Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-11 00:00:00

В травні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року, та стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі\~5000,00 грн, посилаючись на недостатність стягуваних коштів на утримання дитини. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року, яке набрало законної сили 17 жовтня 2017 року, змінено спосіб\~\~стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , з частки від доходу (заробітку) [PERSON] на тверду грошову суму у розмірі\~1500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. [PERSON] навчається в 2-А класі Романівського ліцею № 1 Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області за програмою «Інтелект України», що підтверджується довідкою № 155 від 19 травня 2022 року, виданою вищевказаним навчальним закладом. Згідно інформації, наданої Державною прикордонною службою України, [PERSON] в період з 01 травня 2021 року по 01 травня 2022 року двічі перетинав державний кордон України (06 липня 2021 року виїзд та 28 грудня 2021 року в`їзд). Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України (далі СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В постанові Верховного Суду України по справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року зазначено, що відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Разом з тим, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також слід зазначити, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів (постанова Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 581/638/17-ц). У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на покращення матеріального стану відповідача, оскільки останній працевлаштований за межами держави Україна та може сплачувати аліменти в більшому розмірі аніж 1500,00 грн на місяць. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом\~ своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним\~правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Всупереч вказаній нормі, позивач не надала суду жодного доказу щодо працевлаштування відповідача та його реальної фінансової можливості сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 5000,00 грн на утримання дитини. Наявна інформація про перетин державного кордону України відповідачем також не може свідчити про покращення його матеріального стану. При цьому, зазначені позивачем у позовній заяві додаткові витрати на дитину контролюються відповідними нормами діючого законодавства України, та жодними чином не узгоджуються з позовними вимогами та не відносяться до предмету даного позову. Слід зауважити, що відповідно до\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», з 01 липня 2022 року по 01 грудня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2744,00 грн.\~Тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі не меншому, ніж встановлено чинним законодавством. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи на відсутність доказів суттєвого покращення матеріального стану відповідача і що ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України, у задоволенні позову про зміну розміру аліментів слід відмовити.

Outcome: dismissed