Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-10 00:00:00

ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з даним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 22 лютого 2018 року близько 10 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Басейна відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Scirocco», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Acura MDX», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою про ДТП №3018058508520628. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Scirocco», державний номерний знак [NUMBER] , який на момент ДТП був застрахований у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до договору добровільного страхування №28-0301-17-00289 від 10 серпня 2017 року. 22 лютого 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» отримало заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» на вимогу виконання умов договору добровільного страхування №28-0301-17-00289 від 10 серпня 2017 року на підставі акту огляду транспортного засобу від 22.02.2018 року, рахунку №С4332456 від 28 лютого 2018 року, страхового акту №ДККА-60060 від 02 березня 2018 року та розрахунку до нього здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 22 218 (двадцять дві тисячі двісті вісімнадцять) грн 00 коп. відповідно до наступного порядку сплати: 1-у частину платежу у розмірі 6 971 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят одна) грн 25 коп. - зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу; 2-у частину страхового платежу в розмірі 15 246 (п`ятнадцять тисяч двісті сорок шість) грн 75 коп. - перераховано на рахунок визначений страхувальником. Постановою Печерського району суду м. Києва від 02.05.2018 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулася із претензією №ДККА-60060 відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до ПрАТ «СК «Здорово». Відповідно до вказаної вище претензії ПрАТ «СК «Здорово» не здійснила виплату страхового відшкодування. Попри це, на разі ПрАТ «СК «Здорово» вилучено зі списку СК - членів МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ. На підставі наведеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити. 17 січня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Корніловій Ж.О. Відповідно до ч. 7 ст. 33 ЦПК України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ. 10 листопада 2020 року згідно розпорядження та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Захарчук С.С. 26 січня 2021 року згідно розпорядження та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. 27 січня 2021 року судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 28 січня 2021 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 01.02.2021 відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 18 лютого 2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Не визнаючи позовних вимог, зазначив, що ПрАТ «СК «Здорово» повинно здійснювати страхове відшкодування, а втрата останнім статусу члена МТСБУ не звільняє його від обов`язку. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, подано представником відповідача до суду заяву в якій просить розглядати справу у їх відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2018 року близько 10 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Басейна відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Scirocco», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Acura MDX», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Судом встановлено, що у відповідність до постанови Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2018, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Судом встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Scirocco», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] на момент ДТП був застрахований у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до договору добровільного страхування №28-0301-17-00289 від 10.08.2017. Цивільна відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу «Acura MDX», державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Здорово». Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» на виконання умов договору добровільного страхування №28-0301-17-00289 від 10.08.2017, на підставі акту огляду транспортного засобу від 22.02.2018 року, рахунку №С4332456 від 28 лютого 2018 року, страхового акту №ДККА-60060 від 02 березня 2018 року та розрахунку до нього здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 22 218 (двадцять дві тисячі двісті вісімнадцять) грн 00 коп. ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулася із претензією №ДККА-60060-1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до ПрАТ «СК «Здорово». Відповідно до вказаної вище претензії ПрАТ «СК «Здорово» не здійснила виплату страхового відшкодування. Попри це, на разі ПрАТ «СК «Здорово» вилучено зі списку СК - членів МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1) ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Новостворений Верховний Суд підтримувався такої позиції, яка зазначена у постановах: № 553/219/16-ц від 06.02.2018 року; № 760/4117/16-ц від 07.02.2018 року; № 344/7069/15-ц від 14.02.2018 року; № 344/10730/15-ц від 14.02.2018 року; № 642/9163/15 від 19.02.2018 року; № 296/9478/13-ц від 12.03.2018 року; № 910/7496/17 від 15.03.2018 року; № № 296/587/17 від 28.03.2018 року; № 761/30666/16-ц від 12.04.2018 року; № 753/13595/15-ц від 18.04.2018 року; № 678/20/16-ц від 25.04.2018 року; № 910/9029/17 від 27.04.2018 року; № 352/2740/14-ц від 02.05.2018 року; № 381/394/17 від 30.05.2018 року; № 541/3258/15-ц від 13.06.2018 року; № 761/34627/16-ц від 27.06.2018 року; № 750/9590/16-ц від 02.07.2018 року. Але завдяки Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. У даному рішенні Верховний Суд відступив від правового висновку зазначеного у постанові Верховного суду України від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15, де було зазначено, що страховик при подачі суброгаційного позову має право на власний розсуд визначити до кого заявити свої вимоги - до винуватця або до страховика його цивільно-правової відповідальності. Через те, що дана справа фактично стосується вимоги потерпілої особи, яка була набута страховою після виплати відшкодування, то справа буде актуальною і для спорів самих потерпілих з винуватцями. У своїй постанові від 04.07.2018 року суд прийшов до наступних висновків: Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування…» та стаття 1191 ЦК України регулюють регресні зобов`язання (зобов`язання, які виникають у страховика цивільно-правової відповідальності та його страхувальника (винуватця)), а стаття 27 Закону України «Про страхування» та 993 ЦК України регулюють суброганційні зобов`язання, які виникають у страховика за договором добровільного страхування майна (КАСКО) та винною особою у настанні дорожньо-транспортної пригоди (п. 31-35 Постанови); Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування…» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (п. 36 Постанови) а тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п. 37 Постанови). У результаті суд вирішив відступити від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (п. 62 Постанови). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «Здорово», проте позивач не надав суду доказів, що така юридична особа припинила свою діяльність, а тому звернення із вказаним позовом до [PERSON] суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. А тому виходячи із практики, яка викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. , вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з відповідача не підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed