Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-08 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що відповідач [PERSON] є внучкою позивача та з 2016 року не проживає у вказаному житловому будинку без поважних причин, участі в утриманні житла не приймає, комунальні послуги не сплачує, у будинку відсутні її особисті речі та майно, будинок покинула добровільно та ним не цікавиться, домовленості між сторонами про збереження за відповідачем права користування житлом не було. Наявність реєстрації відповідача у вказаному будинку перешкоджає позивачу в оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, а також позивач сплачує надмірні комунальні послуги. Відповідач не скористалася правом подати відзив на позов, а треті особи-не скористалися правом подати пояснення. Позивач [PERSON] у вступному слові позовну заяву підтримала з підстав, викладених у ній, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр.42) та шляхом вручення судової повістки під розписку повнолітньому члену сім`ї - матері відповідача, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про вручення з відміткою «Для передання» (арк.спр.45, 58). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] , у судовому засіданні 09 серпня 2022 року підтримав подану 11 липня 2022 року заяву, у якій позов підтримав та не заперечував проти його задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] в судове засідання не з`явився, 30 червня 2022 року подав суду заяву, в якій заявлений позов підтримав і не заперечив проти його задоволення, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності(арк.спр. 31). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] у вступному слові заперечила проти задоволення позову з тих підстав, що її дочка - відповідач у справі, доросла і має самостійно вирішити щодо реєстрації свого місця проживання. Пояснила, що з 2008 року [PERSON] проживала та з 2009 року була зареєстрована в будинку позивача - її матері [PERSON] , де з 2009 року були зареєстровані та проживали вона, її чоловік та молодша дочка. У 2014 році відповідач розпочала навчання в м. Калинівка Вінницької області, ще певний час до 2015 року приїжджала до позивача. З 2016 року через сварку між нею та позивачем припинилося спілкування, вона разом з чоловіком придбали будинок в с. Пилява, куди переїхали. [PERSON] з 2016 року в с. Олексіївку не їздила, до закінчення навчання їздила до них як додому. З січня 2018 року по даний час вона тимчасово перебуває в Ізраїлі. Позивач жодних перешкод у користуванні житлом відповідачу не чинила, жодних домовленостей щодо користування житлом не було. Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2022 року вказана вище позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання позивача про виклик свідків. 20 червня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою усіх учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлень про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою від 11 липня 2022 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , (арк.спр.38). Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що 28 липня 2022 року постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Судом установлено, що позивач [PERSON] (1/5 частки), треті особи [PERSON] (1/5 частки), [PERSON] (1/5 частки), [PERSON] (2/5 частки), є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №290374898 від 15 грудня 2021 року (арк.спр. 8), №290376672 та №290375955 від 15 грудня 2021 року (арк.спр. 9-10), копією рішення Старосинявського районного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №684/238/20 (арк.спр. 5-7). Відповідно до даних довідки № 35 від 23 січня 2020 року, виданої Старосинявською селищною радою, згідно з розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 01 червня 2017 року за №393/2017-р вулиця «Радянська» у с. Олексіївка перейменована на вулицю «Польова» (арк.спр. 11). В будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями з домової книги (с. Олексіївка) для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] (арк.спр. 12-13). Відповідно до даних акту обстеження місця проживання від 19 січня 2022 року зі слів [PERSON] , її онука [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає в країні Ізраїль з 2019 року (арк.спр. 16). Факт непроживання та відсутності відповідача в будинку по[ADDRESS] підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка повідомила, що вона є сусідкою позивача. Зазначила, що в будинку останньої тривалий час проживала її дочка [PERSON] разом з чоловіком та дітьми [PERSON] та [PERSON] . Після того, як [PERSON] придбала будинок в с. Пилява, вона переїхала туди з сім`єю, в тому числі і відповідач. Такі обставини мали місце понад 5 років тому. Відповідача у домогосподарстві позивача вона не бачила вже більше 4-5 років. 21 січня 2022 року відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Старосинявської селищної ради надав відповідь за вихідним номером 42/01-19/2022 на звернення [PERSON] щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] про можливість зняття особи з реєстрації без її згоди виключно на підставі рішення суду (арк.спр. 15). До правовідносин, що виникли, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. У своїх постановах Верховний Суд неодноразово зазначав, що «за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом». Суд установив, що спір виник між позивачем, як співвласником житла та членом її сім`ї - онукою, тому на дані правовідносини поширюються положення статей 405 ЦК України, 150, 156 ЖК України. Частиною першою статті 156 ЖК передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідно до статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною 15 лютого 2021 року у справі 235/2993/19. Підстав для застосування статті 391 ЦПК України, на які позивач посилається в позовній заяві, судом не встановлено. З врахуванням того, що відповідач, будучи зареєстрованою в спірному будинку, не проживає у ньому без поважних причин більше п`яти років, залишила дане помешкання добровільно, враховуючи також, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів її інтересу до будинку, створення для неї перешкод для проживання у спірному будинку, як і доказів будь-яких договірних відносин з приводу користування таким, суд вважає наявність реєстрації формальною умовою приналежності відповідача до житлового будинку, тому з метою дотримання балансу інтересів сторін, дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту у спосіб визначений ним у позовній заяві, який є ефективним та призводить до поновлення її прав. З огляду на викладені обставини позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved