Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-24 00:00:00

У липні\~2022\~ [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~представник [PERSON] ,\~звернулась до\~Володарського районного\~суду Київської\~області з\~позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на наступне. Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в якому також зареєстровані та проживають діти позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] -мати позивачки. За вказаною адресою з 28.09.2020 року також зареєстрований [PERSON] - рідний брат позивача. Фактично [PERSON] з моменту реєстрації у будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Позивач вказує, що реєстрація відповідача у належному їй будинку створює для них перешкоди у користуванні житловим приміщенням, зокрема права на отримання субсидії, яка розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, викладених у ньому, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, додатково пояснив, що наразі невідоме місце проживання відповідача та причини його не проживання за зазначеною вище адресою. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позов не надав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона знайома із [PERSON] та всією її родиною. Відповідач не проживає у будинку [ADDRESS] приблизно з 2020 року, після реєстрації (28.09.2020) приїздив декілька разів, після цього жодного разу не бачила відповідача за адресою його реєстрації. Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копіями договору купівлі-продажу будинку від 02.11.2018, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Клочко О.П. та зареєстрованого у реєстрі за № 726 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису про право власності 28724694 від 02.11.2018). Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 74-02-15 від 02.06.2022, виданої Маловільшанською сільською радою Білоцерківського району Київської області в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані з 06.11.2018 позивач, її доньки [PERSON] , 2013 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 1960 р.н. мати та з 28.09.2020 брат [PERSON] , 1980 р.н. Згідно з копії довідки № 75-02-15 від 02.06.2022, виданої Маловільшанською сільською радою Білоцерківського району Київської області встановлено, що [PERSON] з 28.09.2020 зареєстрований, проте фактично не проживає в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 72\~ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно положень\~ст. 156 ЖК УРСР\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 163 ЖК УРСР визначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положенням ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги показання свідка судом встановлено, що стороною позивача доведено, що відповідач - рідний брат позивачки не проживає за місцем реєстрації у будинку за адресою: [ADDRESS] без поважних причин більше одного року. Наявність реєстрації місця проживання відповідачів у квартирі позивача не відповідає волі позивача як власника квартири. При цьому реєстрація останнього в будинку, що належить на праві власності позивачці, створює їй незручності, зокрема посилює тягар утримання помешкання, а також унеможливлює оформлення пільг зі сплати комунальних послуг, сплата яких розраховується відповідно до кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. У зв`язку із цим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved