Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-28 00:00:00

20.07.2022 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Згідно свідоцтва про право власності від 19.10.2015 року індексний номер 45854536 [PERSON] є власницею земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 6,3871 га, кадастровий номер 4825480400:05:000:0238, що розташована в межах Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Згідно свідоцтва про право власності від 20.10.2015 року індексний номер 45964992 [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 6,3871 га, кадастровий номер 4825480400:05:000:0239, що розташована в межах Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Згідно свідоцтва про право власності від 19.10.2015 року індексний номер [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 4,9716 га, кадастровий номер 4825480400:05:000:0237, що розташована в межах Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Згідно свідоцтва про право власності від 13.10.2015 року індексний номер [NUMBER] [PERSON] є власницею земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 7,2554 га, кадастровий номер 4825480400:05:000:0243, що розташована в межах Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області. У 2016 році [PERSON] уклала із Відповідачами на зазначені вище земельні ділянки для ведення фермерського господарства договори оренди землі, право оренди на які належним чином зареєстровано, що підтверджується копіями Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копіями договорів оренди землі. \~ \~ \~ \~ Отже, фактично на сьогоднішній день зазначеними земельними ділянками користується Позивачка. У 2021 році Позивачка домовилася із Відповідачами, що після зняття мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення вона викупить зазначені земельні ділянки у Відповідачів. З метою придбання земельних ділянок Позивачка 01 вересня 2021 року продала у м. Києві квартиру, що належала їй на праві приватної власності, за 1609993 гривень 98 копійок, що підтверджується копією нотаріально укладеного договору купівлі-продажу квартири. 10.11.2021 року Позивачка уклала із Відповідачами попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок. Відповідно до п.1 цього договору Продавці зобов`язуються продати та передати Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити та прийняти від Продавців вищевказані земельні ділянки після оформлення відповідних документів для укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок у нотаріуса. Згідно п.3 договору за домовленістю Сторін продаж земельних ділянок буде вчинено за 876 945,9 гривень, які розподіляються між Продавцями наступним чином: - [PERSON] : 229161 гривень; - [PERSON] : 229161 гривень; - [PERSON] : 159 639,14 гривень; - [PERSON] : 258984,76 гривень, які Продавці одержали в повному обсязі від Покупця під час підписання цього договору. Позивачка неодноразово нагадувала Відповідачам, що потрібно укласти належним чином у нотаріуса договори купівлі-продажу земельних ділянок, однак Відповідачі неодноразово відкладали укладення відповідних договорів, обґрунтовуючи це зайнятістю, відсутністю всіх документів для укладення угоди. \~ \~ \~ \~ Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.04.2022 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у посвідчені договорів купівлі-продажу земельних ділянок, оскільки відповідно до п.18 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», посвідчувати договори купівлі-продажу земельних ділянок на підставі довіреностей, не є можливим, та у зв`язку із веденням воєнного стану на території України з 24.02.2022 року тимчасово закрито доступ до всіх державних реєстрів. Також, Позивачка не завжди зараз може зв`язатися із Відповідачами, у зв`язку із військовим станом існує велика ймовірність, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] можуть виїхати за кордон. Отже, Позивачка вчасно не уклала із Відповідачами договори купівлі-продажу земельних ділянок, оскільки останні тривалий час ухилялися від нотаріально посвідчення правочинів, та на цей час Сторони взагалі позбавленні можливості укласти відповідні угоди через введення на території України військового стану. З огляду на вищезазначене, оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, фактично відбулося повне виконання правочину, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується матеріалами справи, однак можливість нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутня з незалежних від Позивачки зазначених вище обставин, вона звернулася до суду з даним позовом. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачі надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташовані в межах Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Ділянки належали відповідачам на підставі свідоцтв про право власності, виданих у 2015 році, що вбачається з доданих до позову копій свідоцтв про право власності та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З 2016 року належні відповідачам земельні ділянки були передані позивачу в оренду на термін 49 років. Це підтверджується доданими до позову копіями договорів оренди та інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 10.11.2021 року відповідачі уклали з позивачем попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, відповідно до якого зобов`язалися продати та передати позивачу ці ділянки, а позивач в свою чергу зобов`язалася купити та прийняти від відповідачів вищевказані земельні ділянки після оформлення відповідних документів для укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок у нотаріуса. У п. 3 вищевказаного договору зазначено, що за домовленістю сторін продаж земельних ділянок буде вчинено за 876945,9 гривень, які розподіляються між Продавцями наступним чином: [PERSON] 229161 гривень; [PERSON] 229161 гривень; [PERSON] 159639,14 гривень та [PERSON] 258984,76 гривень, які продавці одержали в повному обсязі від покупця під час підписання цього договору. 04 квітня 2022 року позивач звернулася до Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області щодо посвідчення договору купівлі-продажу земельних ділянок на підставі довіреностей, проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на підставі п. 18 Постанови КМУ від 28.02.2022 року за № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», через те, що посвідчити договори купівлі-продажу земельних ділянок на підставі довіреностей не є можливим, а також через відключення всіх державних реєстрів у зв`язку із введенням воєнного стану. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із положеннями ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З ч. 3 ст. 640 ЦК України вбачається, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. 31 березня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обігу земель сільськогосподарського призначення» № 552-IX, яким було знято мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до вищевказаного закону 1 липня 2021 року скасовано мораторій (заборону) на продаж земель сільськогосподарського призначення, крім земель державної власності. Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 131 Земельного кодексу України укладення цивільно-правових угод, що передбачають перехід права власності на земельні ділянки, а також набуття права власності на земельні ділянки за такими угодами здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення приватної власності можуть бути відчужені лише за договорами купівлі-продажу, дарування, довічного утримання, спадкового договору, міни, шляхом внесення до статутного (складеного) капіталу чи шляхом звернення стягнення на них. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Положеннями абз. 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», передбачено, що у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано недійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Так, згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved