Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

14.12.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) до [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) про стягнення боргу за договором позики. 15.02.2022 р. ухвалою суду відкрито провадження по даній справі у загальному провадженні, призначено підготовче судове засідання та витребувано у позивача докази. 30.06.2022 р. витребувано докази у позивача з мотивів відсутності відомостей про отримання ним ухвали від 15.02.2022 р. Ухвала суду від 30.06.2022 р. виконана позивачем належним чином та у встановлений судом строк, суду надано оригінал розписки від 02.10.2018 р., який за клопотанням позивача долучено до матеріалів справи ухвалою суду від 15.07.2022 р. Цією ж ухвалою справу призначено до судогого розгляду. Короткий зміст вимог позовної заяви 02.10.2018 року між сторонами було укладено у формі розписки договір позики, на виконання якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США, що підтверджується договором позики від 02.10.2018 року. У тексті відповідач власноручно зазначив, що зобов`язується повернути борг позивачу до 31.12.2018 року. Відповідач не виконав свій обов`язок повернути суму боргу за договором позики. Відповідач відзив не надав. Процедура судового розгляду У судове засідання позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи не з`явились. Позивач надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Вперше не з`явився в судове засідання 01.08.2022 р. Останнє відоме місце проживання відповідача, вказане позивачем в позовній заяві, а саме: [ADDRESS] , будь-яких заяв про зміну адреси реєстрації не надавав. Відомості про зареєстроване місце проживання відповідча відсутні, а тому він викликався у відповідності до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що дає підстави вважати його належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Отже, судом вживались всі можливі заходи щодо виклику відповідача у судове засідання. Відповідач про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а тому суд, відповідно до вищевказаного, ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. 02.10.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, та на підтвердження договору відповідачем було складено письмову розписку, яка посвідчує передання йому позивачем визначеної грошової суми в розмірі 10000, 00 доларів США. Відповідно до розписки відповідач взяв на себе обов`язок повернути позивачу позичені грошові кошти в термін до 31.12.2018 року. Оригінал даної розписки оглянуто судом та долучено до матеріалів справи. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1055 ЦК України визначено, що Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1019 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови договору позики у повному обсязі, та передав відповідно грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США відповідачу. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно позиції Великої палати Верховного суду України, викладеній у постанові від 23.10.2019 року у справі № 723/304/16-ц, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладання, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки суду за результатами розгляду позову Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору позики в частині повернення грошових коштів. Та таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 10000,00 доларів США. Щодо розподілу судових витрат В зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2721 грн. 67 коп., який сплачено позивачем при подачі позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved