Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Качай гроші» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 4 958,17 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 15 липня 2021 року по справі № 265/3275/21 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №91305 від 31 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, за яким у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 336,00 гривень з урахуванням витрат за вчинення виконавчого напису. Між тим, в березні та квітні 2021 року роботодавцем позивача ПАТ «Запоріжвогнетрив» в межах виконавчого провадження № 63994540 було проведено утримання грошових коштів з [PERSON] у сумі 4 958,71 грн., на користь відповідача по справі ТОВ «Качай гроші» У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 4 958,17 грн, які були безпідставно отримані відповідачем, а також вирішити питання про стягнення судових витрат, зокрема сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 10.01.2022 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку адресою місця реєстрації відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 15 липня 2021 року по справі № 265/3275/21 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 91305 від 31 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, за яким у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 336,00 гривень з урахуванням витрат за вчинення виконавчого напису. Відповідно до копії звіту про здійснення відрахування та виплати [PERSON] , який складений заступником головного бухгалтера ПАТ «Запоріжвогнетрив», за період з 01.01.2021 року по 30.09.2021 року з позивача було утримано грошову суму в розмірі 4 958,71 грн. в рамках примусового виконання виконавчого провадження № 63994540. Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. У відповідності до статті 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved