Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 08.05.2019 по 19.11.2021 позивачка перебувала в трудових відносинах з Відокремленим підрозділом «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля». Остання займана посада - майстер поверхні. Відповідно до наказу від 19.11.2021 № 211 звільнена з займаної посади з 19 листопада 2021 року у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст. 38 КЗпП України). 15.01.2021 позивачка перебувала па робочому місці на промисловому майданчику шахти дільниці технічного комплексу поверхні (біля вугільного складу, 19-та залізнична колія) та близько 10 години 15 хвилин з нею стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а саме: при огляді порожніх вагонів її права нога з`їхала з насипу, вона впала та відчула біль в правому коліні. Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку, що стався 15.01.2021 о 10 годині 15 хвилин на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», затвердженого 22.02.2021 в.о. директора ВП «Шахта «Центральна», причиною нещасного випадку стало - незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території. [PERSON] встановлений діагноз (виписка з амбулаторної картки від 04.01.2022 № 237 КНП «Центральна міська лікарня м. Торецька): виробнича травма 15.01.2021, розрив передньої зв`язки, ушкодження медіального та латерального менісків правого колінного суглобу. Стан після операції 12.03.2021: пластика передньої хрестоподібної зв`язки, хрестоподібної зв`язки, парціальна резекція латерального суглобу. Виражена нестабільність зв`язувального апарату 2 ст. правого колінного суглобу. Хронічний синовіт. Виражені нейротрофічні порушення правої гомілки і колінного суглобу. Стійкий больовий та набряковий синдроми. Виражене порушення функції опори та пересування правої нижньої кінцівки. Згідно довідки до акта огляду МСЕК (серія 12ААВ №222834 від 17.08.2021) позивачці встановлена третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва 15.01.2021 на строк до 17.08.2022. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (серія 12ААА №098733 від 17.08.2021) позивачці встановлена ступінь втрати професійної працездатності - 40 відсотків на строк до 17.08.2022. Отже, в результаті нещасною випадку на виробництві, що стався внаслідок не забезпечення відповідачем належних та безпечних умов праці, позивачка набула третю групу інвалідності та їй первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. Позивачка вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці вона втратила своє здоров`я, їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона змушена тривалий час проходи чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування. Позивачка відчуває біль та обмеження рухів в колінному суглобі. порушену ходу, обмеження рухів, загальну слабкість, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках. Так випискою з амбулаторної картки [PERSON] [INFO] від 04.01.2022 №237 підтверджено, що позивачка проходила лікувальні та відновлювальні процедури. - Консультаційним висновком Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії від 27.04.2021 також підтверджено встановлення діагнозу внаслідок виробничої травми 15.01.2021. У зв`язку з тривалим лікуванням у позивачки порушені звичні життєві зв`язки та умови життя, оскільки через інвалідність не має змоги виконувати господарські роботи, допомагати родині по господарству. Постійний фізичний біль позбавляє її можливості вести активний образ життя, спілкуватися з родиною та друзями. Отримана інвалідність позбавила можливості реалізувати свої звички та бажання, призвело до необхідності змінити спосіб життя, інтереси та плани на майбутнє. Крім цього, позивачка має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] яких утримує сама, оскільки її чоловік та батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Позивачка не має змоги працювати та належним чином забезпечити дівчат всім необхідним для їхнього повноцінного розвитку, що також приносить їй моральні страждання.Пошкодженням здоров`я їй заподіяно моральні страждання, на відшкодування яких він просить стягнути 100000 (сто тисяч) грн. Представник позивачки та позивачка в судове засідання не з`явилися, представник позивачки надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі сторони позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі з урахуванням відзиву. У відзиві представник відповідача зазначив, що позовні вимоги він не визнає в повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити з тих підстав, що позивачем не обґрунтовано визначено розмір моральної шкоди 100000,00 гривень, та не наведено у позові будь-яких розрахунків на підтвердження такої суми. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2019 по 19.11.2021 позивачка перебувала в трудових відносинах з Відокремленим підрозділом «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля». Остання займана посада - майстер поверхні. Відповідно до наказу від 19.11.2021 № 211 позивачка звільнена з займаної посади з 19 листопада 2021 року у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст. 38 КЗпП України). Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку, що стався 15.01.2021 о 10 годині 15 хвилин на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», затвердженого 22.02.2021 в.о. директора ВП «Шахта «Центральна», 15.01.2021 близько 10 години 15 хвилин позивачка перебувала па робочому місці на промисловому майданчику шахти дільниці технічного комплексу поверхні (біля вугільного складу, 19-та залізнична колія) та з нею стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а саме: при огляді порожніх вагонів її права нога з`їхала з насипу, вона впала та відчула біль в правому коліні. Причиною нещасного випадку стало - незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території. [PERSON] встановлений діагноз (виписка з амбулаторної картки від 04.01.2022 № 237 КНП «Центральна міська лікарня м. Торецька): виробнича травма 15.01.2021, розрив передньої зв`язки, ушкодження медіального та латерального менісків правого колінного суглобу. Стан після операції 12.03.2021: пластика передньої хрестоподібної зв`язки, хрестоподібної зв`язки, парціальна резекція латерального суглобу. Виражена нестабільність зв`язувального апарату 2 ст. правого колінного суглобу. Хронічний синовіт. Виражені нейротрофічні порушення правої гомілки і колінного суглобу. Стійкий больовий та набряковий синдроми. Виражене порушення функції опори та пересування правої нижньої кінцівки. Згідно довідки до акта огляду МСЕК (серія 12ААВ №222834 від 17.08.2021) позивачці встановлена третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва 15.01.2021 на строк до 17.08.2022. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (серія 12ААА №098733 від 17.08.2021) позивачці встановлена ступінь втрати професійної працездатності - 40 відсотків на строк до 17.08.2022. Випискою з амбулаторної картки [PERSON] [INFO] від 04.01.2022 №237 підтверджено, що позивачка проходила лікувальні та відновлювальні процедури. - Консультаційним висновком Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії від 27.04.2021 також підтверджено встановлення діагнозу внаслідок виробничої травми 15.01.2021. Крім цього, позивачка має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2005, актовий запис №27, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2012, актовий запис №26. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що чоловік позивачки та батько дітей [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.07.2015, актовий запис №2. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 237-1 КЗпП України, згідно якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначене випливає з рішення Конституційного суду України від 08 жовтня 2008 року у справі про страхові виплати, в пункті 5 якого зазначено, що статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України застрахованим громадянам, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 6 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» (в редакції Закону України від 21 листопада 2002 року № 229-IV) умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України підприємство мало створити потерпілому, як і іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань або іншого пошкодження здоров`я були неможливими. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що у зв`язку з ушкодження здоров`я на виробництві спричинило позивачці моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та в моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного образу життя та потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок порушення відповідачем права позивачки на безпечні умови праці з останньою 15.01.2021 трапився нещасний випадок на виробництві - виробнича травма, розрив передньої зв`язки, ушкодження медіального та латерального менісків правого колінного суглобу. Стан після операції 12.03.2021: пластика передньої хрестоподібної зв`язки, хрестоподібної зв`язки, парціальна резекція латерального суглобу. Виражена нестабільність зв`язувального апарату 2 ст. правого колінного суглобу. Хронічний синовіт. Виражені нейротрофічні порушення правої гомілки і колінного суглобу. Стійкий больовий та набряковий синдроми. Виражене порушення функції опори та пересування правої нижньої кінцівки. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру грошової компенсації суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Отже, з врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача,

Outcome: partial