Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-29 00:00:00

26 травня 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25.06.2019 року на 271 км. Автодороги «Київ - Одеса» водій [PERSON] керуючи автомобілем «Seat Leon», номерний знак [NUMBER] , не впорався із керуванням та допустив зіткнення із автомобілем «Iveko Trakkr HI-Land», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Seat Leon» [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди. 25.06.2019 року за фактом вказаної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019120000000161 за ст. 286 КК України. Постановою прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Кіровоградської області Суворова О.Л. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019120000000161 від 25.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито у зв`язку із смертю підозрюваного [PERSON] . Внаслідок загибелі [PERSON] , неповнолітнім дітям загиблої - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] завдано шкоду, пов`язану з втратою годувальника. [PERSON] є батьком та законним представником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Seat Leon", номерний знак [NUMBER] застрахована АСК «Омега». Відповідно до вимог ст.ст.33,35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником позивача [PERSON] 01.11.2019 року було надано ПРАТ «Омега» повідомлення про ДТП та заяви на здійснення регламентної виплати з усіма необхідними документами, а саме на виплату страхового відшкодування в розмірі 12519,00 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та страхового відшкодування в розмірі 50076,00 грн. утриманцям померлої. З 01.11.2019 року по 12.11.2020 року між представником позивача [PERSON] - [PERSON] та відповідачем відбувалося досудове врегулювання спору. Однак, АСК «Омега» представнику позивача [PERSON]. було надіслано лист відповідно до якого страховик повідомив про зупинення розгляду справи, оскільки страховику для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування необхідно довідку з Державної служби зайнятості [PERSON] чи довідку про доходи за 2019 рік. Позивач вважає, що такі дії страховика є неправомірними, порушують права та інтереси позивача та такими, що суперечать нормам права. Вказує, що на день смерті [PERSON] у неї на утриманні перебували троє малолітніх дітей. У 2019 році розмір мінімальної заробітної плати становив 4173,00 грн., загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника становить 150228,00 грн. Частка, яка припадає на малолітнього [PERSON] , що має право на отримання страхового відшкодування становить 50076,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду відзив, у якому просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, просить зменшити витрати на правову допомогу. У відзиві представник відповідача зазначив, що шкода потерпілій особі заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому до правовідносин сторін застосовується ч.2 ст. 1188 ЦК України, згідно якої якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідач стверджує, що в даному випадку володілець автомобіля «Iveko Trakkr HI-Land», реєстраційний номер [NUMBER] також є особою, відповідальної за заподіяну позивачу шкоду. Таким чином, розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника для малолітнього [PERSON] складає 25038,00 грн. Щодо розміру витрат на правничу допомогу зазначає, що вказаний розмір є неспівмірним з обсягом виконаних робіт та складністю справи і не відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України, просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись із відзивом відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, доводи та заперечення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.06.2019 року приблизно о 09 год. 10 хв. на 271 км +250 метрів автомобільної дороги М-05, на території Благовіщенського району Кіровоградської області [PERSON] , керуючи автомобілем «SEAT Leon» не вибрав безпечної швидкості руху, при виявлені на лівій смузі руху перешкоди для руху у вигляді стоячого вантажного автомобіля, не вибрав безпечний боковий інтервал між своїм автомобілем та транспортним засобом, який стояв на лівій смузі руху, у результаті чого допустив наїзд на задню праву частину спеціального вантажного автомобіля СБМ МДКЗ-54-06 створеного на базі IVECO Traccer, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який разом із напарником виконував ремонтні роботи. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «SEAT Leon», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення, які призвели до її смерті. Постановою про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2019 року прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадження прокуратури кіровоградської області Суворова О.Л. кримінальне провадження №12019120000000161 від 25.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито у зв`язку із смертю підозрюваного [PERSON] . Внаслідок загибелі [PERSON] , неповнолітнім дітям останньої - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] завдано шкоду, пов`язану з втратою годувальника. [PERSON] є батьком та законним представником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «SEAT Leon», реєстраційний номер [NUMBER] застрахована в АСК «ОМЕГА». 01.11.2019 року представником матері загиблої [PERSON] - [PERSON] , відповідно до ст. 33,33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» направлено до АСК «Омега» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 08.04.2021 року та 18.05.2022 року представником неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] від імені якого діяв представник за довіреністю [PERSON] направлено до АСК «Омега» відповідно до ст..35, п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заяву про виплату страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для дітей, що належить [PERSON] у розмірі 1/3 частки страхового по втраті годувальника, яка становить - 50076,00 грн. Згідно листа АСК «ОМЕГА» №512 від 27.05.2021 року повідомлено про те, що розгляд заяви про виплату страхового відшкодування призупинено у зв`язку із необхідністю надання додаткових документів, а саме довідки з Державної служби зайнятості [PERSON] у разі перебування останнього на обліку, чи довідки про доходи за 2019 рік. Однак станом на день звернення до суду рішення АСК «Омега» відносно отримання страхового відшкодування прийнято не було. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 23.1 ст.23 Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед (стаття 1202 ЦК України). Разом з тим, відповідно до статті 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що регулює спільні правовідносини, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Статтею 27.5 встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. У відповідності до п. 35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Станом на 25.06.2019р. розмір мінімальної заробітної плати становив 4173,00 гривень. На день смерті [PERSON] у неї на утриманні перебували троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Розмір відшкодування становить 150228,00 грн. (4173,00 (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 року) *36 місяців). Розмір частки відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, яка припадає неповнолітньому [PERSON] становить 50076,00 грн.(150228,00 грн./3) Згідно ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст.8 Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 9 Закону передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст.20 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до вимог ст.639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стосовно доводів сторони відповідача про те, що шкоди потерпілим особам завдано внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки та застосування до правовідносин ч.2 ст. 1188 ЦК України судом встановлено наступне. Згідно з частинами 1,2,5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Тобто правила статей 1187, 1188 ЦК України діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об`єкта, завдяки яким діяльність з ними визнається джерелом підвищеної небезпеки. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України. Відповідно до положень частини другої статті 1188 ЦК України іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) шкода відшкодовується власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, які спільно завдали шкоду, незалежно від їх вини. Тобто, за змістом цієї норми, обов`язок по відшкодуванню шкоди в такому випадку покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них, якщо не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України). У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Позивач має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх винних у скоєнні ДТП осіб, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved