Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-17 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 01 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калініського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 85. В обґрунтування позову зазначала, що 01 березня 2014 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне подружнє життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з червня 2020 року. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Їхня сім`я фактично розпалась, шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, оскільки з вересня 2021 року сторони разом не проживають, спільного господарства вони не ведуть. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю, просив задовольнити позов, оскільки він та позивач з вересня 2021 року разом не проживають, їхня спільна дитина проживає із ним, час для примирення подружжя не надавати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2014 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калініського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 85. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із батьком. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з вересня 2021 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved