Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.05.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі ПрАТ «СК «ВУСО») та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 7348361-02-16-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mini Cooper», номерний знак [NUMBER] . За вказаним договором ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 11.08.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mini Cooper», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Suzuki Swift», номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2019 у справі № 522/14480/19 відповідач порушила вимоги п. 15.13 Правил дорожнього руху України, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. ПрАТ СК «ВУСО» відповідно до договору страхування, на підставі страхового акта від 21.08.2019 сплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 39\~824, 28 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ6672128. ПрАТ «СК Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом АМ/6672128 за вирахуванням франшизи в розмірі 1 000 грн. 20.12.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачем укладено договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги, тому останній набув право вимоги за даним позовом. Указуючи на те, що відповідач у добровільному порядку не сплатила зазначені кошти, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки у порядку регресу у розмірі 1 000 грн, а також судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8 197,80 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року матеріали позовної заяви направлено для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Приморського районного суду від 05.01.2022 задоволено клопотання позивача про участь в усіх судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon». Розгляд справи для забезпечення участі сторін у судовому засіданні неодноразово відкладався. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання, в тому числі в режимі відеоконференції, не з`явився. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Контитуції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обгрутованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом. У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір. З матеріалів\~справи слідує,\~що 31.05.2019\~між ПрАТ\~«СК «ВУСО»\~та [PERSON] \~укладено договір\~страхування наземного транспорту\~№ 7348361-02-16-01,\~предметом якого\~є майнові\~інтереси страхувальника,\~пов`язані\~з володінням,\~користуванням та\~розпорядженням транспортним засобом «Mini Cooper», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 11.08.2019 у м. Одесі по вул. Новобереговій, 94, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Suzuki Swift», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mini Cooper», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2019 у справі № 522/14480/19 11.08.2019 о 15 год. 50 хв. у м. Одесі по вул. Новобереговій, 94, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Suzuki Swift», номерний знак [NUMBER] , не переконалася в безпечності, відчинила двері транспортного засобу та пошкодила автомобіль "Mini Cooper", номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 15.13 Правил дорожнього руху України. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було завдано\~шкоди застрахованому\~ПрАТ «Страхова\~компанія «ВУСО»\~автомобілю «Mini Cooper», номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ6672128. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило [PERSON] виплату страхового відшкодування у розмірі 39\~824, 28 грн. Як слідує з наявної в матеріалах справи копії договору № 20/12/2019 про відступлення права вимоги від 20.12.2019, а також додатку № 1 до нього, ПАТ «СК «ВУСО» відступило ФОП [PERSON] , як новому кредитору, своє право вимоги за укладеними договорами страхування, зокрема за договором № 7348361-02-16-01 (страхувальник [PERSON] ) до [PERSON] . На підставі указаного договору ПрАТ «СК «ВУСО» відступає (передає), а позивач отримує право вимоги до боржників, які виникли внаслідок заподіяння збитків страхувальникам первісного кредитора. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Тобто, стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено: "[…] стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією". Отже, у даному випадку у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбувається заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку з завданням шкоди [PERSON] у порядку суброгації. Разом з тим ПрАТ «СК «ВУСО», яка є страховиком потерпілої особи, сплатила страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі майнового збитку, визначеної рахунком-фактурою від 15.08.2019 у розмірі 39\~824, 28 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що йому належить право вимоги до [PERSON] про стягнення з останньої франшизи у розмірі 1 000 грн. За приписами п. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. За своїм характером вона хоча і є частиною матеріального збитку, однак не може бути включена до суми майнового збитку для стягнення її зі страховика, адже підлягає відшкодуванню виключно страхувальником або особою, відповідальною за збитки, завдані внаслідок ДТП. Враховуючи, що правовідносини, які виникли між ПрАТ «СК «ВУСО» та відповідачем у зв`язку з виплатою страховиком страхового відшкодування є такими, що засновані на суброгації, переході до страховика права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні, стягнення франшизи є безпідставним, оскільки позивачу належить лише право вимоги в межах фактичних витрат, до яких сума франшизи, як самостійне відшкодування, не належить. У даному випадку вимога щодо компенсації франшизи належить лише потерпілій особі у випадку та розмірі визначеному договором страхування. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем слід залишити за ним.

Outcome: dismissed