Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом про захист прав клієнта банківських послуг шляхом відновлення залишку коштів на рахунку та визнання кредитних угод недійсними. В обґрунтування позову зазначила, що вона є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» та 13.03.2022 у період часу з 17.40 до 18.00 години з її карти «ПриватБанк» без її згоди, без її волевиявлення та особистої участі у здійсненні транзакції з її карти були зняті грошові кошти у сумі 15103,76грн. Після вищевказаних подій за власною ініціативою позивачка звернулася до керівництва ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою про проведення перевірки щодо несанкціонованого зняття грошових коштів з її картки та їх повернення та відповідного відновлення залишку коштів на рахунку, проте їй не було надано змістовної відповіді з вказаного приводу та разом з тим вказано, що у неї на даний час існує заборгованість перед банком, яка кожного разу змінюється. Згодом, вона письмово, повторно звернулася до керівництва ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою про проведення перевірки щодо несанкціонованого зняття коштів з її картки, проте їй не було надано змістовної відповіді з вказаного питання та було вказано, що під час здійснення вказаної транзакції. Натомість на переконання позивачки ПАТ КБ «Приватбанк» ніяких перевірок не проводив. Щодо твердження відповідача щодо передання позивачем карткових даних, СVV-коду та інших карткових даних під час здійснення транзакції, взагалі не відповідають дійсності та нічим не підтверджені. Позивачкою було здійснено відповідну перевірку щодо встановлення адресата отримання коштів з її карткового рахунку, внаслідок чого нею було виявлено, що зняття грошових коштів з її карткового рахунку було здійснено на рахунок юридичної особи - ТОВ «Торпарі 2020» (код ЄДРПОУ - 43731988). До вказаної юридичної особи позивачка направила претензійного листа, однак відповіді так і не отримала. В подальшому позивачка направила відповідного листа до НБУ з вимогою про проведення перевірки ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо несанкціонованого зняття грошових коштів з її картки, проте відповіді так і не отримала Крім цього позивачка вимушена була звернутися до органів поліції з вимогою відкриття кримінального провадження за ст. 190 КК України щодо незаконного проведення транзакції по картковому рахунку та зняття грошових коштів без її згоди. З огляду на зазначене, позивачка просить зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER] (рахунок IBAN - [NUMBER] ) в ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] до стану, в якому він перебував до виконання (банківської операції) кредитної угоди № SAMDNWFC00037074162, тобто станом на 17 год. 40 хв. 13.03.2022; визнати кредитну угоду № SAMDNWFC00037074162 від 13.03.2022 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.03.2022 на суму 14999грн недійсною з моменту їх укладення. 01.08.2022 надійшли письмові пояснення від представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно яких вони заперечують проти позову в повному обсязі, вважають позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Позивачка по справі тривалий час є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та отримує фінансові послуги у ПриватБанку, в тому числі отримувала і користувалася кредитною картою № [NUMBER] , що не заперечується сторонами. 28.08.2021 [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту. Фінансовий номер телефону клієнта [PERSON] [NUMBER] не змінювався клієнтом протягом користування банківськими послугами у АТ КБ «ПриватБанк», у тому числі на дату 13.03.2022, який в свою чергу є логіном входу до Інтернет-банкінгу Приват24. Будь-яких повідомлень про втрату доступу до фінансового номеру телефону чи/або заволодіння ним третіми особами від клієнта [PERSON] не надходило до АТ КБ «ПриватБанк». Щодо фінансових операцій, які були здійснені 13.03.2022 на кредитній картці № [NUMBER] зазначає наступне. Згідно банківської виписки по картці № [NUMBER] протягом 13.03.2022 на даній кредитній картці були здійснені платіжні операції на загальну суму 16132,93грн. У результаті проведених платіжних операцій станом на 13.03.2022 утворилася заборгованість у розмірі - 15103,76грн, яка на даний час повністю погашена. Платіжні операції 13.03.2022 були здійсненні через сторонній сайт/сервіс, що не належить АТ КБ «ПриватБанк», з чого слідує, що керувати такими операціями в електронній платіжній системі АТ КБ «ПриватБанк», який не є власником або учасником, не мав технічної можливості. Відповідно до копії квитанції про здійснену покупку 13.03.2022 на суму 14,999грн вказано «інший банк», що свідчить про те, що рахунок отримувача відкрито не в АТ КБ «ПриватБанк». Назва та адреса точки розрахунку карткою вказана іншим банком: YOURGAME - CRYSTAL, KARUNI 75OF/237 DNI. Проводячи фінансові операції з переказу грошових коштів через сторонні платіжні системи/сервіси, окрім інформації про повний номер картки відправника також необхідно обов`язково вводити дані про строк дії картки, CVV2 код, а також вказати 3D-secure код (ОТП-пароль), який відомий тільки власнику картки та надсилається саме на його номер телефону або до Приват24. Тільки після цього можливість оплати за допомогою іншої платіжної системи стануть можливими. Отже, аналізуючи оспорювані позивачем фінансові операції 13.03.2022, які були проведені на картковому рахунку [PERSON] , слід зазначити, що для проведення даних транзакцій, ініціатору грошових переказів було достовірно відома інформація щодо номеру рахунку, строк дії картки, конфіденційна інформація щодо номеру захисного коду CVV2, який відомий лише користувачу картки і не може бути відомий третім особам, у тому числі працівникам АТ КБ «ПриватБанк», а також 3D-secure код, який відомий тільки власнику картки та надсилається саме на його номер телефону. Повідомлень про втрату доступу до фінансового номеру телефона чи/або заволодіння ним третіми особами від клієнта [PERSON] не надходило до АТ КБ «ПриватБанк», запитів щодо відновлення/зміни паролю та зміни логіну входу в Приват24 до банку також не надходило. Посилання позивача на наявність кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, є безпідставним, оскільки даний факт за відсутності особи, яка визнана винною у вчиненні даного злочину, не має правового значення для вирішення даного спору. Представник відповідача наголошує що фінансові операції по кредитній картці № [NUMBER] здійснені 13.03.2022 з боку АТ КБ «ПриватБанк» були проведені коректно, з ідентифікацією самого електронного платіжного засобу та його користувача [PERSON] з використанням всіх необхідних реквізитів платіжної картки та з коректним веденням 3D-secure код, який відомий лише клієнту, а тому оспорювані позивачем фінансові операції не є помилковими чи незаконними. Вчинення оспорюваних фінансових операцій шляхом несанкціонованого доступу до карткового рахунку позивача не підтверджено жодними доказами. З огляду на вищевикладене немає підстав вважати, що платіжні операції 13.03.2022 на кредитній картці позивача були вчинені не позивачем [PERSON] . Також звертає увагу на те, що позивач звернулась до банку лише після проведених оспорюваних платіжних операцій. Тому до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. З урахуванням вищезазначеного, представник відповідача зазначає, що саме позивач повинна нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, що були вчинені 13.03.2022 на її картковому рахунку. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Підтвердив, що блокування номеру телефону позивачки, прив`язаного до кредитної картки, не було, кредитну картку позивачка не втрачала. Заборгованість за кредитним договором позивачка погасила в повному обсязі, оскільки не хотіла, щоб нараховувалися відсотки на заборгованість. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує, просить відмовити в задоволенні. Суд, вислухавши доводи представника позивачки, вивчивши письмові пояснення відповідача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2021 позивачка [PERSON] підписала анкету - заяву клієнта - фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.59). 28.08.2021 [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг у АТ КБ «ПриватБанк» та паспорт споживчого кредиту. В заяві зазначено, що [PERSON] підписанням цієї заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка та кредит готівкою» Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. [PERSON] відкрито рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] (а.с.48-58). Згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 14.03.2022 по кредитній картці/рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00037074162 від 01.09.2017 за період 13.03.2022-13.03.2022, кредитний ліміт - 21000грн, баланс на початок періоду - 1029,17грн, баланс на кінець періоду - 15103,76грн, усього витрат - 16132,93грн; протягом 13.03.2022 на даній кредитній картці були здійснені платіжні операції на загальну суму 16132,93грн, а саме: 8 операцій на суми 174,99грн, 36,99грн, 174,99грн, 174,99грн, 359,99грн, 174,99грн, 36,99грн - за цифрові товари та комп. техніку: Google Camel Games, London, 14999грн за розваги yourgame-crystal Dnipro (а.с.13, 28). Як убачається з копії квитанції від 13.03.2022 на суму 14999,00грн, доданої до письмових пояснень представником ПАТ КБ «ПриватБанк», переказ грошових коштів був здійснений з картки [NUMBER] о 17:45:50, адреса точки розрахунку карткою, вказана іншим банком: YOURGAME-CRYSTAL, KARUNI 75 OF. 237, DNI; також в даній квитанції зазначено, що підпис власника карти не потрібно, PIN ок (а.с.47). Як зазначає представник відповідача у письмових поясненнях в результаті проведених платіжних операцій на картці станом на 13.03.2022 утворилася заборгованість на загальну суму 15103,76грн, яка на даний час повністю погашена позивачкою, що також підтвердив представник позивачки в судовому засіданні. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 14.03.2022 за заявою [PERSON] розпочато кримінальне провадження за правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: внесено відомості про те, що 14.03.2022 до ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області з письмовою заявою про шахрайські дії ЄО № 716 звернулась [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] . Так, 13.03.2022 близько 17 год. 40 хв. невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, які були на банківській картці (а.с.15). Як убачається з відповіді спеціаліста АТ КБ «ПриватБанк» Семененко В.В. від 11.04.2022 на звернення [PERSON] від 07.04.2022 стосовно підстав списання грошових коштів з її платіжної картки № [NUMBER] , їй повідомили, що 13.03.2022 за її рахунком був здійснений переказ коштів, при здійсненні якого були коректно введені номер її картки, термін її дії та CVV2 код, після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure, який надсилався на її фінансовий телефон. Тому чинним законодавством не надано повноважень Банку здійснювати повернення проведеного переказу, Банк не може повернути кошти (а.с.11-12). Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч.1 ст.1071 ЦК України банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта. Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою - запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунку клієнта, фінустанова повинна нести відповідальність. Положеннями статті 1073 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного зарахування коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.3 ст.1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Отже положення Цивільного Кодексу України передбачають прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта. Згідно пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (який був чинний на період виникнення спірних правовідносин 13.03.2022) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Пункт 1.4 зазначеного Закону дає визначення поняттю держателя електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Згідно пункту 1.24 Закону неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. А неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до п. 14.12 статті 14 Закону користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно пункту 14.16 Закону, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 9 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (чинне на момент виникнення спірних правовідносин) користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Відповідно до Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (станом на 28.08.2021), Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила або Договір) - договір приєднання, який укладається в порядку, встановленому статтею 634 Цивільного кодексу України, а саме: публічна його частина встановлена Банком та розміщена в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua/ terms. Цей Договір може бути укладений лише шляхом приєднання Клієнта до Договору: підписання ним Заяви про приєднання до відповідного підрозділу Договору про послугу(індивідуальна частина Договору або Заява про приєднання). Згідно п.1.1.1.73. Умов та правил фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Приват24 (у разі зміни логіна користувача). В пункті 1.1.2.1.10. Умов та правил зазначено, що для уникнення неправомірних операцій з рахунками клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення фінансового номеру телефону клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із фінансовим номером телефону клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку. На підставі звернення клієнта про зазначений факт банк знімає з номера телефону клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт клієнта в системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками клієнта. Натомість як підтвердив представник позивача в судовому засідання позивачка не втрачала свій телефон з фінансовим номером телефону [NUMBER] , а також не відбулось і його блокування. Згідно п. 2.1.4.5.1 Умов та правил клієнт зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Відповідно п. 2.1.4.6.12 Умов та правил для оплати товару/послуги через Інтернет Клієнт повинен вказати її тип, номер та строк дії у відповідні поля запиту, а також іншу інформацію у разі потреби. При здійсненні операції з використанням технології двофакторної аутентифікації з метою отримання динамічного пароля необхідною умовою для здійснення операції з Карткою є надання Клієнтом інформації про номер мобільного телефону. Пунктом 2.1.4.12.9 Умов та правил передбачено, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в Банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в стоп-лист платіжною системою. Згідно п. 2.1.4.12.5 Умов та правил, клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Позивач стверджує, що невстановлені особи несанкціоновано, використовуючи доступ до системи «Приват24», збільшили її кредитну заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Наголошує на тому, що транзакції з приводу переказу, зняття грошових коштів та оформлення кредитів відбувалися без її відома і без її участі. Разом з тим будь-які належні і допустимі докази на підтвердження того, що транзакції грошових коштів з рахунку позивачки були здійснені не нею, у матеріалах справи відсутні. Як і відсутні докази втрати позивачкою кредитної картки чи ПІН-коду, а також докази блокування номеру телефону чи заволодіння персональними даними позивачки іншою особою. Заява позивачки до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, як і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є судовим рішенням, яке набрало законної сили, тому не мають доказової сили для суду. Крім цього суду не надано відомостей щодо результатів даного кримінального провадження. Таким чином судом встановлено, що на позивачку було покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком у результаті використання клієнтом паролів, пін-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомляти банк в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення персональних даних. А оскільки операція щодо переказу грошових коштів у сумі 15103,76грн була здійснена 13.03.2022 в мережі Інтернет через сторонню платіжну систему із використання реквізитів платіжної картки, у тому числі CVV2-код, які відомі тільки власнику картки, після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure кодом, який надсилався на фінансовий номер позивачки чи до Приват24, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен нести відповідальності за дану операцію. Згідно частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною другою статті встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проте позивачкою не було подано належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Підсумовуючи все викладене вище суд зазначає, що позовні вимоги є недоведеними, тому в їх задоволенні належить відмовити. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а оскільки у задоволенні даного позову відмовлено, то відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору.

Outcome: dismissed