Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ТОВ Фірма «Енергія» (далі - відповідач) суму матеріальних збитків у розмірі 29\~038,79 грн; моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн; вартість проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 4000,00 грн; судові витрати у сумі 992,40 грн. Позов обґрунтовано тим що 01.10.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MAN TGS 18.440, реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом Cuppers, реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував під керуванням [PERSON] , та автомобіля Skoda\~Kodiaq,\~реєстраційнийномер [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 12.10.2021 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у АТ «СГ «ТАС», до якої позивачем було подано заяву про здійснення страхового відшкодування у сумі 43\~121,88 грн. Відповідно до експертного висновку №2755 автотоварознавчої експертизи від 02.11.2021, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 72\~160,67 грн. За послуги експерта позивачем було сплачено 4000,00 грн. Позивач вказує, що ним понесені витрати на ремонт пошкодженого автомобіля у значно більшому розмірі, ніж розмір отриманого страхового відшкодування, сума невідшкодованих збитків становить 29\~038,79 грн. Також позивач вказує, що внаслідок пошкодження автомобіля його повсякденне життя зазнало змін, що позначилося на психологічному та фізичному стані, призвело до погіршення взаємовідносин у сім`ї та на роботі, чим позивачу завдано моральної шкоди. Відсутність транспортного засобу, який перебував на ремонті, змусили позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя сім`ї, а також призводило до частого спізнення на роботу, що спричиняло нарікання з боку керівництва та колег, що негативно відобразилося на самопочутті позивача. Через відсутність транспортного засобу позивачу довелося пережити емоційні страждання через порушення звичного способу життя, негативний вплив на стан здоров`я. спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 10\~000,00 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.02.2022 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 04.04.2022 від директора ТОВ Фірма «Енергія» Колотило Г.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказує, що з експертного висновку автотоварознавчої експертизи №2755 вбачається, що вартість матеріального збитку становить 61 116,40 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 72 160,67 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля становить 49 834,82 грн. Як вбачається із поданої позивачем до АТ «СГ «ТАС» заяви про страхове відшкодування від 05.11.2021 реєстраційний № 469-2021, [PERSON] погодився з тим, що страхове відшкодування відбудеться відповідно до експертного висновку №2755 та складає 43 121,88 грн, з вирахуванням ПДВ та франшизи. Відповідач вважає, що вимога [PERSON] є необґрунтованою, так як позивач сам погодився на виплачену страховою компанією суму в розмірі 43 121,88 грн. Тобто, страхове відшкодування відбулося, відповідно до експертного висновку №2755, на підставі розрахунку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. Посилаючись на норми п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач вказує, що доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Відповідач вказує, що позивач повинен був подати до страхової компанії документальне підтвердження факту оплати проведеного ремонту для отримання більшої суми страхового відшкодування (зменшеної на суму ПДВ). Тому, відповідач вважає, що у позивача немає правових підстав для стягнення з відповідача різниці суми між вартістю відновлювального ремонту автомобіля згідно з експертним висновком №2755, та виплаченим страховим відшкодуванням вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. Також у відзиві зауважено, що [PERSON] не надано жодних належних доказів, що підтверджують понесені ним витрати на відновлювальний ремонт автомобіля на суму 72160,67грн. Позивач не надав до суду підтвердження проведення ремонтних робіт (акт про виконання робіт), розрахункові документи або накладні на купівлю запчастин, а експертний висновок визначає лише можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Відповідач зазначає, що при здійсненні виплати страхового відшкодування, АТ «СГ «ТАС» повинно було здійснити виплату вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля в сумі 48 334,82 грн (49 834,82 грн - 1500,00 грн франшизи), у випадку надання підтверджуючих документів. Таким чином, ТОВ Фірма «Енергія» вважає обґрунтованим позов про відшкодування завданої шкоди в сумі 1 500,00 грн - франшиза та 4 000,00 грн - за проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідач, вважає, що позивачу необхідно пред`являти свою вимогу саме до АТ «СГ «ТАС», яке перерахувало страхове відшкодування не в повному обсязі, не доплативши [PERSON] 5 212,94 грн. Крім того, відповідач не погоджується із заявленою [PERSON] моральною шкодою в розмірі 10 000,00 грн. Зазначену сума відповідач вважає необґрунтованою та не підтвердженою жодними доказами, які б свідчили про ступінь зазначених у позові емоційних страждань та погіршення стану здоров`я позивача, а додані до позовної заяви доказами не підтверджують спричинення моральної шкоди. На підставі вищевикладеного, відповідач просить відмовити задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди на суму 27\~538,79 грн, а в стягненні моральної шкоди відмовити у повному обсязі. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що \~01.10.2021 о 18 годині 10 хвилин, [PERSON] , у м. Житомирі на перехресті вулиць Івана Мазепи та Грушевського, 75, керуючи транспортним засобом MAN TGS 18.440, реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом Cuppers, реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 7). Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 12.10.2021 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (а.с. 6). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з експертного висновку №2755 автотоварознавчої експертизи автомобіля Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , який проведений судовим експертом Землюком В.В., вартість матеріального збитку, завданий власнику автомобіля Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , з технічної точки зору, станом на 23.10.2021, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 01.10.2021, становить 61 116,40 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату огляду 23.10.2021 становить 72 160,67 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату огляду 23.10.2021 становить 49 834,82 грн. Величина втрати товарної вартості автомобіля Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату огляду 23.10.2021 становить 11 281,58 грн. (а.с. 10-28). На підставі договору про організацію взаємовідносин при проведенні оцінки майна від 23.10.2021, який укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , відповідно до акту №2755 прийому-передачі виконаної роботи від 01.11.2021 та квитанції №0.0.2378260569.1 від 14.12.2021, позивачем понесено витрати на проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , у сумі 4000,00 грн (а.с. 31-34). Як слідує з матеріалів справи, на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність\~\~ [PERSON] \~була застрахована в АТ «СГ «ТАС». Згідно з платіжним дорученням №22633 від 10.11.2021, АТ «СГ «ТАС» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у зв`язку з ушкодженням транспортного засобу Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , у сумі 43\~121, 88 грн (а.с. 29-30). Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.\~\~Збитками є:\~\~1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);\~\~2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України визначено,що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах,а саме:\~\~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.\~\~Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною першою статті 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути матеріальну шкоду, виходячи з вартості відновлювального ремонту у сумі 72\~160,67 грн, яка визначена у висновку експерта без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу. Як встановлено судом, страховик виплатив страхове відшкодування позивачу в сумі 43\~121,88 грн, з вирахуванням ПДВ та франшизи (а.с. 29, 30). Водночас, згідно з експертним висновком №2755 автотоварознавчої експертизи автомобіля Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 72\~160,67 грн. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону\~України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу\~відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з\~евакуацією транспортного засобу з місця ДТП\~до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 вказано, що «суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 (провадження №61-10010св20) зроблено висновок, що «відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц (провадження №61-1819св17) зазначено, що «якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, апеляційний суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу». Таким чином, \~різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком - франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Тому саме відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, водій якого є винуватцем у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2022 у справі 709/370/20. Згідно з ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. З урахуванням вказаних вимог процесуального закону та встановлених судом обставин справи, суд вважає наданий позивачем висновок експерта належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну. Враховуючи, що згідно експертного висновку №2755 автотоварознавчої експертизи автомобіля Skoda Kodiaq, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 72\~160,67 грн, суд вважає обґрунтованим розмір збитків, заподіяних позивачу пошкодженням автомобіля, в сумі 29 038,79 грн, яка визначена позивачем як різниця між отриманим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля. Суд не приймає заперечення відповідача, викладені у відзиві, оскільки виходячи з положень ст. 22, 1166 ЦК України збитками є не тільки втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки судом встановлено, що з вини [PERSON] , який керував автомобілем MAN TGS 18.440, реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом Cuppers, реєстраційний номер [NUMBER] , які належать на праві власності ТОВ Фірма «Енергія», позивачу завдано майнової шкоди, розмір якої визначений висновком експертного дослідження, проведеним в установленому порядку, а відповідач не довів належними доказами іншого розміру майнової шкоди, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. За встановлених обставин розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з ТОВ Фірма «Енергія» на користь позивача, за мінусом вже сплаченого страхового відшкодування становить 29\~038,79 (72\~160,67 грн 43\~121,88 грн). Крім того, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] щодо стягнення з ТОВ Фірма «Енергія» витрат на автотоварознавче дослідження транспортного засобу в сумі 4000,00 грн, які позивач вимушений був понести для відновлення свого порушеного права. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно з п.5 цієї Постанови ВСУ обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Згідно із правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі №235/546/18 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивачі оцінюють заподіяну їм шкоду та з чого вони при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Звертаючись до суду із вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач вказав, внаслідок пошкодження автомобіля його повсякденне життя зазнало змін, що позначилося на психологічному та фізичному стані, призвело до погіршення взаємовідносин у сім`ї та на роботі, чим позивачу завдано моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди судом береться до уваги той факт, що звичний уклад життя позивача порушений і він на деякий час позбавлений можливості користуватися автомобілем, який потребує ремонту, що, у свою чергу, внесло вимушені зміни в усталений для нього спосіб життя та потребує часу, зусиль та витрат для забезпечення звичних і необхідних умов свого життя, життя дітей та своєї сім`ї вцілому. Зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 3\~000,00 грн. На підставі\~ст.\~141\~ЦПК\~України стягненню з відповідача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн.

Outcome: partial