Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в якому просить суд: - встановити факт народження [INFO] дитини жіночої статі, [PERSON] , у м. Харків, Україна, від матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України; запис про батька згідно ч. 1 ст. 135 СК України; - зобов`язати орган державної реєстрації актів цивільного стану провести державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , шляхом внесення до Державного реєстру актів цивільного стану актового запису про [PERSON] , [INFO] , записавши: 1) у графі «дата народження дитини» - [INFO] ; 2) у графі «місце народження дитини» - «м. Харків, Україна»; 3) у графі «прізвище дитини» - « [PERSON] » за прізвищем матері [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 135 СК України; 4) у графі «ім`я дитини» - « [PERSON] »; 5) у графі «по батькові дитини» - « [PERSON] » за вказівкою матері' на підставі ч. 1 ст. 135 СК України; 6) у графі «громадянство дитини» - «України» за громадянством матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України; 7) у графі «мати» - [PERSON] , [INFO] , громадянка України. - видати свідоцтво про народження [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] в м. Харків позивачка [PERSON] , народила дитину жіночої статі [PERSON] . Дитина була народжена в КНП «Міський клінічний пологовий будинок № 2 імені М.Х. Гельферіха» Харківської міської ради. Так, відповідно до п. 1.1 Інструкції щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження (форма N 103/о), затвердженої наказом МОЗ України 08.08.2006 N 545 (далі-Інструкція), для забезпечення реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану заклад охорони здоров`я видає "Медичне свідоцтво про народження", форма N103/о. На момент народження дитини позивач носила прізвище « [PERSON] », яке після реєстрації шлюбу 20.09.2008 змінила на « [PERSON] ». При цьому, у медичному свідоцтві про народження дитини [PERSON] , [INFO] , прізвище позивачки було вказано як « [PERSON] », оскільки до лікарні її доставив знайомий з прізвищем « [PERSON] » та позивачка не мала при собі документа, що посвідчує особу. Разом з тим, факт народження дитини підтверджується тим, що медичне свідоцтво про народження було видано саме [PERSON] , так як не могло бути видано сторонній особі. На даний момент заклад охорони здоров`я позбавлений можливості внести зміни до документа, який є оригіналом. Під час народження дитини, а також за десять місяців до її народження позивачка не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Оскільки позивачка є матір`ю народженої дитини, вважає необхідним внести запис про батька дитини до Книги реєстрації народжень за її прізвищем на момент народження дитини - [PERSON] , ім`я дитини записати - [PERSON] , а по-батькові - [PERSON] . Встановлення вказаного факту необхідно для підтвердження факту народження позивачкою дитини, а також задля виникнення у встановленому законом порядку у неї, як матері дитини, та у дочки, взаємних майнових і немайнових прав та обов`язків, як матері та неповнолітньої дочки. Крім того, на даний час зареєструвати народження дитини через органи державної реєстрації актів цивільного стану позивачка не має можливості, оскільки сплинули строки, протягом яких вона могла отримати виправлене медичне свідоцтво, оскільки на даний момент воно знищене, а виправлення знищеного документа, який взагалі є відсутнім є неможливим. Враховуючи вищевикладене [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.07.2022 відкрито провадження у справі. 25.07.2022 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд по суті. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення стосовно обставин справи. Підтримала позов та просила його задовольнити. Начальник Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рибак Г.О. надала заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Відзиву на позов з викладом заперечень до суду не надходило. Також у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий [PERSON] , в 2006 році у неї народилась донька, однак оскільки [PERSON] втратила паспорт, тому дані про дитину були записані на чоловіка з яким вона приїхала до полового будинку. Свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що вони є викладачами у школі, в якій навчається [PERSON] . Коли оформлювали [PERSON] до школи, в неї не було ніяких документів, а саме свідоцтва про народження. Свідок [PERSON] пояснила, що вона народилась у м.Харкові та проживає разом із мамою [PERSON] та сестрою у с.Соколово, Чугуївського району, Харківської області. Свого батька вона не знає, він про неї не піклується. На теперішній час вона навчається у школі в с.Соколово та перейшла до сьомого класу. Вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 27.06.2022 [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження [INFO] дитини жіночої статі, [PERSON] , у м. Харків, Україна, від матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України. 01.07.2022 [PERSON] відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту народження та роз`яснено її право на звернення з вимогами до суду у позовному порядку. Відповідно до п. п. 1, 7 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 9\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15.05.2006\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»,\~передбачено,\~що відповідної\~до статей\~213,\~215\~ЦПК України,\~рішення щодо\~визнання батьківства\~(материнства)\~має ґрунтуватися\~на всебічно\~перевірених судом\~даних,\~що підтверджують\~або спростовують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~проти них,\~а його\~резолютивна частина\~містити всі\~відомості,\~необхідні для\~реєстрації батьківства\~(материнства)\~в органах\~РАЦС (прізвище,\~ім`я\~та по-батькові\~матері й\~батька,\~число,\~місяць і\~рік їх\~народження,\~громадянство),\~а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-який доказів про це. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до частини 2 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 132 СК України, заява про встановлення факту материнства приймається судом, якщо запис про матір дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини другої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту материнства може бути подана батьком, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. З копії дублікату медичного свідоцтва про народження № 545 від 17.12.2019 КНП «Міський клінічний пологовий будинок № 2 імені М.Х. Гельферіха» Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] народила [INFO] о 7-30 год. дитину жіночої статі. З копії довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Великописарівського районного управління юстиції головного управління Міністерства юстиції України в Сумській області № 181 від 30.05.2008 вбачається, що 18.02.1992 у відділі зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та громадянкою [PERSON] . Після розірвання шлюбу прізвище дружини [PERSON] . З копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] вбачається, що 20.09.2008 [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . З копії акту обстеження від 23.06.2022, складеного депутатом [PERSON] в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . З огляду на вищевикладене та досліджені судом докази, факт народження [PERSON] 13.04.2006 знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Даних, які б суперечили відомостям позивачки про день, місяць та рік народження дитини [PERSON] , а саме [INFO] , судовим розглядом не встановлено. Відтак, позов про встановлення факту народження підлягає задоволенню.

Outcome: approved