Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-16 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються з нього на підставі рішення суду на утримання дочки [PERSON] , за період з 07 січня 2022 року по день набрання рішенням законної сили, а токож припинити стягнення з нього аліментів за рішенням суду від 03 вересня 2019 року. В обґрунтування позву вказує, що рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , присуджено аліменти. Оскільки дитина проживає разом з ним і перебуває на його утриманні, а відповідачка не приймає жодної участі в матеріальному утриманні дитини, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] пред`явлений позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Позивач [PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2007 року по 08 червня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 05 березня 2015 року в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. на дитину та стягнено починаючи з дня набрання рішенням законної сили з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1400,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виконаного державним виконавцем, за станом на 17 серпня 2022 року заборгованість позивача по несплачених аліментах становить 11737,17 грн (а.с.39-41). З цього розрахунку вбачається, що позивач [PERSON] припинив сплачувати аліменти з січня 2022 року, унаслідок чого утворилася вказана заборгованість. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] беззаперечно ствердили, що неповнолітня [PERSON] з 07 січня 2022 року проживає в сім`ї свого батька [PERSON] і перебуває на його повному матеріальному забезпеченні. Неповнолітня [PERSON] суду показала, що з Різдва 2022 року проживає зі своїм батьком [PERSON] і знаходиться на повному його утриманні. Таке рішення вона прийняла самостійно. ІІ матір [PERSON] проти цього не заперечує. Проживати зі своєю матір`ю вона не бажає. Актом обстеження умов проживання від 14 квітня 2022 року, складеного працівниками служби у справах дітей Зарічненської селищної ради, зафіксовано позитивні умови проживання неповнолітньої [PERSON] в будинку позивача, що на [ADDRESS] (а.с.20). Місце проживання неповнолітньої [PERSON] зареєстровано за цією ж адресою. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. 03 жовтня 2021 року [PERSON] досягла чотирнадцяти років (а.с.9), а відтак місце проживання визначає самостійно. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліментний обов`язок позивача був заснований на проживанні його дочки [PERSON] з відповідачкою [PERSON] . Отже, самостійне визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період спільного проживання зі своєю дочкою, а саме з 07 січня 2022 року. Щодо позову в частині припинення стягнення аліментів, суд виходить з такого. Частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітня [PERSON] перестала проживати з матір`ю, а з 07 січня 2022 року стала проживати з батьком [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, адже сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов немайнового характеру за двома позовними вимогами задоволено повністю, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1984,20 грн понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору (а.с.1, 27).

Outcome: approved