Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-14 00:00:00

У травні 2022 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1187,27 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 5179,16 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3372,57 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, відповідачу надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість з їх оплати, яка станом на 31 жовтня 2021 року становить 8551,73 грн., з яких заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 5179,16 грн. та заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 3372,57 грн. Окрім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1187,27 грн. Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.05.2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 86-87). 14.06.2022 року відповідачем було подано відзив у якому той заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що, на його думку, встановлені позивачем тарифи є несправедливими. Крім того вказує, що він 01.02.2020 року в односторонньому порядку розірвав договір, відповідно до якого позивачем йому надавались послуги (а.с. 92-94). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 12). Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. У зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511) (а.с. 13-14). Як вбачається з довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, відповідач [PERSON] , [INFO] із 17.09.2013 року і по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 91). Крім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач [PERSON] є власником зазначеної квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фурдаковою М.О. (а.с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач у своєму відзиві заявив, що він, буцімто відмовився від послуг позивача та розірвав зазначений договір, однак ним не було надано суду жодних доказів, які б в свою чергу свідчили про те, що відповідач у порядку, передбаченому чинним законодавством відмовлявся чи відключався від надаваних позивачем послуг. Відповідно до п.п. 24,25,26 Постанови КМ України Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. N 630 ( в редакції на 26.12.2019), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Із матеріалів справи вбачається, що за відповідачем закріплений особовий рахунок споживача № [NUMBER] (а.с. 7), у той же час відповідачем не надано доказів, що він скористався своїм правом на відмову від послуг, адже у разі відмови споживача від користування послугами з водо-, теплопостачання та водовідведення він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж. До 26.07.2019 розгляд питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП здійснювався міжвідомчою комісією у відповідності до наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» від 22.11.2005 N 4. Після 26.07.2019 процедура відключення від мереж споживачі регламентувалася Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води» 26.07.2019 N 169. Отже на час виникнення спірних правовідносин у справі, відключення споживача від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади і з дотримання споживачем процедури визначеної Порядком. Самовільне відключення від мережі централізованого опалення не є підставою для припинення нарахування платежів. Зазначені висновки викладені в постановах Верховного Суду у справі №500/5362/17 від 22.07.2020, у справі №643/133/17 від 18.06.2020. Суд відкидає інші доводи відповідача, як такі що не підтверджують обставин викладених в позовній заяві та не стосуються суті спору. Постанова Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не сплатив за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1187,27 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 5179,16 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3372,57 грн. (а.с. 5,6). Таким чином, з відповідача як власника квартири [ADDRESS] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 9739,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з положень п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до квитанції від 22 грудня 2021 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 33,00 грн. (а.с. 10). Окрім того, позивачем при зверненні з даною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн. (а.с. 4). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 2514 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved