Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням ремонтних робіт обґрунтовуючи позов тим, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.09.2018 року у справі №383/960/17 було частково задоволено її позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] , яким визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] від 28.07.2003 року, визнано за нею право власності на житловий будинок за вказаною адресою, але Постановою Кропивницького апеляційного суду від 16.01.2019 року, вказане рішення скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволені позову. Постановою Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі №383/960/17 їй було відмовлено у задоволені касаційної скарги. Незважаючи на вищезазначене, вона та її родина постійно проживає та користується житловим будинком за адресою [ADDRESS] , починаючи з 28 липня 2003 року зі згоди колишнього власника [PERSON] , якому даний будинок належав на підставі договору дарування від 27.09.2000 року. Вказує, що вона та її неповнолітній син [PERSON] постійно піклувалися про будинок та прилеглу територію, та за власний кошт побудували гараж, сарай, погріб, туалет та душову, встановлені нові ворота та євро паркан, заклали новий фундамент під перебудову будинку, звели централізоване водопостачання, відремонтували та відновили басейну питної води. В будинку зробили капітальний та декілька поточних косметичних ремонтів, зокрема, фасаду та всередині будинку, встановили газовий котел та провели до нього труби централізованого опалення будинку, замінили електропроводку, провели утеплення фасаду, встановили металопластикові вікна, здійснити ремонт покрівлі. Вказує, що проведенні ремонтні роботи були необхідними і нагальними, оскільки на 2003 рік будинок був в аварійному стані і мав помітні недоліки. Власник не заперечував в проведенні ремонтних робіт, крім того мав намір продати їй будинок у власність, що підтверджується розпискою від 12.09.2003 року. Оскільки колишній власник будинку помер, а спадкоємець не бажає, щоб вона продовжила провивати у спірному будинку та ставить питання її виселення, тому звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування витрат пов`язаних із проведенням ремонтних робіт на загальну суму 606594 грн., яку вирахувала як різницю між вартістю спірного будинку на час її вселення до нього та оціночною вартістю цього будинку на день її звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.03.2021 року зупинено провадження у справі. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.09.2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.08.2022 року поновлено судовий розгляд та здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.08.2022 року закрито підготовче судове провадження та призначено до судового розгляду по суті справу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Мельник О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві вказавши, що за результатами проведення звіту про оцінку майна встановлено, що ринкова вартість об`єкту станом на 15.09.2003 року складає 11503 грн., а станом на 16.09.2020 року, з урахуванням проведених ремонтних та будівельних робіт, складає 617097 грн. Виходячи з проведеної експертизи позивачка має право на відшкодування витрат пов`язаних із проведенням ремонтних робіт, що є різницею між початковою вартістю будинку станом на 15.09.2003 рік та вартістю на 16.09.2020 рік, а саме: 605594 грн. В подальшому написала заяву про слухання справи за її відсутності та просила задовольнити позов в повному обсязі (Том №2 а.с.30-31). В подальшому до суду подала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити розглянувши справу без неї та без участі позивача (том 2 а.с.28-29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача адвоката Гури К.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача (том 2 а.с.32) врахувавши, що позов сторона відповідлача не визнає та просить відмовити в його задоволенні врахувавши обставини, зазначені у відзиві, обґрунтовуючи його тим, що позовні віимоги є необгрунтованими , а докази сторони позивача є неналежними і недопустимими, зазначає, що різниця між вартістю нерухомого майна в 2003 році та в 2020 році дійсно існує, але як суто економічний показник, на який не впливає поняття «покращення майна». Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони запеснили суду, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах даної справи не існує. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно змісту ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що за угодою від 28.07.2003 року, посвідченою державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Вороненко Л.В., [PERSON] видала [PERSON] завдаток у сумі 1300,00 грн. у рахунок належних із неї 5300 грн. за договір купівлі-продажу будинку, що належить [PERSON] на праві власності і знаходиться по [ADDRESS] (а.с.7). Копією розписки без дати [PERSON] отримав завдаток від [PERSON] в розмірі 1000,00 грн. за будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до копії розписки від 12.09.2003 року [PERSON] отримав від [PERSON] 2600,00 грн. за проданий будинок (а.с.12). Копією розписки від 12.09.2003 року [PERSON] в присутності свідків отримав від [PERSON] виплату за будинок по [ADDRESS] в сумі 5300,00 грн. При цьому зобов`язувався до 12.10.2003 року переоформити в нотаріальному порядку даний будинок на [PERSON] (а.с.16-17). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.09.2018 року у справі №383/960/17 позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] задоволено частково та визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладеного 28 липня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] .. Також визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.8). Але, Постановою Кропивницького апеляційного суду від 16.01.2019 року, яка є чинною на час розгяду справи, вказане рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.09.2018 року скасувано і ухвалено нове рішення, яким в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності на житловий будинок відмовлено (а.с.9). З копії Будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в цім будинку з 09.04.2004 року та станом на час розгляду справи зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.38-40). Звітом про оцінку майна ТОВ «Юридично-експерта компанія Юрконсалтінг» житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що ринкова вартість об`єкту станом на 15.09.2003 року складає 11503 грн., а станом на 16.09.2020 року з урахуванням проведених ремонтних та будівельних робіт, складає 617097 грн. (а.с.41-94). У відповідності до ч.3 ст.390 ЦК України, добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Щодо визначенні змісту поняття «необхідні витрати» можна використовувати положення Роз`яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 02 квітня 1994 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з судовим захистом права державної власності», яка відносить до необхідних витрат «тільки ті, які необхідні для забезпечення нормального стану та зберігання майна з урахуванням його зношеності». Згідно до ч.4 ст.390 ЦК України, добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. \~Відповідно до ч.1 ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ст.398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Але звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надала жодного належного та допустимого доказу на обгрунтування факту проведення нею ремонтних робіт чи інших необхідних витрат в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , де вона проживає із сім"єю як добросовісний володілець, а сам по собі звіт про оціночну вартість ТОВ «Юридично-експерта компанія Юрконсалтінг» цього будинку не є достатнім доказом на обґрунтування позовних вимог про стягнення витрат, пов"язаних із ремонтом в сумі 605594 грн.. а різниця у вартості майна між початковою вартістю будинку з господарськими спорудами станом на 15.09.2003 рік та його вартістю станом на 16.09.2020 рік є суто економічним показником росту цін на нерухомість завказаний період. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у справі суд покладає на позивача [PERSON] ..

Outcome: dismissed