкоду, а саме необхідна наявність таких складових елементів як: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) причинний зв`язок між першим та другим елементами; г) вина. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, настання цивільно-правової відповідальності має місце, якщо між протиправним діянням особи і шкодою існує зв`язок, що дає змогу визначити їх як причину та наслідок. Встановлення такого взаємозв`язку є обов`язковим при відповідальності за порушення будь-яких суб`єктивних цивільних прав, крім порушень, які не спричиняють шкоди, коли на стороні потерпілого не виникає фактичної шкоди або закон не вимагає доведення її наявності. Встановлення причинного зв`язку, по-перше, означає визначення формального моменту передування протиправного діяння у часі моменту виникнення шкоди. По-друге, причинним зв`язком, що має юридичне значення для настання відповідальності, вважається лише той, який вказує на необхідність, закономірність та неминучість шкоди як наслідку протиправних діянь особи. Отже, між діями відповідача та пошкодженням автомобіля, належного [PERSON] на праві власності, у зв`язку з падінням на вказаний транспортний засіб дерева відсутній причинний зв`язок, який би визначав вищевказані обставини як причину та наслідок. Вищевказане підтверджується позицією Верховного суду в справі № 203/5198/15-ц, де в мотивувальній частині постанови від 23.01.2019\~року суд касаційної інстанції зазначив, що задовольняючи частково позовні вимоги позивача, стягуючи з Дніпропетровської міської ради відшкодування шкоди, завданої позивачу, суди не встановили причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням належного позивачу автомобіля та бездіяльністю Дніпропетровської міської ради, вважаючи її належним відповідачем у справі. Верховний суд в справі від 18.12.2019 року № 760/10496/17,\~зазначив,\~що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди,\~\~причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача\~та вина. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Таким чином, Позивачем не доведено факту завдання шкоди у зазначеному розмірі саме через падіння дерева, а також не обґрунтовано існування причинного зв`язку між діянням відповідача та завданням шкоди майну Позивача. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV (далі - Закон\~№ 2807-IV) визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі статтею 25 Закону № 2807-IV утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідно до частини 5 статті 24 Закону № 2807-IV посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Частиною четвертою статті 28 Закону № 2807-IV визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів\~\~(їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що саме потерпілий має довести належними та допустимими доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Підпунктом 7 пункту "а" частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування,\~ як відповідальну особу за стан відповідних зелених насаджень. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВС від 17 травня 2022 року справа № 522/2890/20, провадження № 61-20593св21. При таких обставинах, вістуні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди. У зв`язку з тим, що суд відмовляє в стягненні з виконавчого комітету Одеської міської ради матеріальної шкоди, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди та стягнення коштів, сплачених за проведення експертного авто - товарознавчого дослідження транспортного засобу.

Outcome: dismissed