Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

01 грудня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зобов`язання до вчинення певних дій. В обгрунтування позову представник позивача зазначив, що по адміністративній території села Новий Виселок Глобинського району Полтавської області проходить магістральний газопровід-відвід до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм. Розмір охоронної зони магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм становить по 100 метрів в кожну сторону від осі газопроводу. Вказаний газопровід перебуває на балансі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» з 01.01.2020 року і є підприємством, яке несе повну відповідальність перед державою за магістральні газопроводи. Під час обстеження охорони зони зазначеного газопроводу, були виявлені порушення вимог охоронної зони на земельній ділянці з кадастровим номером 5320685805:05:002:0024, власником якої є [PERSON] , яка знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм, побудовано будівлі та огорожу земельної ділянки, що є порушенням ч.4 ст.22 ЗУ «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів». Відповідно до ситуаційного плану позначено чітку відстань магістрального газопроводу-відводу до ГРС «Троїцьке» - 27 метрів до найближчої будівлі та 16,08 метрів до огорожі, що свідчить про порушення охоронної зони у розмірі 100 метрів, передбаченої ст. 11 ЗУ «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів». Крім того, будівельні та земельні роботи на земельних ділянках розташованих у межах охоронних зон проводяться лише за письмовою згодою підприємства магістрального трубопровідного транспорту та відповідних органів державного нагляду і контролю. Проте, дозволу на проведення будь-яких робіт в охоронній зоні відповідач не надав та з заявами про надання такого дозволу до Кременчуцького ЛВУМГ не звертався. Кременчуцьким ЛВ УМГ надсилалися листи, якими здійснювалось повідомлення органів державної влади та місцевого самоврядування та Держгеокадастру про проходження по території Глобинського району магістрального газопроводу. За результатами розгляду звернень, Державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю було складено припис № 8 від 10.07.2002 року про заборону попередньому власнику [PERSON] здійснювати будівництво житлового будинку у с.Новий Виселок, у зв`язку з тим, що відстань від газопроводу високого тиску менше 100 м. З метою запобігання порушень охоронних зон, здійснювалися публікації оголошень-попереджень про проходження територією Полтавської області магістральних газопроводів та газопроводів-відводів у засобах масової інформації. Посилаючись на те, що обов`язком власника земельної ділянки є дотримання обмежень, встановлених охоронними зонами, а дії відповідача щодо будівництва будівель та огорожі земельної ділянки є грубим порушенням вимог законодавства України, а відповідно до ст. 1163 ЦК України, юридична особа, майну якої загрожує небезпека, має право вимагати її усунення від того, хто її створює, представник позивача просив суд зобов`язати відповідача усунути загрозу магістральному газопроводу-відводу до газорозподільчої станції «Троїцьке» Ду 150 мм шляхом невідкладного знесення (демонтажу) залізобетонної огорожі та будівель на земельній ділянці з кадастровим номером 5320685805:05:002:0024, яка знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм, стягнути з відповідача судові витрати. 16 січня 2022 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що дозвіл на будівництво житлового будинку було надано 18.08.1993 року, процес будівництва розпочався у 1994 році. Усі роботи по будівництву будинку проводив його попередній власник [PERSON] . Про факт порушення охоронної зони газопроводу було повідомлено лише в липні 2002 року та надано припис про призупинення будівництва. Разом з тим, зі змісту Сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам № ПТ000623 від 19.07.2010, інспекція державного архітектурно-будівельного контрою у Полтавській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта житлового будинку садибного типу, одноповерхового, загальною площею 74,5 кв.м з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . 13 грудня 2016 року він, згідно договорів купівлі-продажу, купив у [PERSON] дві земельні ділянки та житловий будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, площею 0,1061 га, кадастровий номер 5320685805:05:002:0024 має цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Він придбав вказане домоволодіння на абсолютно законних умовах, ніяких перешкод або загроз для безпечного функціонування газопроводу - відводу він не створював. Крім того, відповідальність за створення описаної у позові ситуації несуть посадові особи державних органів, які узгодили та надали земельній ділянці з кадастровим номером 5320685805:05:002:0024 цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та категорію земель: землі житлової та громадської забудови, виділили вказану земельну ділянку у приватну власність [PERSON] , надали дозвіл на будівництво на земельній ділянці з кадастровим номером 5320685805:05:002:0024, у приписі зазначили формулювання «призупинити», а не «заборонити», не скасували дозвіл на будівництво, узгодили та затвердили введення в експлуатацію житлового будинку садибного типу, одноповерхового, загальною площею 74,5 м.кв. на земельній ділянці з кадастровим номером 5320685805:05:002:0024, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, узгодили та затвердили Сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам № ПТ000623 від 19.07.2010, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом будинку державним стандартам, будівельним нормам та правилам. Лише у березні 2021 року, через п`ять років після придбання ним будинку, до нього прийшли представники позивача, з усної розмови з якими він дізнався, що будинок побудовано з порушенням. Посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що магістральному газопроводу з його вини загрожує небезпека, а поданий позов направлений на перешкоджання реалізації прав власності, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову (а.с.89-95). 01 лютого 2022 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що позивач розпочав свою господарську діяльність саме з 01.01.2020 року, тому до цього часу не мав ані підстав, ані повноважень здійснювати попередження власника або користувача земельної ділянки, припис додатково підтверджує порушення вимог охоронної зони магістрального газопроводу під час проведення будівельних робіт, обмеження у використанні земельних ділянок встановлені безпосередньо у ЗУ «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів». Перехід права власності на земельну ділянку не є підставою для припинення дії обмежень, отже є безпідставними посилання відповідача на те, що він не повинен виконувати вимоги охоронної зони. Позивач не приймав участь в затвердженні дозволів на будівництва. Крім того, транспортування газу здійснюється під великим тиском, магістральний газопровід-відвід до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм є об`єктом підвищеної небезпеки, тому порушуючи правила охорони магістральних трубопроводів, власники та користувачі земельних ділянок в охоронних зонах наражають на небезпеку як державне майно, так і власне життя та здоров`я. У зазначеній категорії справ позивачі звільнені від обов`язку доказування можливості настання негативних наслідків, що зазначено у постанові Верховного суду від 15.07.2021 року (справа №509/3712/16-ц) (а.с.125-130). 09 лютого 2022 року відповідач подав до суду заперечення на відзив, у якому зазначив, що якщо об`єкт магістрального трубопроводу будується з належним додержанням вимог чинного законодавства, то ще до початку будівельних дій відбувається зазначення охоронної зони об`єкту магістральних трубопроводів у документації із землеустрою та її внесення до державного земельного кадастру. А на стадії введення вказаного газопроводу в експлуатацію провинно відбуватися встановлення (реєстрація) обмежень на використання земельних ділянок в межах охоронних зон об`єкту магістрального трубопроводу. Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 5320685805:05:002:0024 від 12.03.2013 року наданого заявнику [PERSON] відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані, аналогічна інформація міститься у Витязі з державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 5320685805:05:002:0024 від 18.01.2022 року наданого заявнику [PERSON] . Крім того, після зміни власника об`єкта, суб`єкт господарювання проводить у шестимісячний строк повторну ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки, разом з тим позивачем не надано доказів проведення повторної ідентифікації магістрального газопроводу-відводу до ГРС «Троїцьке» Ду 150 мм як об`єкту підвищеної небезпеки. ТОВ «Оператор ГТС України» здійснює експлуатацію магістральних газопроводів та газорозподільних станцій, отриманий на праві господарського відання в державі та забезпечує транспортування і транзиту газу за міждержавними угодами. Також позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки позивач ще в травні 2003 року був поінформований про обставини справи, але в той же час з позовом звернувся лише через 18 років (а.с.153-167). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позові та письмових запереченнях на пояснення, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових поясненнях. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається з Акту приймання закінченого будівництва газопроводу-відводу до ГРС «Троїцьке» та технічного паспорту, останній уведено в експлуатацію у 1985 році (а.с.132-137). 01\~січня 2020\~року магістральний\~газопровід-відвід\~до газорозподільної\~станції «Троїцьке»\~Ду 150\~мм передано на баланс ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (а.с.18-23). За змістом ч.ч.1,2 ст. 111 Земельного кодексу України\~на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. \~Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень. Відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 112 Земельного кодексу України\~ охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Режим використання земель охоронної зони магістрального газопроводу, незалежно від того як вони використовуються, регулюється\~Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон\~об`єктів магістральних трубопроводів». Відповідно до ст. 8 Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон\~об`єктів магістральних трубопроводів», на використання власником або користувачем земельної ділянки чи її частини в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються обмеження в обсязі, передбаченому цим Законом.\~Обмеження на використання земельних ділянок у межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються і діють з дня введення відповідного об`єкта магістрального трубопроводу в експлуатацію.\~Перехід права власності чи користування земельною ділянкою не є підставою для припинення дії обмежень на використання земельної ділянки в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів. Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства магістральних трубопроводів вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про правовий\~режим земель\~охоронних зон\~об`єктів магістральних\~трубопроводів»,\~для забезпечення\~безпечної експлуатації\~вздовж об`єктів\~магістральних газопроводів,\~етиленопроводів встановлюються\~охоронні зони\~таких розмірів: газопровід I класу, прирівняний до нього етиленопровід (кваліфікований відповідно до будівельних норм і правил для магістральних газопроводів), умовним діаметром: до 300 міліметрів - 100 метрів. Отже, охоронна зона магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» становить 100 метрів. Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про правовий\~режим земель\~охоронних зон\~об`єктів магістральних\~трубопроводів» обмеження на використання земельних ділянок у межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються і діють з дня введення відповідного об`єкта магістрального трубопроводу в експлуатацію. Відповідно до ч. 4 ст. 22 ЗУ «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» до особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів, належить зокрема заборона будувати житлові будинки, виробничі чи інші будівлі та споруди, громадські будівлі. Як вбачається з топографічного плану, земельна ділянка, площею 0,1061 га, кадастровий номер 5320685805:05:002:0024, яка має цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташована в межах охоронної зони газопроводу-відводу до ГРС «Троїцьке`Ду 150 мм, а відстань до найближчої будівлі розташованої на вказаній земельній ділянці становить - 27 метрів та 16,08 метрів до огорожі (а.с.24). Власником земельної ділянки, площею 0,1061 га, кадастровий номер 5320685805:05:002:0024 є [PERSON] (а.с.28-29). За таких обставин, судом встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 5320685805:05:002:0024 наявні залізобетонної огорожа та будівлі, які знаходяться в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] став власником житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером 5320685805:05:002:0024 з 13.12.2016 року. Так, відповідно до Договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 4241, [PERSON] купив у [PERSON] , зокрема, земельну ділянку, площею 0,1061 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення (вид використання): 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер 5320685805:05:002:0024 (а.с.100-104). Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 13.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 4239, [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 74,5 кв.м та в цілому складається з житлового будинку літ. «А,а», погрібу літ. «Бп», сараю-літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», убиральні літ. «Г», огорожі «№1», воріт «№2», колодязь літ. «К», розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5320685805:05:002:0024 (а.с.107-109). Відповідно до ч. 4 ст. 111 Земельного кодексу України, обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», система заходів\~щодо дотримання\~правового режиму\~земель охоронних\~зон об`єктів\~магістральних трубопроводів\~включає: визначення\~охоронних зон\~у документації\~із землеустрою\~і внесення\~їх до\~державного земельного\~кадастру; встановлення\~обмежень на\~використання власником\~або користувачем\~земельних ділянок\~у межах\~охоронних зон; державний контроль за використанням та охороною земель в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів. Аналізуючи вказані норми, суд зазначає, що обмеження на використання власником або користувачем земельних ділянок у межах охоронних зон підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі. Як зазначено в п. 6 Договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13.12.2016 року, згідно з Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №№НВ-0000252852016, НВ-0000252882016, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, не зареєстровані. Отже, на момент придбання відповідачем земельної ділянки кадастровий номер 5320685805:05:002:0024 відомості про обмеження у її використанні до Державного земельного кадастру внесено не було. Також відповідачем було придбано вже побудовані на вказаній земельній ділянці житловий будинок з господарськими будівлями, отже безпосередньо [PERSON] не було допущено порушень вимог законодавства охоронної зони. Крім того, як вбачається зі змісту Сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам № ПТ000623 від 19.07.2010, інспекція державного архітектурно-будівельного контрою у Полтавській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта житлового будинку садибного типу, одноповерхового, загальною площею 74,5 кв.м з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] державним стандартам, будівельним нормам і правилам, забудовник об`єкта: [PERSON] (а.с.113). Відповідно до п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 923 (в редакції станом на прийняття в експлуатацію житлового будинку) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудінспекцією та її територіальними органами . Сертифікат відповідності - документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004\~№\~1952-IV (в редакції станом на прийняття в експлуатацію житлового будинку) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 5 Закону зазначає, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Отже, прийнявши в експлуатацію житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та здійснивши його державну реєстрацію, держава визнала як факт відповідності закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, так і факт набуття речового права [PERSON] на нерухоме майно. Так, дійсно, згідно припису № 8 від 10.07.2002 року, начальником інспекції ДАБК в Глобинському районі [PERSON] запропоновано призупинити будівництво житлового будинку до з`ясування обставин, оскільки відстань від газопроводу високого тиску менше 100 м (а.с.30). Разом з тим, в подальшому, органом державної влади було визнано факт відповідності закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Крім того, цільове призначення земельної ділянки\~ це її використання за тим призначенням, яке визначене на підставі відповідної технічної документації із землеустрою та чинного законодавства. Згідно\~статті 20 Земельного кодексу України\~при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення.\~ Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Отже, саме на органи державної влади покладено віднесення земель до тієї чи іншої категорії. Згідно із ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, суд встановив, що [PERSON] уклавши нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, на законних підставах набув у власність земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи те, що у Витязі з Державного земельного кадастру не було зазначено відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, суд дійшов висновку, що відповідачу не було відомо про те, що її місце розташування знаходиться в межах охоронної зони магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Троїцьке» Ду 150 мм, отже відповідач є добросовісним набувачем як земельної ділянки, так і житлового будинку з господарськими будівлями на ній. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких дала Верховна Рада, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У ст.1 Першого протоколу до конвенції передбачено, що кожна фізабо юрособа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таким чином, ст.1 Першого протоколу до конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання справедливого балансу в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. У п.71 рішення у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип належного врядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Разом з тим, потреба виправити допущену в минулому помилку не повинна непропорційним чином утручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки держоргану має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип належного врядування може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Відповідно до ст.ст. 1163,1164 ЦК України юридична особа, майну якої загрожує небезпека, має право вимагати її усунення від того, хто її створює. У разі не усунення загрози майну юридичної особи, заінтересована особа має право вимагати вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози. Разом з тим, представник позивача не зазначив, яким чином залізобетонні огорожі та будівлі на земельній ділянці становлять загрозу для магістрального газопроводу, що призводить до порушення його експлуатації чи безпеки, а лише формально послався на сам лише факт їх розташування у охоронній зоні. \~Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що помилка органу державної влади не може мати наслідком непропорційного втручання в нове право відповідача та перекладати на нього всі негативні наслідки такої помилки, оскільки задоволення позову, яке полягає у знесенні залізобетонної огорожі та будівель на земельній ділянці покладатиме надмірний індивідуальний тягар на особу, яка мирно володіє земельною ділянкою та житловим будинком протягом тривалого часу, оскільки фактично позбавить його права власності, яке було ним набуте правомірно. За таких обставин, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. \~ \~ \~ \~ Не підлягає розгляду судом заява відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову по суті позовних вимог.

Outcome: dismissed