Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як непрацездатної матері. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач у справі є її дочкою. З 2009 року вона є пенсіонером довічно, отримує пенсію в розмірі 28473,06 грн. і інших джерел доходів немає. Вказує, що вона є співвласником двокімнатної квартири в [ADDRESS] , у якій проживає її дочка з чоловіком і дитиною, а також колишній її чоловік [PERSON] . Однак, через неможливість проживати у вказаній квартирі, вона змушена винаймати житло. Зазначає, що наявного пенсійного забезпечення їй вкрай не вистачає на проживання, оплати оренди кімнати, комунальні платежі і задоволення мінімальних потреб в харчуванні, одязі, засобах гігієни тощо. Разом з тим, відповідач у справі, є працездатною особою, а тому має можливість їй допомагати, оскільки офіційно працює і проживає у належній їй квартирі. У зв`язку з чим просить стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, суду пояснили, що відповідач хоча офіційно працевлаштована, однак не отримує доходів. При цьому, вона доглядає за хворим батьком. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є дочкою позивача, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10-зворот). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до довідки про доходи № 0554 0353 5194 3517/1247 позивач перебуває на обліку в Луцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Волинській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.08.2021 по 31.01.2022 р. становить 16562,00 грн. (а.с. 14). Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Зазначене також узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом України в постанові від 13.04.2016 у справі № 6-3066цс15, та Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 при розгляді справи № 494/1682/15-ц, де вказано, що право на утримання повнолітньою дочкою, сином виникає у непрацездатних батьків за умови, що їхня заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому, зазначене співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має вирішальне значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів. Вказане також узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 10.01.2019 при розгляді справи № 369/7004/17. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність визначено у розмірі: з 1 січня 2022 року - 1934 гривень, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривень. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про прожитковий мінімум» слідує, що розрахунки щомісячного фактичного розміру прожиткового мінімуму на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, оприлюднюються до 20 числа наступного місяця центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, на його офіційному веб-сайті у мережі Інтернет, а також публікуються в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження. І як вбачається з інформації на офіційному інтернет-представництві Міністерства соціальної політики фактичний розмір такої величини у 2022 році для осіб, які втратили непрацездатність визначено в розмірі 3962 грн. З матеріалів справи вбачається, що розмір щомісячної пенсії позивача у 2021 році перебував у межах з 2718,97 грн до 2843,06 грн, тобто станом на момент розгляду справи в суді середньомісячний розмір пенсії позивача становить 2760,33 грн, що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні. Вказаний розмір пенсії не перевищує фактичний прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність. Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 Сімейного кодексу України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 р. у справі № 301/160/17 виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому, до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Приймаючи до уваги те, що позивач є непрацездатною особою, отримує невелику пенсію, іншого доходу немає, отримуваного доходу не вистачає на задоволення її найнеобхідніших потреб та з метою забезпечення фактичного прожиткового мінімуму, то тому суд прийшов до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги і вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно. При цьому, доказів про те, що позивач ухилялася від утримання дочки [PERSON] або позбавлялася батьківських прав щодо неї, суду не надано. Отже, законних підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір судом не встановлено. Відповідно до ст. 79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 22.06.2022 року. У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 992,40 грн. судового збору.

Outcome: partial